Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . Згідно із довідкою №6622 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщені/будинку осіб, виданою Відділом обліку проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур від 23.12.2022 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована відповідачка [PERSON] , яка є колишньою дружиною сина позивача [PERSON] , проте з листопада 2021 року не проживає, її речі у квартирі відсутні та місце її фактичного проживання позивачу невідоме. Посилаючись на те, що відповідачка без поважних причин більше року у вказаній квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, тому позивач просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив слухати за його відсутності, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надала, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином через офіційний веб-сайт судової влади України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 12.01.1987 року, посвідченого державним нотаріусом Яворською Л.А., зареєстровано в реєстрі за №426-6 (а.с.26-27). Відповідачка [PERSON] є колишньою дружиною сина позивача [PERSON] , що підтверджується рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22.06.2022 про розірвання шлюбу, виданим 25.07.2022 року (а.с.28). Згідно з довідкою №6622 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур управління Дніпровської міської ради від 23.12.2022 року (а.с.8), відповідачка [PERSON] із 29.09.2015 року зареєстрована у будинку за адресою: [ADDRESS] , однак із листопада 2021 року не проживає у вказаній квартирі, що підтверджується актом обстеження домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , від 04.01.2023 року, складеного за участю мешканців сусідніх квартир та затверджених головою квартального комітету [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року N 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" застосовуючи положення\~статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Згідно положень статей\~391,\~396 ЦК України\~позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки, відповідачка не проживає у будинку більше року, у зв`язку з її реєстрацією за вказаною адресою позивач змушений нести витрати по оплаті поточних платежів з урахуванням кількості зареєстрованих осіб, тому суд вважає визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому із відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 гривень.

Outcome: approved