Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

26 травня 2020 року позивач в особі ТзОВ «Ковальська - Житлосервіс» звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 8526,09 грн. з урахуванням інфляційних нарахувань та 3 % річних. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26 липня 2012 року. Між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання комунальних послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 11.09.2013 р., відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання з надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а відповідач - своєчасно сплачувати зазначені послуги в строки та на умовах, зазначених в договорі на рахунок позивача. Зазначає, що боржник щомісячно отримує квитанцію на сплату житлово-комунальних послуг. Плата за комунальні послуги нараховується за затвердженими виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) тарифами. Внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань за договором у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за період з 01.02.2017 року по 31.03.2020 року у розмірі 7542,04 грн, 3% річних від простроченої суми 316,40 грн., інфляційна складова боргу - 667,65 грн. В добровільному порядку відповідач заборгованість не погашає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05 червня 2020 року позовну заяву ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» передано на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 9 січня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 24). В судовому засіданні сторони відсутні, про час та місце розгляду справи повідомлена згідно чинного законодавства належним чином. Відповідач повідомлена судовою повісткою за адресою її реєстрації. Відповідач не скористався процесуальним правом подачі Відзиву на позовну заяву, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань товариство з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» зареєстровано 05.04.2004 за № 1 065 120 000 003544. Основний вид діяльності: комплексне обслуговування об`єктів (а.с. 8). Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник (споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг). Згідно зі ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим дотриманням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України та ч. 3 ст. 11 ЦК України, зобов`язання можуть виникати як з договорів, так і безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідач [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] , загальною площею 77,10 кв.м, на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.07.2012 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Сербіною Н.П. і зареєстрований в реєстрі за № 3675 (а.с. 3). Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Стаття 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 29 листопада 2011 року між позивачем ТзОВ «Ковальська - Житлосервіс» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до п.1 якого предметом договору є забезпечення підприємством надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором (а.с. 4-6). Відтак відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає позивач. Жодних повідомлень про не проживання у квартирі та неотримання комунальних послуг від відповідача на адресу позивача не надходило, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Положення ст.ст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов`язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Згідно з п. 5 ч. 2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Власники несуть відповідальність, відповідно до ч.9 ст.22 вказаного Закону, за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, визначені законом або договором. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за відповідачем утворилась заборгованість за житлово-комунальні послуги з лютого 2017 року по березень 2020 року в загальному розмірі 8526,09 грн., яка складається з основної суми заборгованості у розмірі 7542,04 грн., 3% річних у розмірі 316,40 грн та 667,65 грн - інфляційної складової боргу, що підтверджується розрахунком в матеріалах справи (а.с. 7). Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення як об`єктивний і належний доказ, що містить відомості щодо розміру нарахованих відповідачу сум, і здійснений на основі затверджених в установленому порядку норм та пропорційно до загальної площі нежитлового приміщення, що знаходиться в користуванні відповідача. Жодних доказів, які б спростовували розмір нарахованої суми заборгованості стороною відповідача суду надано не було. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За приписом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення цивільного закону, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та задовольняє їх у повному обсязі. На підставі положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідача в повному обсязі сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2102,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved