overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] з вимогами про визнання права власності на спадкове майно. Позивач позовні вимоги підтримує, просить визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельні ділянки, які належали її матері [PERSON] , мотивуючи вимоги тим, що вона є спадкоємцем цього майна згідно заповіту і прийняла спадщину, однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено. Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без його участі, заперечень не має. Дослідивши докази у справі, суд встановив, що [INFO] померла [PERSON] мати позивачки, якій на праві власності належали: земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,7584 га із кадастровим номером 6122688600:01:001:0936; площею 0,1398 га із кадастровим номером 6122688600:01:001:0001; площею 0,8685 га із кадастровим номером 6122688600:01:001:0938; площею 0,1271 га із кадастровим номером 6122688600:01:001:1264, які розміщені на території Серетецької сільської ради Тернопільського (Зборівського) району Тернопільської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 № 647218 від 29 жовтня 2002 року та Р1 № 647216 від 29 жовтня 2002 року На випадок смерті [PERSON] розпорядилася належним їй майном, склавши 03 вересня 2021 року заповіт, згідно якого заповіла земельні ділянки позивачці. Позивач прийняла спадщину, так як проживала з матір`ю до її смерті, що засвідчує довідка з місця проживання та звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав. Однак позивач не може отримати свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно спадкодавцем втрачено, рекомендовано визнавати право власності на спадкове майно в судовому порядку. Відповідач [PERSON] син спадкодавця претензій частку у спадковому майні не має, що засвідчує його заява. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем майна, згідно заповіту і прийняла спадщину, інші особи претензій на спадок не мають, до неї правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже за нею слід визнати право власності на спадок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Залозецької селищної ради з вимогами про визнання права власності на спадкове майно. Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом, право власності на земельні ділянки, які належали її чоловіку [PERSON] , мотивуючи вимоги тим, що вона є спадкоємцем цього майна, згідно закону і прийняла спадщину, однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено. Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, заперечень не має. Дослідивши докази у справі, суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] чоловік позивачки, якому на праві власності належала: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,94 га (кадастровий номер 6122688600:01:001:0870), яка знаходиться на території Серетецької сільської ради Тернопільського (Зборівського) району Тернопільської області, згідно державного акта серії Р1 №647283. земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,19 га (кадастровий номер 6122688600:01:001:1196), яка знаходиться на території Серетецької сільської ради Тернопільського (Зборівського) району Тернопільської області, згідно державного акта серії Р1 №647283. Позивачка проживала спільно зі спадкодавцем до його смерті і прийняла спадщину, проте не може отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що оригінали документів на спадкове майно спадкодавцем втрачено, нотаріусом рекомендовано визнавати право власності на спадкове майно в судовому порядку. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна, згідно закону і прийняв спадщину, однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, до нього правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже за ним слід визнати право власності на спадок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Залозецької селищної ради з вимогами про визнання права власності на спадкове майно. Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить визнати за позивачем, в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельні ділянки, які належали [PERSON] , мотивуючи вимоги тим, що позивач є спадкоємцем цього майна, згідно заповіту і прийняла спадщину, однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено. Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, заперечень не має. Дослідивши докази у справі, суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] , якому на праві власності належали: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,34 га (кадастровий номер 6122681900:01:001:0133), яка розташована на території Гає-Розтоцької сільської ради Тернопільського (Зборівського) району Тернопільської області, згідно державного акту на земельну ділянку серії ТР №058906; земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,22 га (кадастровий номер 6122681900:01:001:0467), яка розташована на території Гає-Розтоцької сільської ради Тернопільського (Зборівського) району Тернопільської області, згідно державного акту на земельну ділянку серії ТР №058906. На випадок смерті [PERSON] розпорядився належним йому майном, склавши 12 травня 2015 року заповіт, згідно якого заповів вказане майно позивачці. Позивачка проживала спільно зі спадкодавцем до його смерті і прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса у зв`язку з тим, що оригінали правовстановлюючих документів на майно спадкодавцем втрачено, рекомендовано визнавати право власності на спадкове майно в судовому порядку. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем майна, згідно заповіту і прийняла спадщину, до неї правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже за нею слід визнати право власності на спадок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

Відповідно до частини шостої статті 259, частини шостої статті 268 ЦПК України\~суд проголошує вступну та резолютивну частини рішення. Повне рішення буде складено протягом п`яти днів. На\~підставі викладеного\~та\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

28.04.2023\~року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачі не проживають за зазначеною адресою понад шість місяців, а саме з 2001 року, без поважних причин. Відповідачі відзив на позовну заяву не надали. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує і просить задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином і завчасно, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що позивач зареєстрований та постійно проживає в квартирі [ADDRESS] як наймач. В квартирі також зареєстровані відповідачі, що підтверджується довідкою про склад сім`ї. Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 20.04.2023 року відповідачі у спірній квартирі не проживають. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.. 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На стороні позивача можуть виступати наймач, члени його сім`ї, в тому числі ті, за якими зберігається право на користування житлом як за тимчасово відсутніми, або ті, що отримали броню (ст. 73 - 75 ЖК). Особи, які користуються жилою площею тимчасово, тобто не мають самостійного права на нього (піднаймачі, тимчасові мешканці), не мають права на пред`явлення такого позову. Позивачем може бути також наймодавець (житлово-експлуатаційна організація тощо). \~ \~ \~ \~ За таких обставин, позовна вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

У квітні 2023 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 21 червня 2022 року, мотивуючи позов тим, що спільне життя з відповідачем не склалося і шлюбні відносини між ними припинені. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 03\~травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, вказавши, що позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, заяв чи клопотань до суду не подав. Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 21 червня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис № 1257 (а.с. 5). Від даного шлюбу сторони дітей не мають. У позовній\~заяві зазначено,\~що подружні\~відносини подружжя\~припинило,\~спільне господарство\~не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Крім того, позивач вказує, що відповідач систематично вчиняє щодо неї фізичне насильство. Згідно із\~частиною першою\~статті 24\~Сімейного кодексу\~України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Відповідно до положень частин третьої та четвертої статті 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню, а позов - задоволенню. Крім того, у зв`язку із задоволенням позову, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] у якому просить стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вказана дитина знаходиться на утриманні позивача. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач відсутня, в позовній заяві просить розгляд справи провести без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. На підставі ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.06.2013 року ( а.с.10). Відповідно до статті 51 Конституції України\~та\~ст. 180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. Зі змісту\~ст. 182 СК України\~вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину\~не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини перелічені в ч.1\~ст.182 СК України, обставини даної справи і вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити повністю, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовною заявою, в якій зазначила, що 15 листопада 2014 року між нею та відповідачем Старооржицькою сільською радою Згурівського району Київської області зареєстровано шлюб, актовий запис № 21. У даному шлюбі [INFO] народився син [PERSON] . Вказала, що з серпня місяця 2022 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені через зловживання відповідачем спиртними напоями та вчиненням ним подружніх зрад, у зв`язку з чим змушена була з малолітньою дитиною залишити все спільно нажите майно і переїхати з дитиною лише з їхніми особистими речами на постійне місце проживання в будинок своїх батьків. Вважає, що шлюб носить лише формальний характер, що суперечить її інтересам та інтересам дитини. Переконана, що примирення та збереження шлюбу неможливі. Просить шлюб, зареєстрований між нею та [PERSON] , розірвати. Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Позивачка звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог, відповідач про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що між сторонами 15 листопада 2014 року укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Старооржицької сільської ради Згурівського району Київської області, актовий запис № 21. У шлюбі в сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24 квітня 2015 року виконавчим комітетом Лизогубовослобідської сільської ради Згурівського району Київської області. Із позовної заяви вбачається, що збереження шлюбу між сторонами неможливе внаслідок відсутності взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки, що зумовило фактичне припинення шлюбних відносин. У силу ст. 24 ч. 1 та ст. 56 ч. 3 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушення до припинення шлюбних відносин чи їх збереження не може мати місце. За таких обставин, з огляду на категоричне небажання позивачки продовжувати проживати в шлюбі та досягнути примирення, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому вбачає достатні підстави для розірвання шлюбу між подружжям. У силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивачки сплачений нею судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 21 квітня 2006 року вона уклала шлюб із [PERSON] . Під час шлюбу у сторін [INFO] народилась донька [PERSON] . [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому позивач просить суд розірвати шлюб, а також відновити їй дошлюбне прізвище. Позивач направила на адресу суду заяву (а.с.23), в якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової кореспонденції та розміщення оголошення на сайті судової влади України (а.с.12, 19, 22). Дослідивши подані письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 21 квітня 2006 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що був складений відповідний актовий запис №147. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 20 листопада 2012 року (а.с.4). Під час шлюбу у сторін [INFO] народилась донька [PERSON] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.3). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як роз`яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Згідно з ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім`єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з відповідачем не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати. Крім того, належить відновити прізвище позивачу на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

В квітні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 7 червня 2019 року вона уклала шлюб з [PERSON] [INFO] у них народився син [PERSON] . Позивач не бажає жити однією сім`єю з [PERSON] , збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. [PERSON] не з`явилась у судове засідання. В п.2 резолютивної частини позову (а.с.3) міститься вимога про розгляд цивільної справи у відсутності позивача. [PERSON] також не з`явився у судове засідання та подав заяву (а.с.26), в якій він не заперечує проти задоволення позову та просить суд розглянути цивільну справу в його відсутності. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд встановив такі обставини та дійшов таких висновків. 7 червня 2019 року [PERSON] уклала з [PERSON] шлюб, зареєстрований у Бориспільському МР ВДРАЦС ГТУЮ у Київській області, про що був складений відповідний актовий запис №255. Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 7 червня 2019 року (а.с.13). [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Це підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17 жовтня 2019 року (а.с.14). Спірні правовідносини регулюються главою 3 «Загальні положення» та главою 11 «Припинення шлюбу» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки» СК України. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Встановлено, що ні позивач, ні [PERSON] не бажає жити однією сім`єю. Вони не мають жодного наміру вживати заходи, спрямовані на примирення. Ці обставини свідчать про те, що збереження шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між [PERSON] та відповідачем, належить розірвати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 1073 гривень 60 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією №32528798800006796673 від 26 квітня 2023 року (а.с.4). Пред`явлений нею позов задоволений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1073 гривень 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов`язаного з обґрунтуванням доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частину.

Outcome: approved