Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» (надалі ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР») звернулося до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою про стягнення заборгованості, просили стягнути з [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги з управління та утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в період з 12.03.2017 року по 21.08.2021 року у сумі 9\~824,12 гривень, яка складається: послуг управління та утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 5\~967,05 грн., суму індексу інфляції 3\~216,67 грн., 3% річних 640,39 грн., а також просили стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2684,00 грн. Мотивуючи свою заяву тим, що ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» визначено виконавцем послуг з управління будинком та виконавцем послуг з утримання будинком, спорудою або групою будинків та прибудинкових території, багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] був власником квартири, котра перейшла до нього в спадок за заповітом, в будинку [ADDRESS] до моменту її продажу 21.08.2021 року. В період з 12.03.2017 року по 21.08.2021 року ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» надавав послуги з утримання будинку та прибудинкової території, але відповідач не проводив оплату, в результаті чого утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача, також у зв`язку із невиконанням останніх обов`язку щодо сплати заборгованості стягнути з нього суму індексу інфляції, 3% річних та відшкодувати судові витрати по справі. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області суду від 01 травня 2023 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи та надано відповідачам строк для надання відзиву (заперечень) . Через канцелярію суду представниця позивача ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» надала до суду заяву з проханням про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення у разі неявки до суду відповідачів не заперечувала, надала розрахунок витрат на правову допомогу та просила стягнути ці витрати з відповідача. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, будь-яких клопотань на адресу суду від них не надходило, відзив на позовну заяву не подали. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно положень до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантованост.124 Конституції України. Згідно із ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89\~ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Встановлено, що за договором від 21.12.2012 р. про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд у Жовтневому районі, укладеним Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради та ТОВ «Житлокомцентр», позивача було визначено управителем та виконавцем послуг з утримання будинком, спорудою або групою будинків та прибудинкової території, багатоквартирного будинку [ADDRESS] починаючи з 01.04.2013 року з можливістю пролонгації. Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 18.08.2021 року (а. с. 16), інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відповідач був власником квартири [ADDRESS] . Договором купівлі-продажу від 25.08.2021 року [PERSON] відчужено вказане вище майно (а.с. 17) У відповідності до інформації з Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» нараховував щомісяця з 12.03.2017 року по 21.08.2021 року відповідачу плату за надані послуги з управління та послуг з утримання будинку та прибудинкової території, за адресою: [ADDRESS] , а саме з послуги з прибирання прибудинкової території, технічного обслуговування внутнішньобудинкових систем тепло-, водопостачання, водовідведення, і зливової каналізації, послугами з дератизації, дезінсекції, обслуговування димовентиляційних каналів; поточний ремонт конструктивних елементів будинку, та інших послуг, підтверджених інформацією про щомісячні витрати на послуги з утримання будинку за адресою: [ADDRESS] , та передбачених Рішенням Криворізької міської ради №415 від 14.12.2011 року , Рішенням Криворізької міської Ради № 181 від 12.04.2017 року. Статтею 322\~ЦК України встановлено: власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до вимог ст.\~10\~Закону України\~« Про\~приватизацію державного\~житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№572\~від 08.10.1992\~року власники зобов`язані брати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території пропорційно займаної площі. За змістом статті 68\~Житлового кодексу\~України члени сім`ї власника житлового будинку чи квартири, які проживають разом з ним у будинку чи квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні власником, якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування. Статтею 160 Житлового кодексу України\~визначено: члени сім`ї наймача, які проживають у будинку чи квартирі, що належать громадянинові на праві власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язанням. Відповідно до статті 66\~ЖК України закріплено, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири. Відносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, управителем, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». За правилами статті 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, оплата житло-комунальних послуг проводиться споживачем у строки встановлені договором або законом. Згідно із статтею 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року\~передбачений обов`язок споживача здійснювати оплату житлово-комунальних послуг щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Приписами статті 13\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, зазначено, що послуга з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відноситься до житлової послуги, в розумінні\~ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року\~послуга з управління багатоквартирним будинком, до якої входить послуга з утримання будинку є житловою послугою. Враховуючи, що між позивачем та відповідачами договір про надання житлово-комунальних послуг не укладався, правовідносини між сторонами по справі регулюються Законом України\~«Про житлово\~-\~комунальні послуги» та нормами Цивільного, Житлового кодексів України. Відповідно до чинного законодавства відповідачі повинні щомісячно сплачувати за послуги з управління та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, а також комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказане відповідає, правовій позиції Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, та у справі № 6-2951цс15 від 20.04.2016 року. Суд при цьому зазначає, що відповідно свідоцтва про право на спадщину [PERSON] , як спадкоємець, набув право власності на кв. [ADDRESS] разом із обов`язками з утримання такого житла. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1231 ЦК до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. При цьому вказані обов`язки не відносяться до таких, що не входять до складу спадщини за ст. 1219 ЦК. Отже за період з 06.10.2015 року по 21.08.2021 року повинен нести витрати по утриманню майна: кв. [ADDRESS] . Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з березня 2017 року по серпень 2021 року по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, заборгованість станом на 01.04.2023 року складає 5 967,05 гривень. Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачем не надано. Крім того, згідно з частиною 2\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України\~поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. Оскільки неправомірними діями відповідачів позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями частини 2 статті 625\~ЦК України. Таким чином з відповідача підлягають стягненню: заборгованість по оплаті у розмірі: за послуги з управління та утримання будинків і споруд та прибудинкових територій 5967 грн. 05 коп., сума індексу інфляції 3216 грн. 67 коп., 3 % річних 640 грн. 39 коп. (а.с.9-12), а всього 9 824 (дев`ять тисяч вісімсот двадцять чотири) гривень 12 копійок. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує приписи статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України та вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір сплачений при поданні позову у розмірі 2684 грн. 00 коп.(а.с. 6). Встановлено, що 24 квітня 2023 року між ТОВ «Житлокомцентр» та адвокатом Зарівною С. В. було укладено договір про надання правничої допомоги, за яким за надані клієнту послуги адвокату передбачено гонорар за складання, оформлення та направлення до суду позовної заяви в розмірі 3000 грн., який сплачується після набуття рішенням законної сили. Фактично надані адвокатом Зарівною С. В. послуги з правничої допомоги ТОВ «Житлокомцентр» підтверджуються долученими нею актом прийому-передачі від 25 квітня 2023 року, підписаний сторонами такої угоди, щодо наданих адвокатом Зарівною С. В. послуг позивачу на суму 3000 грн. по вказаній справі. При цьому суд зауважує, що витрати за надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постановах від 11 листопада 2021 р. по справі № 922/449/21 та від 3 жовтня 2019 р. по справі № 922/445/19. Зважаючи на встановлені судом обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу в сумі 3000 грн. були доведені, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим, а також дотримані критерії розумності їх вартості. Витрати ТОВ «Житлокомцентр» на професійну правничу допомогу адвоката Зарівної С. В. у розмірі 3000 грн. підлягають на підставі ст. 141 ЦПК стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved