Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

01.05.2023 позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з держави через Державну казначейську службу України в Чернігівській області за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь 50\~000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням службової особи органу державної влади Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області. В обгрунтування позову посилався на те, що 21.11.2022 поліцейським ВРПП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області Коромисел О.М. відносно нього була винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ №257000 за ст.183 КУпАП у вигляді штрафу 850 грн. З зазначеної постанови вбачається, що 21.11.2022 близько 13 год. 10 хв. в [ADDRESS] він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме, зателефонував на лінію «102» та повідомив, що сусід, якому 10 років, кидає сніжки по його будинку. Зазначив, що дане правопорушення він не вчиняв, в той день в обідню пору його сусід [PERSON] кидав сніжки по його вікну в будинку в [ADDRESS] , його мати [PERSON] стояла поруч і на його зауваження не реагувала. Він зателефонував на лінію «102» і повідомив про дану подію. По приїзду працівників поліції, останні сфотографували його вікно, будь-яких пояснень у нього та інших осіб не відбирали, перевірки по даному факту не проводили, після чого поїхали. Через декілька днів він письмово звернувся до Ніжинського РВП щодо проведення перевірки по даній подій. 09.12.2022 він отримав копію постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладення на нього штрафу у розмірі 850 грн. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02.02.2023 постанову серії ГАБІ №257000 від 21.11.2022 скасовано і справу про адміністративне правопорушення закрито. Вважає, що його притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб. Зазначив, що неправомірними діями посадових осіб йому було завдано моральної шкоди, яка полягала у приниженні його честі, гідності, моральних переживаннях, фізичних стражданнях, порушено нормальний спосіб життя. У відзиві, який надійшов від представника відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області, останній просить відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що Головне управління в силу своїх функціональних обов`язків не є учасником спірних відносин. Виконання судового рішення про стягнення коштів з Державного бюджету України покладено на Державну казначейську службу України. Головне управління не є органом, що здійснює безспірне списання коштів державного бюджету за судовим рішенням про стягнення матеріальної та моральної шкоди, жодної шкоди позивачу не заподіювало, у правовідносини з ним не вступало, жодних прав та законних інтересів позивача не порушувало. Головне управління заперечує проти вимог позивача про стягнення моральної шкоди в розмірі 50\~000 грн., оскільки дії органу Казначейства відносно позивача незаконними не визнавались, крім того, не визнано протиправними і дії чи бездіяльність органів поліції. Сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язків наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачу шкоду, передбачену нормами закону. Закриття провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути правовою підставою для стягнення з державного бюджету моральної шкоди. Відповідач Головне управління національної поліції в Чернігівській області, у відзиві, просить відмовити в задоволенні позову, зазначивши, що позивач не надав доказів того, яка саме моральна шкода була йому заподіяна винесеною поліцейським Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області постановою, в чому вона полягала, а розмір позовних вимог є абсолютно необґрунтованим та незрозумілим. Позивач не довів належними та допустимими доказами та не підтвердив, які саме моральні втрати призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації життя. Сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язкий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли шкоду позивачу. В рішенні Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області про скасування постанови суд не визнав, що дії поліцейського ВРПП Коромисел О.М. при винесенні постанови були неправомірними. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральних страждань чи втрат немайнового характеру, розрахунок моральної шкоди в розмірі 50\~000 грн., а отже і заподіяння моральної шкоди, розмір якої жодним чином не обґрунтований. У відповідях на відзиви позивач, зазначив, що притягнення його до адміністративної відповідальності, яке було в подальшому закрито судом, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження. Він змушений був докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав, збирати докази, звертатися за правовою допомогою, їздити на судові засідання, постійно переживати за результати розгляду справи та вважає, що винними діями відповідачів йому було заподіяно моральну шкоду, що знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із незаконним притягненням його до адміністративної відповідальності. Просив його позов задовольнити. Ухвалою суду від 04.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, з підстав зазначених у позові та просили його задовольнити. Відповідачі (кожен окремо) заперечили проти задоволення позовних вимог, з підстав зазначених у відзивах. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02.02.2023 позовні вимоги [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання дій неправомірними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задоволено частково. Постанову по\~справі про\~адміністративне правопорушення\~cерії\~ГАБІ №\~257000\~від 21\~листопада 2022\~року,\~винесену поліцейським\~ВРПП Ніжинського\~РВП ГУНП\~в Чернігівській\~області Коромисел\~Олександром Михайловичем,\~про накладення\~на [PERSON] \~адміністративного стягнення\~за ст.183\~КУпАП у\~вигляді штрафу\~у розмірі\~850\~грн скасовано\~і закрито\~справу про\~адміністративне правопорушення (а.с.4-6). Рішення набрало законної сили 14.02.2023. Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст.ст.1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст.1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативнорозшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1 ст.1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст.1173,1174 цього\~Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст.1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу. Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли з підстав неправомірних дій посадової особи поліцейського ВРПП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області Коромисел О.М. під час складання постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Пунктом 4 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Відповідний правовий висновок щодо застосування статей 1166, 1167, 1176, 1173, 1174 ЦК України викладено у постанові Верховного Суду України від 22.06.2017 у справі № 6-501цс17 та у постановах Верховного Суду від 25.07.2018 у справі № 638/6944/16-ц, від 06.02.2019 у справі № 199/6713/14-ц, від 22.05.2019 у справі № 686/20012/18. Оскільки судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено неправомірність дій посадової особи поліцейського ВРПП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області Коромисел О.М., тому наявні передбачені законом підстави для відшкодування заданої позивачу такими діями моральної шкоди. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (ст.56 Конституція України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч.1,2 ст.23 ЦК України). Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст. 23 ЦК України). Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.05.2022 у справі № 487/6970/20). Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2022 у в справі № 477/874/19. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.03.2021 у справі № 180/1735/16-ц. Здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). Компенсація моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 у справі № 569/1799/16-ц. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Як свідчить тлумачення ст.ст. 23, 1176 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується державою і при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд встановив, що моральні страждання позивача виявились у душевних переживаннях та у хвилюванні через ухвалення незаконного рішення працівником поліції, а також позивач був змушений докладати додаткових зусиль для поновлення своїх прав, оскільки, з матеріалів справи встановлено, що дійсно позивачу довелось прикладати зусиль для відновлення своїх порушених прав, шляхом звернення до суду із позовом про скасування неправомірного рішення, а також доведено, що позивач відчував себе морально подавленим у зв`язку із докладанням додаткових зусиль для закриття провадження тобто всі ці фактори тягнуть за собою моральні страждання У зв`язку з чим, необґрунтованими є посилання відповідача щодо недоведеності заподіяння моральної шкоди позивачу незаконним рішенням поліцейського ВРПП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області Коромисел О.М.. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, від 12 липня 2007 року). При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції. Суд звертає увагу що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її збагачення. Враховуючи обставини справи, а також, те, що порушені права позивача були відновлені рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02.02.2023, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача у розмірі 5000 гривень на відшкодування моральної шкоди. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.09.2022 у справі № 415/1009/21 зазначено, що: «кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч.2 ст.2 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання. Тобто кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України...» З огляду на наведене, суд вважає, що кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. Крім того, суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду зауважує, що у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах, зокрема представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, від 26.02.2019 у справі № 915/478/18, від 27.02.2019 року у справі № 761/3884/18, від 26.04.2019 у справі 587/430/16-ц, від 18.12.2019 у справі 688/2479/16-ц, від 18.03.2020 у справі № 553/2759/18). У справах про відшкодування шкоди державою остання бере участь як відповідач через той орган, діяннями якого заподіяно шкоду, у даному випадку ГУНП в Чернігівській області. Участь у вказаних справах Державної казначейської служби України чи її територіальних органів не є необхідною (постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц, від 25.03.2020 у справі № 641/8857/17, від 11.11.2020 у справі № 9901/845/18, від 09.12.2020 у справі № 9901/613/18, від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц. Судові витрати\~зі сплати\~судового збору покладається на державу.

Outcome: partial