Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з цим позовом, у якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на нежиле приміщення в [ADDRESS] , загальною площею 204,48 м.кв., оціночною вартістю 112230,99 грн. Посилається на те, що 19 вересня 2005 року взяв участь у цільовому аукціоні з продажу нежилих приміщень, які знаходяться в [ADDRESS] , та належали відділу освіти Борщівської районної державної реєстрації. Згідно протоколу №1 проведення аукціону по продажу Лот №2, нежилі приміщення від 19 вересня 2005 року, який було проведено в [ADDRESS] , де продавець - відділ освіти Борщівської РДА, ліцитатор - директор Тернопільської філії спеціалізованого державного підприємства «Укрспец`юст», він став переможцем аукціону та придбав нежилі приміщення в [ADDRESS] . Ціна продажу 4874,10 грн. Ця сума була внесена на відповідні рахунки. Однак договору купівлі продажу приміщення оформлено не було, оскільки продавцем після здійснення продажу нежитлового приміщення та отримання відповідної суми грошей за продаж, не було вчинено дій, направлених на оформлення договору купівлі продажу майна. З часу проведення аукціону він добросовісно та відкрито володіє зазначеним майном, цей об`єкт нерухомості на даний час іншого власника немає. Представник третьої особи - Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях направив суду пояснення щодо позову, в яких зазначив, що на час проведення зазначеного позивачем аукціону правові, економічні та організаційні основи приватизації державного майна та майна, що належить Автономній Республіці Крим, врегульовувались Законом України «Про приватизацію державного майна» від 04.03.1992 № 2163-ХІІ в редакції від 28.07.2005. Згідно вимог закону органами, які уповноважені здійснювати продаж державного майна є Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва, а тому відділ освіти Борщівської районної державної адміністрації не мав повноважень проводити аукціон з продажу нежитлових приміщень в [ADDRESS] . При цьому, зважаючи на те, що договір купівлі-продажу між позивачем та відділом освіти Борщівської районної державної адміністрації не було укладено, [PERSON] без правових підстав протягом тривалого часу незаконно використовував спірне майно, а нежитлове приміщення в [ADDRESS] залишились у державній власності. Позивач та представник позивача адвокат Товарніцький Р.М. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав суду заяву, в якій просить провести розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача Іване-Пустенської сільської ради в судове засідання не з`явився, направив суду заяву про визнання позову, в якій також зазначив, що просить розглядати справу за його відсутності. Представник третьої\~особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог на\~стороні відповідача\~ -\~ Регіонального\~відділення Фонду\~Державного майна\~України по\~Івано-Франківській,\~Чернівецькій та\~Тернопільській областях у судове засідання не з`явився, в направлених суду поясненнях також просить розглядати справу за його відсутності. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти. Позивач [PERSON] 19 вересня 2005 року відповідно до протоколу №1 проведення аукціону по продажу нежилого приміщення, погодженого начальником відділу освіти Борщівської РДА Гончаром В.М., став покупцем лоту №2, а саме нежилого приміщення в селі Гермаківка Борщівського району: (майстерня (літ. «А»), стайня (літ. «Б»), стайня (літ. «В»), підвал (літ. «Г»), (літ. «Д»). Відповідно до протоколу продавцем являється Відділ освіти Борщівської районної державної адміністрації, а також зазначено, що об`єкт продажу належить Продавцю у відповідності до свідоцтва про право власності від 01 квітня 2005 року, переможцем аукціону обрано [PERSON] , який придбав майно за ціною 4874,10 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 210771 від 29 вересня 2005 року. Приватний нотаріус Борщівського районного нотаріального округу Пікуль Г.М. 26 травня 2014 року у листі №330/02-31 повідомила позивачу з приводу його звернення щодо посвідчення договору купівлі-продажу придбаного на аукціоні 19 вересня 2005 року нежитлового приміщення в [ADDRESS] та належали відділу освіти Борщівської РДА, що посвідчити право власності на придбане нерухоме майно неможливо, оскільки від часу продажу майна на аукціоні відбулися зміни в законодавстві, а тому йому необхідно звернутися до суду. З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Гермаківської сільської ради від 01 квітня 2005 року встановлено, що відділ освіти Борщівської районної державної адміністрації є власником нежилого приміщення в [ADDRESS] . Форма власності державна. Загальна площа 204,48 кв.м. Нежилі приміщення. Майстерня А 92,05 кв.м., стайня Б, 59,95 кв.м., стайня В, 26,24 кв.м., підвал Пд, 26,24 кв.м. Реєстрацію права власності проведено Борщівським районним бюро технічної інвентаризації 01 квітня 2005 року, реєстраційний номер:10357950 (копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №6895730, копія витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно №6897284 від 01 квітня 2005 року). За даними технічного паспорта на приміщення, що знаходиться в [ADDRESS] , виготовленого 21 березня 2005 року, дійсна його вартість становить 19744 грн. До складу приміщення входить: майстерня А, стайня Б, стайня В, підвал п/д. Висновком оцінювача ФОП [PERSON] визначена вартість зазначеного приміщення станом на 12.08.2022 року, яка становить 112230,99 грн. Згідно довідки, виданої старостинським округом №1 с.Гермаківка Іване-Пустенської сільської ради №465 від 15 серпня 2022 року, нежитлове приміщення, яке знаходиться в [ADDRESS] , використовується [PERSON] у власних потребах у зв`язку з придбанням його на аукціоні з 19 вересня 2005 року. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач - це особа, яка, на думку позивача не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача. Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17. Відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. У постанові Верховного Суду від 28 липня 2022 року у справі № 394/130/21 зазначено, що за змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. При цьому така особа має не визнавати або оспорювати це право позивача, і між сторонами має існувати спір про право, який суд вирішує у порядку позовного провадження. Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постановах\~від 05.06.2018 року у справі №924/925/17,\~\~від 22.05.2018 року у справі №922/1574/17, від 09.07.2019 року у справі\~№ 920/999/16. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц зроблено правовий висновок, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Згідно з усталеною судовою практикою, суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права. Частиною четвертою\~статті 12 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. [PERSON] в даній справі в грудні 2022 року звернувся до суду з позовом до Чортківської районної військової адміністрації \~та просив визнати за ним право власності на нежиле приміщення за набувальною давністю. В процесі підготовчого провадження ухвалою суду від 01 березня 2023 року за клопотанням представника [PERSON] -адвоката Товарніцького Р.М. залучено до участі в справі в якості співвідповідача Іване-Пустенську сільську раду. Після призначення справи до судового розгляду, але до початку розгляду справи по суті представник відповідача подав клопотання, в якому просив позовні вимоги до Чортківської РДА залишити без розгляду. Зазначене клопотання ухвалою суду в даній справі від 07 червня 2023 року задоволено. Оскільки позивачу був відомий попередній власник майна і він не заявив вимог до його правонаступника, суд вважає, що Іване-Пустенська сільська рада не є належним відповідачем у даній справі. Окрім того, слід відмітити, що Іване-Пустенська сільська рада не оспорює право\~власності позивача за набувальною давністю на спірне нерухоме майно, про що зазначила у відповідній заяві та визнала позов повністю. За встановлених обставин у задоволенні позову [PERSON] до Іване-Пустенської сільської ради про визнання права власності за набувальною давністю слід відмовити. Судові витрати по справі необхідно покласти на сторони в тій частині, в якій вони їх понесли. На підставі наведеного, ст.ст.\~15,16, 344\~ЦК України,\~

Outcome: dismissed