Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

Позивач в\~серпні 2022\~року звернувся\~до суду\~за позовом\~до [PERSON] ,\~треті особи,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог на\~предмет спору\~ [PERSON] ,\~Шосткинского відділу\~державної \~реєстрації актів\~цивільного стану\~у Шосткинському\~районі Сумської\~області Північно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Суми)\~про визнання\~батьківства та\~внесення у\~актовий запис\~про народження\~дитини відповідних\~змін стосовно\~відомостей про\~батька. Позивач у позові зазначає, що на початку лютого 2021 року він, [PERSON] , [INFO] , познайомився з [PERSON] , [INFO] , з якою через деякий час почали зустрічатися, а згодом почали сумісно проживати. Від самого початку відносин, йому було відомо, що [PERSON] фактично була у зареєстрованому шлюбі з громадянином Королівства [PERSON] , [INFO] . Шлюб було зареєстровано 28.08.2020 року Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ). Особисто з даною особою позивач ніколи не зустрічався, а зі слів [PERSON] , йому стало відомо, що даний шлюб є суто формальним, оскільки сторони не підтримують жодних взаємовідносин між собою та проживають окремо один від одного в різних містах. Від стосунків між позивачем та [PERSON] народилася спільна дитина - син [PERSON] , [INFO] . У той же час, через те, що щлюб між [PERSON] та [PERSON] не було розірвано, батьківство сина записано за правилами ст. 122 Сімейного кодексу України, тобто у свідоцтві про народження батьком записано відповідача [PERSON] , хоча батьком [PERSON] насправді є позивач [PERSON] . Зазначені обставини не заперечує сама [PERSON] [PERSON] не може бути батьком, оскільки з часу виникнення вагітності [PERSON] і до теперішнього часу ні разу не зустрічався з матір`ю дитини, а також не мав з нею ніяких відносин. Де наразі проживає відповідач, позивачу не відомо. Згідно з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №0003586684 від 17.06.2022 р. вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Оскільки позивач та [PERSON] стали проживати у фактичному шлюбі, тобто як одна сім`я, позивач має намір встановити батьківство по відношенню до своєї дитини. Ухвалою суду від 08.09.2022 року було прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 09.05.2023 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та задовольнити позовні вимоги, проти заочного розгляду справи заперечень не надійшло. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча був належним чином повідомленим про дату та час слухання справи, відзив на позовну заяву до суду не надав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заперечень щодо визнання [PERSON] батьком її дитини [PERSON] , [INFO] , не надала. Представник Шостінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Шостінському районні Сумської області північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання не з`явився, був надежним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справ, просив розглянути справи без участі представника третьої особи. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, відповідно в силу положень\~статті 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. В статті 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обов`язків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , громадянка України [PERSON] , [INFO] , 28.08.2020 року зареєструвала шлюб із громадянином Королівства [PERSON] , [INFO] (а.с.12), про що складено відповідний актовий запис №1269. Згідно свідоцтва про народження (а.с.15) [PERSON] народився [INFO] , батько [PERSON] , мати- [PERSON] . Місце проживання дитини зареєстровано разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.11,16) Відповідно до ст.133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік батьком дитини. Відповідно до висновку експерта №103-48-2023 від 21.03.2023 року, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менше ніж 99,99%. Таким чином, біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. За змістом\~ст.121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями\~122\~та\~125\~цього\~Кодексу. Згідно ч. 1\~ст. 122 СК України\~дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст.129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Відповідно до ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у\~статті 126\~цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька. Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновків, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.9 ст.141 КПК УКраїни, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Враховуючи, що відповідач у даному випадку не порушував права позивача, та спір виник внаслідок неправильних дій позивача, оскільки даний спір міг би не виникнути, якби позивач та третя особа мати дитини завчасно оформили свої стосунки, з огляду на що судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved