Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

Представник позивача адвокат Корнишин Ю.О. звернувся до суду з вищевказаним позовом, згодом надав до суду заяву про зменшення розмірі позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача нараховану, але не виплачену заробітну плату, яка складає 32734,08 грн. Свої вимоги мотивує тим, що Наказом від 24.01.2022р. № 2-ОС, [PERSON] звільнено з посади заступника директора з наукової роботи за згодою сторін з 28.01.2022р. Цим же наказом передбачено бухгалтерії провести повний розрахунок із заробітної плати та виплатити компенсацію за невикористані відпустки. Однак, в день звільнення позивача 28.01.2022р., відповідач письмово не повідомив позивача про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, згідно частини 1 статті 116 КЗпП України. Позивач звернулася до відповідача з проханням надати інформацію про нараховану, але не виплачену заробітну плату останнім, а також копії наказів про призначення та звільнення. Листом від 01.03.2023р. № 21, відповідач повідомив позивача, що інформації про нарахування і виплати заробітної плати працівникам до 1 січня 2022 року не має, оскільки попереднє керівництво відповідача не передало відповідні документи. Згідно із Розрахунком нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу за увесь час роботи спостерігається наступне, а саме: - Нарахована заробітна плата відповідачем складає 767 102,74 гри. - Із нарахованої заробітної плати відповідачем за час роботи позивача утримано податки (Податок на доходи фізичних осіб та Військовий збір), які складають 149 585,03 гри. - Розмір заробітної плати позивача після утримання податків складає 617 517,71 грн. - Фактичний розмір заробітної плати виплачений позивача складає 584 783,63 грн. - Розмір не виплаченої заробітної плати позивачу становить 32 734,08 грн. У зв`язку з викладеним представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 19 грудня 2022 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судовому засідання наполягав на заяви про зменшення розміру позовних вимог та просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 32 734,08 грн. Представник відповідача в судове засідання з`явився, заяву про зменшення розмірі позовних вимог визнав, та згоден, щоб виплатити [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 32 734,08 грн. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 11.10.2017р., [PERSON] було прийнято на посаду в.о. заступника директора з наукової роботи ОДЕСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ СІЛЬКОГОСПОДАРСЬКОЇ ДОСЛІДНОЇ СТАНЦІЇ НАЦІОНАЛЬНОЇ АКАДЕМІЇ АГРАРНИХ НАУК УКРАЇНИ, що підтверджується Наказом від 09.10.2017р. № 141-С (а.с.15-17). Згідно Наказу від 24.01.2022р. № 2-ОС, [PERSON] звільнено з посади заступника директора з наукової роботи за згодою сторін з 28.01.2022р. згідно ч. 1 ст.36 КЗпП України (а.с.18). Відповідно до довідки про доходи виданої Одеської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту кліматично орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України №4 від 02 березня 2023р. виданої [PERSON] в тому, що вона дійсно до 28.01.2022р. працювала в Одеській державній сільськогосподарській дослідній станції Інституту кліматично орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України, форма працевлаштування основна, займала посаду заступника директора з наукової роботи (а.с.20). Згідно розрахунку нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу з жовтня 2017 квітень 2022 року складає 32734,08 грн. (а.с.21-22). Відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до приписів частини 1 статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначенні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Крім того, частинами 1, 2 статті 83 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину- інваліда з дитинства підгрупи А І групи. З аналізу вказаної правової норми вбачається, що остаточний розрахунок при звільненні працівника проводиться в день його звільнення, з обов`язковим попереднім письмовим повідомленням працівника про розмір нарахованих сум. Однак, в день звільнення [PERSON] 28.01.2022р., відповідач письмово не повідомив [PERSON] про нараховані суми належні при звільненні та не здійснив виплату належних коштів, що є порушенням вимог частини 1 статті 116 КЗпП України. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Згідно статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомній працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Згідно абзацу 4 пункту 2 Постанови КМУ від 08 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. Згідно з частиною шостою статті 95 КЗпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до статті 33 Закону України "Про оплату праці" у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078. Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно- правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення"). Індекс споживчих цін (інфляція) є одним з найважливіших показників і використовується для вирішення багатьох питань державної політики, перегляду грошових доходів населення, розв`язання правових спорів тощо. Об`єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (частина перша статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078). Структуру заробітної плати визначено у статті 2 Закону України "Про оплату праці", якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій (частина друга статті 2 Закону України "Про оплату праці"). Суми виплат, пов`язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 р. № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за № 114/8713. Держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу, яка прирівнюється до вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону "Про оплату праці такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати. Індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Як зазначив Конституційний Суд України, строки звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору як складова механізму реалізації права на судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин. Таким чином, відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 9-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року частина друга статті 233 КЗпП України вказує на те, що при порушенні законодавства про працю працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату, середній заробіток за весь час затримки із врахуванням сум індексації заробітної плати - 32 734,08 грн. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved