Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.03.2023 року (вх. 5627), звернувся до Залізничного районного суду м. Львова із позовною заявою про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування на 1/5 частини земельної ділянки закріпленої за будинком [ADDRESS] , загальна площа якої становить 0,0862 га., кадастровий номер 4610136300:04:002:002. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що [INFO] помер [PERSON] який був батьком позивача і співвласником 1/5 частини земельної ділянки закріпленої за будинком [ADDRESS] . Також зазначає, що [PERSON] син померлого як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, однак йому було відмовлено у видачі вказаного правовстановлюючого документу. Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями Залізничного районного суду м. Львова від 22.03.2023 року визначено головуючого суддю - Кирилюк А. І. (а.с. 15). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.03.2023 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження. З метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання (а.с. 20-21). 28.04.2023 року на виконання ухвали суду від 23.03.2023 року про витребування доказів від приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Сосновської О. Я. надійшли належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи № 79/2021, відкритої після смерті [PERSON] (а.с. 36-52). Позивач будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у підготовче судове засідання не з`явився. Однак у позовній заяві просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] будучи належним чином повідомленими, про час та місце розгляду справи у підготовче судове засідання не з`явились, проте 27.04.2023 року (вх. № 8620) на адресу суду від останніх надійшла спільна письмова заява про визнання позову, та слухання справи за їх відсутності. Оскільки у судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, суд у відповідності зі ст. 247 ЦПК України, розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви, тому за таких обставин суд вважає за можливе розглянути заяву у їх відсутність оскільки у матеріалах справи є достатньо необхідних доказів про права та обов`язки сторін, їх взаємовідносини для постановлення судом законного та об`єктивного рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Право на судовий захист передбачається ст. 55 Конституції України. Згідно із ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч. 1 ст. 16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом в цілому досліджені надані приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сосновська О. Я. копії матеріалів спадкової справи № 79/2021, відкритої після смерті [PERSON] (а.с. 37-52). Окрім цього, згідно копії довідки № 41022 від 03.08.02021 року про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] [INFO] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с. 7). Також, судом встановлено, що копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 1113 стверджується, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про право власності від 20.06.2012 року вбачається, що частина житлового будинку [ADDRESS] належить [PERSON] 1/8 реальної частки житлового будинку, частина сараю під літерою «В», гараж під літерою «Г» та вбиральні під літерою «Д», [PERSON] 1/8 реальної частки житлового будинку, частина сараю під літерою «В», гараж під літерою «Г» та вбиральні під літерою «Д» на праві приватної спільної часткової власності. (а.с. 9). Як встановлено судом, що житловий будинок [ADDRESS] належав на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] , та [PERSON] , зокрема [PERSON] належало 1/8 частки, а [PERSON] 1/8 частки будинку, що підтверджується витягом про Державну реєстрацію прав від 18.07.2012 року серії № 858822. (а.с. 12). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЛВ № 077604 від 18.03.2004 року, [PERSON] на підставі рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування, договору купівлі-продажу є власником земельної ділянки площею 0.0862 га. розташованої за адресою [ADDRESS] ( а.с. 13). З матеріалів спадкової справи №79/2021 за 2021 рік вбачається, що [PERSON] 27.12.2021 року звернувся до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Сосновської О. Я. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] [INFO] . У свою чергу [PERSON] 10.12.2021 року як спадкоємець першої черги за законом, подала приватному нотаріусу заяву про відмову від отримання належної за законом частки спадкового майна після смерті її чоловіка [PERSON] . Окрім цього 14.03.2023 року [PERSON] звернувся із заявою до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Сосоновської О. Я. про видачу свідоцтва про праву на спадщину за законом на 1/5 частку у праві власності на земельну ділянку загальною площею 0,0862 га, кадастровий номер 4610136300:04:002:0002, місце розташування якої [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сосновською О. Я. 13.03.2023 року № 22/02-14, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що у документах які підтверджують право власності на нерухоме майно не визначено частку кожного з учасників спільної сумісної власності, нотаріальна дія, а саме видача Свідоцтв про право на спадщину за законом на частку в праві спільної власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0862 га, кадастровий номер 4610136300:04:002:0002, не може бути вчинена (а.с. 52). Згідно зі ст. 370 ЦК України, частки кожного з співвласників в праві спільної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Крім того, згідно з п. 4 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право власності на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності на жилий будинок, будівлю, споруду. Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснив, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Отже, судом встановлено, що на спірній земельній ділянці зведений житловий будинок, у праві власності на який співвласникам належать різні за розміром частки. Виходячи з наведеної вище норми Земельного кодексу України право власності померлого на дану земельну ділянку має визначатися пропорційно частці в праві власності на будинок. За наведеного вище, суд вважає, що частка [PERSON] у належній на праві спільної сумісної власності земельної ділянки загальною площею 0,0862 га, кадастровий номер 4610136300:04:002:0002, що розташована в [ADDRESS] становить 1/5 частки земельної ділянки. Із змісту роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, вбачається у п. 5, 10, 23 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред`явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження. Суд враховуючи визнання відповідачами позовних вимог в цілому, а також враховуючи, що позивач, як син [PERSON] має право на спадщину після смерті батька, в тому числі на 1/5 частки спірної земельної ділянки, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved