Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-15 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи із дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у сторін у шлюбі народився син, [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує на те, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати неповнолітнього сина, інших утриманців він не має, водночас, відповідач працездатний, отримує дохід, а тому позивач вважає, що відповідач може сплачувати заявлений розмір аліментів. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.04.2023 матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О. 24 квітня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження по справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено учасникам справи строки для надання заяв по суті справи. 17.05.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив, в якому він позовні вимоги визнав частково, а саме: у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 01.05.2023 до досягнення дитиною повноліття. 23.05.2023 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій вона позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідних клопотань до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як вбачається з позовної заяви, сторони 01 листопада 2008 року зареєстрували шлюб у Запорізькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №306. В шлюбі народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №240. Шлюб між сторонами не розірвано. Син, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманні. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований, як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №3010-5002679825 від 30.03.2023. Позивач зазначає, що вона повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про нього, займається його вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям. Домовленості щодо способу виконання боржником свого обов`язку утримувати дитину між сторонами не визначалось. Так, положеннями ч. 1 ст. 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За таких обставин, спосіб стягнення аліментів також визначається виключно позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При цьому, відповідач надав відзив, в якому зазначені в позові обставини, частково спростував. Відповідач зауважує, що починаючи з дня народження сина та по теперішній час він не припиняв його утримувати та матеріально забезпечувати, намагаючись надавати йому повноцінне батьківське піклування та турботу, також забезпечує належне матеріальне утримання останнього. При цьому, відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме: визнав в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , аліментів на утримання сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.05.2023 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Відповідач зазначає, що з 2018 року працює у АТ «ТАСКОМБАНК» на посаді головного персонального менеджера департаменту по роботі з клієнтами та отримує оклад у розмірі 40 000 грн., надбавки передбачені наказом у розмірі 5 000 грн. У зв`язку з цим, заробітна плата за січень-квітень 2023 року, в залежності від місяця, розміру премії, та інших надбавок у середньому склала 48 454 грн., що підтверджується довідкою по зарплаті. Крім цього, відповідач вказує, що у повному обсязі виконує права батька, які передбачені в Конституції України та Сімейному кодексі України щодо виховання дитини [PERSON] та матеріально забезпечує дитину, що підтверджується наступними доказами: - 12.03.2023 перераховано грошові кошти на оренду житла у розмірі 10 000 грн., що підтверджується випискою з банку (додаток №2); - 30.03.2023 перераховано грошові кошти на побутові витрати на дитину (їжа, побутова хімія, одяг) у розмірі 10 000 грн., що підтверджується випискою з банку (додаток №3); - 14.04.2023 перераховано грошові кошти на побутові витрати на дитину (їжа, побутова хімія, одяг) у розмірі 10 000 грн., що підтверджується випискою з банку (додаток №5); - тренування на ролікових ковзанах, з наймом персонального тренеру, що підтверджується випискою з банку (додаток №7); - 26.03.2023, 30.04.2023 купівля одягу сину на загальну суму 996 грн, оплата за стрижку сину 300 грн (додаток №8). Також при визначенні розміру аліментів суд обов`язково має врахувати обставину - чи є ще на утриманні інші особи. Матеріали справи таких відомостей не містять. Одночасно з цим, додатково заслуговують на увагу доводи сторін про необхідність здійснення витрат щодо стану здоров`я дитини. Щодо зазначених позивачем хвороб дитини, відповідач у відзиві зауважив, що у сина короткозорість, астигматизм та незначна косоокість, яка не потребує хірургічного втручання. За рекомендацією офтальмолога [PERSON] носить окуляри з метою корекції зору. Щодо діагнозу: S-подібний сколіоз грудо-поперекового відділу хребта, кут викривлення 19 градусів. Рекомендація лікаря: регулярна лікувальна гімнастика для укріплення м`язового корсета протягом 5-6 місяців. Тобто, хвороби не є тяжкими та не потребують спеціальних заходів щодо лікування. З урахуванням наведеного, суд вбачає, що з наявних матеріалів справи можна зробити висновок щодо лише рекомендаційного характеру медичних процедур, тобто, наведене виключає суттєві фінансові витрати, а відтак суд відхиляє доводи позивача щодо розміру витрат в цій частині. Крім того, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При цьому, відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мати зобов`язання щодо утримання. Так, аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні та надані позивачем на підтвердження своїх позовних вимог, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також приймаючи до уваги обов`язок відповідача утримувати свою неповнолітню дитину на підставі описаних вище норм права, тому суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, є завищеним. З огляду на зазначене, приймаючи до уваги розмір законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів частково та стягувати на користь позивача аліменти на утримання сина: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову - з 20.04.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, які мають нести батьки на утримання дитини. Крім того, при прийнятті рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, судом прийнято до уваги, що даний розмір не є меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в силу Закону України «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Тому, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial