Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивачка\~звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частки від усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги\~мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24.09.2020 розірвано. Від даного шлюбу у них народилося четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які залишились проживати з нею та перебувають на повному її утриманні. Після розірвання шлюбу відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дітей. З того часу він лише кілька разів надав їй незначну суму коштів, а з листопада 2022 року взагалі не надає кошти на утримання дітей. Вона працює на тимчасових роботах, оскільки не має змоги працювати повноцінно, так як здійснює догляд за дітьми. Однак зароблених нею коштів на утримання дітей не вистачає. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням виконувати покладені на нього обов`язки щодо матеріального забезпечення дітей, проте він не надає допомоги. Відповідач офіційно працює у ТОВ "Костюк-Транс", має хорошу заробітну плату, регулярний дохід, аліменти нікому не платить, а тому може і зобов`язаний допомагати дітям матеріально. В судове засідання позивачка не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Відзиву на позов та будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань суду не подавав. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 25 квітня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 07 червня 2023 року від позивачки надійшла заява, в якій вона позов підтримала, просила розгляд справи проводити у її відсутності та не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки суду не надав, хоча був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні відповідні докази (а.с. 14, 16-17, 22, 23-25, 26). Згідно із ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не направляв, відзиву не подавав, позивачка не заперечила щодо заочного розгляду справи, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України та відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за його відсутності. Ухвалою суду від 07.06.2023 постановлено провести заочний розгляд даної справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: як вбачається зі світлокопій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 20.08.2013, серії [NUMBER] від 09.04.2015, серії [NUMBER] від 07.03.2017, серії [NUMBER] від 03.01.2019\~відповідно [PERSON] народився [INFO] , актовий запис № 17, [PERSON] -24.03.2015, актовий запис № 9, [PERSON] - 02.03.2017, актовий запис № 2, [PERSON] -31.12.2018, актовий запис № 1. Їхніми батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4, 5, 6, 7). Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 24 вересня 2020 року шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітніх дітей: сина, [PERSON] , [INFO] , сина, [PERSON] , [INFO] , доньку, [PERSON] , [INFO] , та сина, [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з мамою, позивачкою по справі - [PERSON] (а.с. 8-9). Згідно з даними довідки № 355 про реєстрацію місця проживання особи від 29 січня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована по [ADDRESS] (а.с.10). Як вказала позивачка у заяві від 07.06.2023 (а.с. 28), вона проживає зі своїми малолітніми дітьми у [ADDRESS] , де житло винаймає. Між сторонами виник спір щодо стягнення аліментів на дітей, які проживають разом з матір`ю. Оцінка суду: вивчивши зміст заяв позивачки,\~ дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Оцінюючи положення статті 180 СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття в контексті згаданого законодавства, суд визнає, що забезпечення права дитини на рівень життя, необхідний для її гармонійного розвитку, є спільним обов`язком батьків, тобто матері та батька. Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживають разом з нею. Відповідач повинен брати участь в забезпеченні дітей всім необхідним, однак не робить цього, тому вона просить стягувати з нього аліменти, які забезпечать регулярне щомісячне утримання дітей, визначивши їх у частці від його доходу. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, та приходить до переконання, що з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути аліменти на неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно. При цьому, задовольняючи позов, суд звертає увагу, що, відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відтак стягнення аліментів слід розпочати від дня пред`явлення позву, як це визначено ч. 1 ст. 191 СК України, і проводити в такому розмірі до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що відповідає положенням ст. 183 СК України. В подальшому аліменти на молодшу дитину вираховувати, виходячи з тієї частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття, якщо не буде заявлено позов про інший розмір. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Розподіл судових витрат між сторонами: беручи до уваги, що, згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 1073,60 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст. 211, 247, 430 ЦПК України та

Outcome: approved