Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Департаменту міського господарства Одеської міської ради про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог вказує, що йому на праві власності належить автомобіль марки AUDI A4, реєстраційний номер [NUMBER] . 29 вересня 2020 року внаслідок падіння дерева його транспортний засіб, що стояв вздовж дороги по вул. Ніжинська, 39 в м. Одесі, отримав механічні пошкодження. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку від 06.10.2020, вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 88 966,67 грн. З метою встановлення особи, відповідальної за завдання матеріальної шкоди, [PERSON] звертався до Комунального підприємств «Міськзелентрест» із запитом про надання інформації щодо особи, на балансі якої перебувають зелені насадження, розташовані вздовж вулиці Ніжинська у м. Одесі та безпосередньо навпроти будинку № 39. Листом від 29 жовтня 2020 року вих. № 2013 КП «Міськзелентрест» повідомлено, що запитувані зелені насадження не входять в перелік об`єктів обслуговування КП «Міськзелентрест», інформація щодо балансоутримувача вказаних зелених насаджень відсутня. Позивач звертався до суду з позовом до Одеської міської ради про стягнення майнової шкоди, проте рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.11.2021 у справі № 522/20672/20 у задоволенні позову було відмовлено у зв`язку з тим, що Одеська міська рада не є належним відповідачем у справі. КП «ЖКС «Порто-Франківський» у відповідь на запит позивача повідомило, що не є балансоутримувачем дерев, розташованих на прибудинковій території по [ADDRESS] та не несе відповідальності за них. 23.11.2021 [PERSON] звернувся до Виконкому Одеської міської ради з претензією про відшкодування майнової шкоди. Листом від 01.12.2021 вих. № 01-69/1853 Департамент міського господарства Одеської міської ради відмовився відшкодувати завдані збитки та запропонував звернутись до суду. Посилаючись на те, що Департамент міського господарства Одеської міської ради є органом місцевого самоврядування, який визначений у встановлену порядку балансоутримувачем зелених насаджень, які розташовані вздовж дороги по [ADDRESS] , тому, ну думку позивача, обов`язок з відшкодування заподіяної йому майнової шкоди внаслідок падіння дерева у даному випадку повинно бути покладено саме на Департамент міського господарства Одеської міської ради. Крім того зазначає, що внаслідок невиконання відповідачем обов`язків щодо утримання зелених насаджень, йому було завдано моральної шкоди, оскільки він тривалий час не міг користуватися автомобілем, був вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя, було порушено усталений ритм його життя, указане призвело до його душевних хвилювань, дискомфорту, і вплинуло на його особисті та сімейні стосунки. Так само і відмова відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, за його зверненням добровільно відшкодувати завдані збитки, завдала йому душевних страждань та хвилювань. Вказує, що боротьба за свої права на отримання відшкодування виснажує його, завдає душевних страждань, що викликало у нього знервованість, дискомфорт, почуття безперспективності витрачених зусиль і часу, зневіру в законності дій відповідача, який є органом місцевого самоврядування. На підставі наведеного просив стягнути з відповідача на його користь 88 966, 67 грн у відшкодування матеріальної шкоди, 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та судові витрати в розмірі 12\~300,00 грн. Ухвалою Приморського районного суду від 26.12.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву. Відповідач наданим правом не скористався, відзив до суду не подав. У судове засідання позивач не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача адвокат Шахновський О. О. подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника. У вказаній заяві представник позивача адвокат Шахновський О.О. просив залишити без розгляду вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 10\~000,00 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 10\~000,00 грн., в іншій частині позову просив задовольнити вимоги в повному обсязі. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач не забезпечив участь представника в судовому засіданні, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань та заяв до суду не надходило. З урахуванням ч.2\~ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до\~ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Автомобіль марки AUDI A4, д.н.з. [NUMBER] , належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 29.09.2020 за адресою: м. Одеса, вул. Ніжинська, 39, унаслідок падіння дерева, автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 564/10-20 від 06.10.2020, складеного оцінювачем [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля AUDI A4, д.н.з. [NUMBER] , складає 88 966,67 грн. Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пунктом 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» від 06 вересня 2005 року № 2807-IV (далі Закон № 2807-IV) визначено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Згідно зі статтею 25 Закону № 2807-IV утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. Відповідно до частини 5 статті 24 Закону № 2807-IV посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров`ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону. Частиною четвертою статті 28 Закону № 2807-IV визначено, що негайне видалення пошкоджених дерев або кущів (їх частин) може здійснюватися підприємствами, установами, організаціями або громадянами в разі, якщо стан таких пошкоджених зелених насаджень загрожує життю, здоров`ю громадян, а також майну громадян та/або юридичних осіб. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, натомість обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві, покладається саме на відповідача. Разом з тим потерпілий має довести належними та допустимими доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою. Факт падіння дерева на належний позивачу автомобіль та завдання у зв`язку з цим транспортному засобу механічних пошкоджень, підтверджуються наданими позивачем доказами, та не заперечується відповідачем. Згідно з частиною першою статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. За приписами частини першої та другої статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади. Пунктом 5 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо. Згідно з частиною сьомою статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади. Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою. Відповідно до пункту 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі. Отже, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень. Підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян. Тобто до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан відповідних зелених насаджень. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04.09.2019 у справі № 200/22129/16-ц. При цьому, багаторічні насадження не можуть розглядатись як окремий об`єкт права власності без земельної ділянки, на якій вони знаходяться, оскільки є складовою частиною земельної ділянки. Власником (особою, яка зобов`язана утримувати майно, що їй належить) зелених насаджень є власник земельної ділянки, на якій вони розташовані. Підпунктами 1, 2 пункту 4.14. Правил благоустрою території міста Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011 № 1631-VI, передбачено, що відповідальність за збереження зелених насаджень, догляд за ними, видалення сухостійних, пошкоджених хворобами та шкідниками зелених насаджень на вулицях перед будівлями до проїжджої частини, всередині квартальних насаджень та насаджень районів міста покладається на балансоутримувачів, власників, користувачів жилих, громадських, промислових будівель та споруд, а також на балансоутримувачів, власників, користувачів будівель підприємств побуту, торгівлі, закладів освіти, охорони здоров`я, розташованих на території житлової забудови, а на територіях підприємств, а також прилеглих до них ділянках і санітарно-захисних зонах на дані підприємства. Згідно з п.п.10,11 п.7.2 Правил благоустрою території міста Одеси на територіях, які належить прибирати, необхідно проводити весь комплекс робіт, спрямований на наведення та постійне підтримання чистоти і порядку, збереження зелених насаджень, а саме: регулярно знищувати бур`яни, скошувати траву заввишки більше 10 см, видаляти сухостійні дерева та чагарники, видаляти сухе та поламане гілля та забезпечувати їх вивезення. Видалення сухостійних дерев та чагарників провадиться на підставі рішення Компетентного органу; проводити заходи, що забезпечують збереження насаджень, квітників, газонів, а також заходи по боротьбі зі шкідниками та хворобами зелених насаджень шляхом укладання відповідних договорів із спеціалізованими підприємствами. Рішенням Одеської міської ради №4189-VII від 30 січня 2019 року «Про заходи підвищення ефективності реалізації повноважень виконавчих органів Одеської міської ради» затверджено Положення про Департамент міського господарства Одеської міської ради, відповідно до якого\~Департамент МГ ОМР є виконавчим органом Одеської міської ради,\~фінансування видатків якого здійснюється за рахунок коштів бюджету міста відповідно до затвердженого кошторису. Департамент є юридичною особою, має гербову печатку, штампи, бланки, рахунок в органах Державної казначейської служби. Згідно п.2.2.11 вказаного Положення повноваження щодо визначення належного балансоутримувача зелених насаджень, як елементів благоустрою комунальної власності, покладено саме на відповідача. Крім того, відповідно до Міської програми розвитку та збереження зелених насаджень м. Одеси на 2017-2020 роки, затвердженої рішенням Одеської міської ради від 08 лютого 2017 року №1607-VII (чинного на час спричинення шкоди) Департамент МГ ОМР, як її виконавчий орган, визначений її відповідальним виконавцем. Джерелами фінансування програми є кошти бюджету м. Одеси. Згідно п.2.2.6 Положення на Департамент покладено функції щодо здійснення контролю за дотриманням вимог чинного законодавства України у сфері благоустрою на території міста;\~проведення конкурсів з визначення підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою\~(п. 2.2.11); участь в організації та здійсненні благоустрою міста, озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян, забезпечення зовнішнього освітлення міста (п.2.2.22). Тому саме Департамент є відповідальним виконавчим органом Одеської міської ради за визначення балансоутримувачів зелених насаджень на території міста Одеси, обов`язковість яких встановлена нормами ст.ст.10,15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а також п.п.3.2,5.5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України. Таким чином, з огляду на організаційно-правовий статус та коло власних повноважень, Департамент МГ ОМР є належним відповідачем та повинен відшкодувати майнову шкоду позивачеві, який довів свої позовні вимоги в повному обсязі. Судом також враховано правові висновки Верховного Суду у постановах від 04 квітня 2018 року по справі №2-1474/11 ц; від 13 червня 2018 року по справі №554/14547/14ц; від 25 лютого 2019 року по справі №466/4051/15ц; від 04 вересня 2019 року по справі №200/22129/16ц, які є релевантними для цієї справи й обов`язковими (ч.4ст.263 ЦПК України). Підстав для відступлення від застосованих правових позицій суд не вбачає. Судова практика у цій категорії справ є сталою, а відмінність залежить лише від доказування. У відповідності до частин першої-третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частини перша, друга статті 76 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до листа КП «Міськзелентрест» від 29.10.2020 № 2013, зелені насадження, які розташовані вздовж вулиці Ніжинської та безпосередньо навпроти будинку № 39 по вул. Ніжинській в м. Одесі, не входять в перелік об`єктів обслуговування КП «Міськзелентрест». Іншою інформацією щодо балансоутримувача об`єкту благоустрою за вищевказаною адресою КП «Міськзелентрест» не володіє. Згідно з відповіддю директора КП ЖКС «Порто-Франківський» Рязанової А. від 18.11.2021 № 2539/11 відповідно до додатку до договору, а саме ціни на послугу з управління багатоквартирним будинком за адресою: вул. Ніжинська, 39, не передбачено така послуга як санітарне обрізання дерев, а тому КП «ЖКС «Порто-Франківський» не є балансоутримувачем даних дерев та не несе відповідальність за них. Відповідно до листа Департаменту міського господарства від 01.12.2021 № 01-69/1853 останнім було розглянуто лист позивача щодо падіння дерева на транспортний засіб, що стояв вздовж дороги по вул. Ніжинській, 39, та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Факт падіння дерева на належний позивачу автомобіль та завдання у зв`язку з цим транспортному засобу механічних пошкоджень, а також місце та розмір заподіяної шкоди, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, які відповідачем не спростовано. За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає матеріальна шкода, завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу у розмірі 88 966,67 грн. Відповідно до ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, у випадку, якщо сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У свою чергу, висновок експерта являє собою докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. На підтвердження вартості матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля, позивач надав звіт про оцінку вартості матеріального збитку від 06.10.2020, складений на його замовлення за договором з ТОВ «Клевер Експерт» оцінювачем [PERSON] . При цьому, такий звіт може розцінюватися судом виключно як письмовий доказ, що підлягає дослідженню в судовому засіданні та відповідній оцінці на підставі ст. ст. 76,77, 95, 106 ЦПК України. Відповідачем не надано жодних доказів на спростування розміру завданих збитків. Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судом встановлено, що за проведення оцінки матеріального збитку позивач поніс витрати по сплаті послуг експерта в розмірі 2\~300,00 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією до прибуткового ордеру № 194 від 06 жовтня 2020 року, які підлягають стягненню з відповідача. Питання про розподіл інших судових витрат суд вирішує відповідно до ст.\~141\~ЦПК України та враховує, що судовий збір не справляється у випадку, передбаченому п. 13 ч. 2ст. 3 Закону України «Про судовий збір»,\~а тому\~покладає дані\~судові витрати\~на рахунок\~відповідача.

Outcome: approved