Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачкою з 18 грудня 2010 року перебував у зареєстрованому шлюбі, [INFO] у них народився син [PERSON] , [INFO] народився син [PERSON] . Влітку 2018 року [PERSON] залишила сім`ю і пішла проживати окремо. Рішенням Городоцького районного суду від 28 січня 2019 року шлюб між ними розірвано. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на його утриманні та вихованні, відповідач ніяким чином не піклується про дітей, взагалі не цікавиться їх життям, станом здоров`я, навчанням, не спілкується з ними, не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Мати ухиляється від виховання дітей, свідомо нехтує своїми обов`язками. За даних обставин позивач звернувся до суду з даним позовом, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх синів. Проти заочного розгляду не заперечив. Позивач в судовому засіданні пояснив, що з 2010 року перебував у шлюбі з відповідачко. Від даного шлюбу в них народилося двоє синів 2011 та 2013 років народження. За час спільного проживання [PERSON] не приділяла достатньо уваги вихованню дітей, часто покидала будинок та їхала по своїх справах. В більшості вихованням дітей займалися він та його матір. В 2018 році [PERSON] без будь-яких пояснень зібралася та поїхала з дому і більше не повернулася. Спілкування з нею підтримується. Один раз вона йому написала з проханням перерахувати гроші, обіцяючи повернутися, після того як він виконав її прохання, повідомила, що для повернення їй необхідні ще гроші. Він відмовився і більше вони не спілкувалися. З моменту її від`їзду, діти жодного разу не бачили матір та не чули. Вона не приїжджає їх навідати, не телефонує, не цікавиться їх життям, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Вважає, що роль матері в їх родині відіграє бабуся, яка любить онуків та турбується про них. Діти неодноразово висловлювалися щодо небажання мати матір`ю жінку, якій вони не потрібні. Відповідач повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки за відомою адресою проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України, але своїм правом на участь не скористалася, про причини неприбуття не повідомила, відзиву на позов не надала. Представник Сатанівської селищної ради-органу опіки та піклування Сльоз О.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її синів [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою [PERSON] , була знайома з його колишньою дружиною [PERSON] . До 2018 року мати проживала разом з дітьми, а потім поїхала і жодного разу не приїздила, щоб побачитися з дітьми. З цього часу вихованням та утриманням дітей займаються батько [PERSON] та його матір. З розмови з дітьми вона зрозуміла, що діти не сприймають [PERSON] як матір, у їхніх висловлюваннях це не мати, а просто « [PERSON] ». Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою [PERSON] , після 2018 року взагалі не бачила [PERSON] . Пам`ятає, що після народження першої дитини [PERSON] залишила сім`ю, [PERSON] її розшукував, працівники поліції її знайшли і вона повернулася додому. Але в 2018 році поїхала з села і більше вона її не бачила. [PERSON] вихованням дітей не цікавилась, батьківські збори не відвідувала. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є сусідом позивача, знаходиться з ним в дружніх відносинах. Був свідком, що в 2018 році [PERSON] покинула чоловіка та дітей і більше він її не бачив, в село вона не приїжджала. Також зазначив, що неодноразово бував в гостях позивача, в тому числі на святкуванні днів народження дітей, привітань від матері, навіть в телефонному режимі, не чув. Відповідно до ч.3ст. 211, ч.1ст.223, ч.1ст.280, ст.281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Заслухавши пояснення позивача, його представника, пояснення представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 18 грудня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, [INFO] у них народився син [PERSON] , [INFO] народився син [PERSON] . Влітку 2018 року [PERSON] залишила сім`ю і пішла проживати окремо. Рішенням Городоцького районного суду від 28 січня 2019 року шлюб між ними розірвано. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на його утриманні та вихованні, відповідач ніяким чином не піклується про дітей, взагалі не цікавиться їх життям, станом здоров`я, навчанням, не спілкується з ними, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, свідомо нехтує своїми обов`язками. 24.09.2018 суддею Городоцького районного суду Хмельницької області видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.09.2018 року до досягнення ними повноліття. З довідки-розрахунку виданої 28.02.2023 Городоцьким відділом ДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області, вбачається, що сукупний розмір заборгованості з виплати аліментів [PERSON] за період з 10.09.2018 по 31.01.2023 становить 123392 грн. 05 коп. Згідно довідки Кам`янської гімназії-дитячий садок Хмельницького району Хмельницької області №5 від 20.02.2023 встановлено, що [PERSON] виховує двох синів без дружини, які навчаються в даному закладі, на всі вимоги школи з`являється тільки батько, за роки навчання учнів в освітньому закладі мати жодного разу не відвідувала школу. Рішенням № 26/2023 від 16 березня 2023 року Виконавчого комітету Сатанівської селищної ради затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У висновку вказано, що подружжя [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, мають дітей [PERSON] та [PERSON] .. Шлюб між подружжям розірвано. Малолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з батьком та бабусею [PERSON] . Мати дітей [PERSON] участі у вихованні синів не приймає, не цікавиться життям та здоров`ям , не допомагає матеріально. Для дітей створені належні матеріально-побутові умови, вони забезпечені всім необхідним. На засідання комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Сатанівської селищної ради, яке відбулося 10.03.2023 щодо розгляду даного питання, запросити [PERSON] не було можливим, так як місце її перебування невідоме. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України). Частиною 2 ст. 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року №69-V, визначено, що предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, зокрема, пунктом 2 ч. 1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В силу пункту 2 ч. 1 ст.164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Судом встановлено, що відповідач протягом тривалого часу, систематично, свідомо, без поважних причин не виконувала належним чином і взагалі не виконує на цей час свої батьківські обов`язки по відношенню до дітей, не цікавиться їх долею протягом тривалого періоду часу, участі у їх вихованні та розвитку не приймає, матеріально не допомагає, тобто контакту не підтримує, що стверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідач жодних спроб на відновлення відносин з дітьми не робила, тобто, вона не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати, а тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у його долі, а тому приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь держави слід стягнути 1073 грн. 60 коп. судового збору, на користь позивача - судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 1073 грн.60 коп.

Outcome: approved