Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

від імені та в інтересах позивача [PERSON] до суду звернулась адвокат Палішева Н.О. з вищевказаним позовом про скасування усиновлення та просить суд скасувати усиновлення малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , її усиновителем [PERSON] , оголошене за рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 жовтня 2019 року у справі 211/4231/19. Внести зміни до актового запису № 847 про народження [PERSON] , [INFO] , вчинений Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 28 вересня 2010 року, шляхом поновлення відомостей, записаних до усиновлення дитини та виключення з актового запису відомостей про усиновлювача, а саме: змінивши записи про мати дитини із « [PERSON] » на « [PERSON] », інші відомості залишити без змін. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 07 жовтня 2017 року позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] . У її чоловіка була донька від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] . Мати дівчинки - [PERSON] , померла [INFO] . У 2019 році позивач прийняла рішення щодо остаточного оформлення свого материнства та звернулася до суду з заявою про усиновлення. Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 жовтня 2019 року задоволено заяву [PERSON] про усиновлення нею малолітньої [PERSON] , [INFO] , та вирішено внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , записавши матір`ю дитини [PERSON] . [INFO] раптово помер [PERSON] . Після смерті батька дитини рідна сестра померлої [PERSON] - відповідач [PERSON] , одразу забрала дівчинку до себе, мотивуючи тим, що вона їй рідна тітка, а позивач фактично чужа людина, на її сторону стала і мати покійного чоловіка. До того ж через певний час і сама [PERSON] , [INFO] , різко змінила ставлення до матері, так як дитина попала під вплив дорослих, які зуміли її переконати, що після смерті батька позивач не буде ставиться до неї також як раніше і наголошували на тому, що вони все ж таки кровні родичі і з ними дівчинці буде краще, відповідач [PERSON] була категорично проти спілкування позивача дитини, навіть телефоном, і саме з того моменту, з травня 2020 року, припинилося спілкування і зв`язок між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , як між матір`ю та дочкою, тобто між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Майже три місяці позивач намагалася повернути дівчину до себе, але на будь-які компроміси сім`я відповідача [PERSON] , в якій стала мешкати дівчинка, не йшла, і зрозумівши, що більше її в Україні нічого не тримає у вересні 2020 року [PERSON] приймає рішення їхати працювати до Польщі. У подальшому відповідач [PERSON] звернулася до суду із позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні [PERSON] , [INFO] . Матеріали цієї справи [PERSON] не отримувала, участі у розгляді справи особисто або через представника не приймала, повного тексту рішення особисто не отримувала. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 серпня 2021 року у справі №211/7544/20 позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав було задоволено при цьому стягнуто із [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Нещодавно в мобільному додатку «Дія» позивач дізналася, що постановою державного виконавця Довгинцівського ВДВС у м. Кривому Розі Масник А.І. від 03 лютого 2023 року ВП №69955882 накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно позивача [PERSON] , і зазначена сума витрат виконавчого провадження, штрафів - 50 830 грн., що змусило позивача звернутися за правовою допомогою до адвоката. Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу у цивільній справі №211/7544/20 від 30 серпня 2021 року було отримано особисто представником позивача адвокатом Палішевою Н.О. 21 березня 2023 року, і тільки після цього [PERSON] дізналася про позбавлення її батьківських прав і стягнення з неї аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , на користь опікуна, відповідача [PERSON] до досягнення дитиною повноліття, хоча біологічною матір`ю [PERSON] , [INFO] , вона не є. Саме ці обставини і примучили позивача звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 26 квітня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача Палішева Н.О. звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, на позовних вимогах наполягала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечувала, позов визнала. Представник Виконкому Довгинцівської районної в місті ради Косенко О.О. в підготовче судове засідання не з`явилась. Представник Довгинцівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, своєчасно та належним чином був повідомлений про дату, час та місце слухання справи в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України, пояснень у справі не надав. Представник Центрально-Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, своєчасно та належним чином був повідомлений про дату, час та місце слухання справи в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України, пояснень у справі не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України). Оскільки відповідач визнала пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, суд, враховуючи положення статті 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги доведеними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 07 жовтня 2017 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб (а.с. 8). Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 жовтня 2019 року задоволено заяву [PERSON] про усиновлення нею малолітньої [PERSON] , [INFO] , та вирішено внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , записавши матір`ю дитини [PERSON] (а.с. 10-13). На підставі вказаного рішення суду, 14 листопада 2019 року Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було видано повторне свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої зазначена [PERSON] (а.с. 7). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 9). Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 жовтня 2019 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , також з позивача на користь опікуна, або державного закладу, в якому буде перебувати дитина, стягнуто аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи стягнення з 22 грудня 2020 року. Рішення не оскаржене, набрало законної сили 30 вересня 2021 року (а.с. 14-17). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Зі змісту ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» вбачається, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. У частині першій статті 238 СК України визначено, що усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо: 1) воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; 2) дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновлювач не знав і не міг знати на час усиновлення; 3) між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Отже, в контексті положень про усиновлення та батьківство, усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися питаннями її виховання та розвитку таким чином і обсягом, яке в мінімальному значенні закріплено у законодавстві та диктується загальними уявленнями про батьківство. При цьому зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання у звичайних побутових обставинах. Згідно із статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 5 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Згідно ч. 1 та ч. 2 статті 14 Європейської конвенції про усиновлення дітей, ратифікованої Законом України № 3017-VI від 15 лютого 2011 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним лише за рішенням компетентного органу. Найвищі інтереси дитини завжди мають перевагу. Усиновлення може бути скасовано до досягнення дитиною повноліття лише на підставі серйозних обставин, передбачених законом. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 роз`яснено, що усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Крім того, вказана постанова наголошує, що основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача та інших обставин, що негативно впливають на емоційний стан дитини. Підсумовуючи наведене, можна дійти висновку про те, що одним з головних критеріїв щодо забезпечення усиновленої дитини духовним та фізичним розвитком є сім`я. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що розвиток дитини, її виховання базується насамперед на сімейному вихованні. Завдання інституту усиновлення полягає у формуванні стабільних та гармонійних умов життя усиновленої дитини, тому, насамперед, стабільними, незмінними повинні бути самі відносини, які виникли внаслідок факту усиновлення. Припинення таких відносин може тяжко травмувати дитину та істотно відобразитися на її інтересах. З метою недопущення порушення інтересів дитини частиною першою статті 238 СК України визначено виключений перелік підстав, за наявності яких суд може скасувати усиновлення. В обґрунтування позовних вимог про скасування усиновлення позивачка посилається на те, що дитина постійно мешкає в сім`ї опікуна, відповідача [PERSON] , зв`язок між усиновлювачем та дитиною давно перервався з незалежних від усиновлювача обставин і саме ці причини не дають можливості на стабільні та гармонійні умови проживання та виховання дитини [PERSON] . Судом встановлено, що чоловік позивача, біологічний батько малолітньої [PERSON] , [INFO] , помер, наразі усиновлювач та усиновлена проживають окремо, з 22 грудня 2020 року з позивача на користь відповідача на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти, сукупний розмір заборгованості яких становить 50 830 грн. За таких обставин суд приходить до висновку, що скасування усиновлення [PERSON] , [INFO] , її усиновителем [PERSON] буде доцільним та відповідати інтересам дитини. Скасування усиновлення буде якнайкраще відповідати інтересам дитини, оскільки усиновлення суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання. Протилежних доказів суду надано не було. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 239 СК України у разі скасування усиновлення припиняються на майбутнє права та обов`язки, що виникли у зв`язку з усиновленням між дитиною та усиновлювачем і його родичами; у разі скасування усиновлення відновлюються права та обов`язки між дитиною та її батьками, іншими родичами за походженням. В силу ст. 241 СК України, після набрання чинності рішенням суду про визнання усиновлення недійсним або скасування усиновлення суд у місячний строк зобов`язаний надіслати копію рішення до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Орган державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про скасування усиновлення або визнання його недійсним вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Вирішуючи спір, суд застосувавши наведені вище положення СК України, дійшов висновку про наявність підстав, передбачених частиною першою статті 238 СК України, для скасування усиновлення. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем вимога про відшкодування судових витрат не заявлялася, вони покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved