Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-15 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 21 853,76 гривень. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що відповідачка не виконала прийняті на себе зобов`язання по кредитному договору, внаслідок чого у неї виникла перед Банком заборгованість у розмірі зазначеному вище. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09.11.2021 року відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 10.03.2022 року на 10год. 45хв. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.07.2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 22.09.2022 року на 10год. 30хв. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02.03.2023 року заяву відповідачки [PERSON] про витребування доказів по цивільній справі за позовом АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено. Судом витребувано від АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» довідку про відсутність заборгованості за Договором про споживчий кредит №0596/5 від 29.03.2018 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, надав до суду письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій позовні вимоги, з урахуванням письмових пояснень підтримав, також просив суд розгляд справи проводити за його відсутності (арк.сп.139). У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином. В матеріалах справи містяться письмові пояснення відповідачки [PERSON] на позов, в яких позовні вимоги не визнала, також надала виписку по рахунку щодо внесення частини суми заборгованості у розмірі 8 708,83 грн. (арк.сп.84-87). У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, які були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є частково обгрунтованим, є частково доказаним, тому підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено про те, що 29.03.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі ТВБВ №10015/0596 філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №0596/5 (арк.сп.10-14). Відповідно до п.п. 2.1.-2.4.1 Договору, Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 50000 гривень, а Позичальник зобов`язався належним чином використати і повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 56 процентів річних з дати видачі Кредиту до терміну остаточного повернення Кредиту, визначеного цим Договором, тобто до 29.03.2023 року. Відповідно до п.п. 3.1.1.1 - 3.1.1.2 Договору, Банк здійснює договірне списання комісійної винагороди з Поточного рахунку Позичальника, яка становить 2 500 гривень, одночасно з зарахуванням на Поточний рахунок суми Кредиту, для чого Позичальник зобов`язаний забезпечити наявність на Поточному рахунку суми коштів, достатньої для списання комісійної винагороди. Пунктом 2.2 Договору передбачено, що кредит надається на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення Кредиту не пізніше 29 березня 2023 року. Відповідно до п.п. 3.9.3. та п.п.3.9.3.2., строк повернення Кредиту є таким, що настав і Позичальник зобов`язується погасити заборгованість за Кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня після настання прострочення виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором та/або процентами, та/або комісіями) на строк понад 58 календарних днів. 05.01.2021 року між Банком та [PERSON] укладено Додатковий договір №1 до Договору про споживчий кредит №0596/5 від 29.03.2018 року, відповідно до якого строк повернення Кредиту є таким, що настав і Позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня після настання прострочення виконання зобов`язань Позичальника за цим Договором щодо погашення заборгованості на строк понад 88 календарних днів (арк.сп.19). Факт одержання кредитних коштів та користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою по картковому рахунку. АТ "Ощадбанк" свої зобов`язання за Договором виконав, надав відповідачці кредит у розмірі згідно з Договором, в свою чергу відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, тобто не виконала договірні зобов`язання. АТ «Ощадбанк» свої зобов`язання за вказаним договором виконав повністю, надавши відповідачці кредит, а відповідачка [PERSON] , в свою чергу, порушила умови договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до виникнення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 0596/5 від 29.03.2018 року, яка станом на 19.10.2021 року складає - 21853,76 грн., з яких: - заборгованість за основним боргом (кредитом) - 18333,46 грн.; - проценти за користування кредитом - 3375,37 грн.; - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу - 15,21 грн.; - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 101,84 грн.; - сума сплаченої пені - 115,80 грн.; - 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту)- 42,53 грн.; - 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування - 29,41 грн.; - інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу - 27,51 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 44,23 грн. Вищезазначені обставини підтверджуються дослідженими у справі письмовим доказами, а саме: розрахунком заборгованості (арк.сп.20-23) та випискою по рахунку (арк.сп.24-51). 24.03.2023 року до суду, на виконання ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 02.03.2023 року, від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких зазначено про те, що у відповідачки [PERSON] перед АТ «Ощадбанк» наявна заборгованість за Договором про споживчий кредит №0596/5 від 29.03.2018 року у розмірі 2 414,93, яка складається з: - 1,25 грн. - загальний розмір пені; - 42,53 грн. - розмір 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; - 29,41 грн. - розмір 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; - 27,51 грн. - інфляційні втрати за несвоєчасне погашення основного боргу; - 44,23 грн. - інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом (арк.сп.124). Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за кредитними договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч.1,2 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із частиною другою ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. При цьому індекс інфляції, 3% річних від простроченої суми (стаття 625 ЦК України) та проценти за позикою (стаття 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені ст. 625 ЦК України, за своєю природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні 3 % річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. Саме така правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-2129цс16. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачка не надала суду жодного належного та допустимого доказу, який би спростував доводи викладені позивачем. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). При таких підстав, позовні вимоги Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст. 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2 270 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial