Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа: Рава-Руська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Львів)\~про визнання права власності на нерухоме майно та про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Просить суд визнати за: - [PERSON] (паспорт громадянина України серія [NUMBER] , виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 20.11.2001 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ), в порядку спадкування за законом пісЛя смерті [PERSON] , котра померла [INFO] , право власності на житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , загальна площа будинку становить 140,4 кв.м. (житлова площа 74,3 кв.м., допоміжна площа 66,1 кв.м.) та господарські будівлі: літня кухня, веранда, сходи, сходи, балкон, прибудова, сарай, сарай, господарська будівля, погріб, ворота з хвірткою, огорожа, ворота з хвірткою, ворота, огорожа, колодязь; - [PERSON] (паспорт громадянина України серія [NUMBER] , виданий Жовківським РВ УМВС України у Львівській області 20.11.2001 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] , право на земельну частку (пай) площею 0,87 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Лавриківської сільської ради, право на яку мала [PERSON] на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 160883 від 24.06.1997р. року та яке фактично успадковане [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , з\~підстав зазначених\~у позові.\~ Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 15.05.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак подала на адресу суду письмову заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача, Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують проти позову. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Рава-Руської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, при вирішенні спору по суті покладаються на думку суду. Крім того, на адресу суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 67/2023 після смерті [PERSON] , яка витребовувалася судом із Рава-Руської державної нотаріальної контори. А тому, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, представника третьої особи, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнали їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [INFO] померла бабця позивача, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 11). Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме: на земельну ділянку в межах населеного пункту згідно рішення про приватизацію земельних ділянок громадянами № 4-182 від 23.04.1996р., будинок робітничого типу двору, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (довідка № 286) та право на середню частку (пай) згідно Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 160883 від 24.06.1997р. [PERSON] до дня смерті [INFO] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивач проживала та вела спільне господарство разом із померлою [PERSON] , до дня її смерті [INFO] . Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Заповіт від імені [PERSON] , померлої [INFO] , у Лариківській сільській раді, Жовківського району, Львівської області не посвідчувався (а.с. 6 спадкової справи). [INFO] померла матір Позивача (дочка спадкодавця) - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] (а.с.10). Інших спадкоємців, передбачених цивільним законодавством України, немає. Позивач звернулась в Рава - Руську державну нотаріальну контору про прийняття спадщини, де відкрито спадкову справу № 67/2023, що підтверджується Витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с.19) та копією самої спадкової справи № 67/2023. Проте нотаріус відмовив Позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі - [PERSON] на: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , із-за відсутності правовстановлюючого документу на будинок, про що видано постанову, що видно з її копії (а.с. 17). Позивач визнає, що дійсно таке свідоцтво у неї відсутнє, тому що у свій час [PERSON] з невідомих причин, не зареєструвала у встановленому порядку право власності на свій житловий будинок та господарські будівлі за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка Червоноградського МБТІ (а.с.20). Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] відносився до робітничої суспільної групи господарств, де станом на 30.06.1990 р. головою двору була [PERSON] , що підтверджується випискою (а.с.15). Право власності двору було фактично зареєстровано в погосподарській книзі селищної ради, які на той час свідчили про реєстрацію власності на будинок. Однак, звернувшись до Добросинсько - Магерівської сільської ради, щодо оформлення права власності на будинок на ім`я спадкодавця позивачу було усно роз`яснено про судовий порядок визнання права власності, оскільки, у зв`язку із смертю, відповідно до ст. 25 ЦК України, спадкодавець втратив цивільну дієздатність, а відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» з 01.01.2013 року реєстрація права власності можлива лише за рішенням суду. Житловий будинок [ADDRESS] в арешті, під забороною та в заставі не перебуває (а.с.16). Житловий будинок з господарськими будівлями за адресою [ADDRESS] складається з приміщень: житлової (площею 5,7 кв.м.); житлової (площею 16,1 кв.м.); житлової (площею 15,6 кв.м.); житлової (площею 11,4 кв.м.); коридора (площею 16,6 кв.м.); коридора (площею 5,0 кв.м.); коридора (площею 6,9 кв.м.); \~ \~ \~ \~санвузол (площею 8,1 кв.м.); санвузол (площею 3,0 кв.м.); веранда (площею 5,5 кв.м.); вітальня (площею 25,5 кв.м.); кухні (площею 16,0 кв.м.); паливної (площею 5,0 кв.м.). Загальна площа житлового будинку 140,4 кв.м. (житлова площа 74,3 кв.м., допоміжна площа 66,1 кв.м.). Господарські будівлі: літня кухня, веранда, сходи, сходи, балкон, прибудова, сарай, сарай, господарська будівля, погріб, ворота з хвірткою, огорожа, ворота з хвірткою, ворота, огорожа, колодязь, що підтверджується копією технічного паспорту (а.с. 21-30). Слід зазначити, що погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян, що надає підстави вважати, що право власності було зареєстроване згідно вимог діючого на той момент законодавства в погосподарській книзі села Панчишини. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Діючою на той час постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, було передбачено порядок реєстрації будинків в сільських населених пунктах, а тому записи в погосподарських книгах підтверджується власність. Згідно п 6-7 Вказівок по веденню по господарськогообліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Отже, позивач [PERSON] є спадкоємцем після смерті своєї бабусі - [PERSON] , яка померла [INFO] , однак, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок, а тому з врахуванням наведених обставин справи право позивача підлягає захисту в судому порядку. Щодо позовної вимоги позивача про визнання за нею права на земельну частку (пай) згідно Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 160883 від 24.06.1997р., то суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачу нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі - [PERSON] на пай, оскільки нею не подано сертифіката на право на земельну частку (пай) згідно форми, затвердженої Постановою КМУ від 12.10.1995 р. № 801, що підтверджується листом (а.с. 18). З приводу обміну сертифіката Позивач звернулась до Добросинсько - Магерівської сільської ради, однак їй було усно роз`яснено про судовий порядок визнання права на земельну частку (пай), оскільки такий сертифікат не може бути виданий в зв`язку із смертю спадкодавців, так як відповідно до ст. 25 ЦК України, ними втрачено цивільну правоздатність. Відповідно до статті 8 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720(720/95) "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" постановою Кабінет Міністрів України від 12 жовтня 1995 р. № 801 затверджено відповідну форму сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Сертифікати саме такої форми слід подавати до нотаріальної контори. Враховуючи вищевикладене встановлено, що позивач в порядку спадкування має право на земельну частку (пай) площею 0,87 га померлої [PERSON] , проте право на земельну ділянку не було зареєстровано померлою, у зв`язку з чим позивач не може оформити своє право на земельну частку (пай) та не має можливості переоформити таке право в нотаріальній конторі. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296\\5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Отже, [PERSON] є спадкоємцем після смерті своєї бабусі - [PERSON] , яка померла [INFO] , права на земельну частку (пай) площею 0,87 умовних кадастрових гектарів без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, що розташована на території Лавриківської сільської ради, право на яку мала [PERSON] на підставі сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 160883 від 24.06.1997р року та яке фактично успадковане [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , а тому з врахуванням наведених обставин справи право позивача підлягає захисту в судому порядку. А тому, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved