Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

У березні 2020 року позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття жилого приміщення у сумі 83 388,00 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн., стягнення 4000, 00 грн. в якості витрат на проведення експертизи та судового збору. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , яку 25.09.2017 року було затоплено із кв. [ADDRESS] власником якої є відповідач. У зв`язку з чим, позивачу було нанесено шкоду у розмірі 83\~388,00 грн. та спричинено моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. Однак, [PERSON] в добровільному порядку не відшкодувала позивачу завдану шкоду, що зумовило позивача звернутися до суду за захистом своїх прав. З огляду на викладене, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача 83 388,00 грн. матеріальної та 5000,00 моральної шкоди та судові витрати. 11.03.2020 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. До позовної заяви було долучено висновок експерта будівельно-технічного експертного дослідження від 27.12.2019 № 171/2019, щодо визначення вартості матеріальної шкоди, власнику квартири [ADDRESS] . 11.03.2021 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення позовної заяви, з огляду на наступне. Так, наданий позивачем акт про залиття є неналежним доказом, оскільки, він не відповідає вимогам встановленої форми, не містить всіх необхідних реквізитів, ґрунтується виключно на огляді квартири позивача, без обстеження квартири відповідача, пояснень у якого комісія не відбирала та складений без залучення осіб, що володіють необхідними знаннями для встановлення причини залиття. Окремо представник відповідача звертає увагу суду на те, що квартира відповідача розміщена на 9 поверсі, через п`ять поверхів від квартири [PERSON] , позивачем не надано доказів огляду квартири, яка знаходиться над її квартирою та вказує на відсутність залиття у інших квартирах, що розташовані над квартирою позивача. Окрім того, Актом №1/17 не встановлено, що пошкодження каналізаційних мереж мало місце в квартирі [ADDRESS] або внаслідок вчинення відповідачем неправомірних дій, не надано доказів експлуатації каналізаційних мереж з порушенням вимог діючого законодавства. Таким чином, на думку відповідача, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог щодо заподіяної відповідачем шкоди. Окрім того, відповідач просить суд відмовити позивачу у стягненні моральної шкоди, з огляду на відсутність заподіяння матеріальної шкоди. Крім цього, висновок експерта №171/2019 будівельно технічного експертного дослідження від 27.12.2019 року, наданий позивачем, є неналежним та недопустимим доказом у розумінні ст.ст. 77, 78, 102 ЦПК України. 19.06.2023 в судовому засіданні представник позивача не був присутнім, подав заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами, повідомлений належним чином. Представник відповідача у судовому засідання надала заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до свідоцтва про право власності від 27.07.2009 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , загальною площею 77,6 кв.м., житловою площею 31,7 кв.м. 25.09.2017 у буд. [ADDRESS] трапилось залиття квартири [ADDRESS] . Згідно акту про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення, складеного комісією у складі: [PERSON] , [PERSON] , складено Акт №1/17 від 25.09.2017 про то, що нею була обстежена квартира [ADDRESS] на предмет залиття з вищерозташованої квартири [ADDRESS] , квартира розташована на 3 поверсі 9 поверхового будинку 2008 року побудови. На день обстеження комісія встановила: під час залиття в квартирі [ADDRESS] постраждали ламінована підлога коридору 14 кв.м., кімнати 17,9 кв.м. та кухні 19,8 кв.м., двері міжкімнатні 3 шт., плінтус у коридорі та стеля у туалеті 3,5 кв.м. Зазначено, що в результаті обстеження вище розташованої квартири у допуску відмовлено. У зазначеному акті вказано, що були порушені норми технічної експлуатації будівель, а саме: порушення каналізаційної системи будинку внаслідок побудованої на даху незаконної будівельної споруди. Таким чином причиною залиття квартири [ADDRESS] стало порушення власником кв. [ADDRESS] каналізаційної системи будинку. За змістом положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно до ч. 1,2 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Положеннями ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року N 76 (далі - Правила), у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, який повинен встановлювати причини залиття, зокрема чи залиття спричинено унаслідок несправності внутрішньо будинкових мереж водопостачання та водовідведення, та з`ясування питання, чи не було це наслідком недбалості осіб, мешканців квартир, або інші обставини, що могли спричинити залиття. Форма цього акта встановлена в додатку 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; дата аварії, її характер та причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття та про обсяг робіт для усунення його наслідків. У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної особи є обов`язковою. Тобто факт залиття, характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків мають бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі винної особи. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. З наведеного слідує, що на підтвердження позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивач повинен надати належні та допустимі докази, які б підтверджували факт залиття його квартири саме з вини відповідача, зокрема, комісійний акт, який складено із додержанням вищевказаних вимог Правил, у якому містяться відомості про факт залиття, винну особу, причини залиття, завдані пошкодження та обсяг робіт для їх усунення. Згідно акту про наслідки залиття житлового/нежитлового приміщення від 25.09.2017, складеного комісією у складі: [PERSON] , що є головою ОСББ «Шах-Наме» та [PERSON] , яка є членом правління ОСББ «Шах-Наме», зафіксовано, що трапилося залиття у кв. [ADDRESS] , внаслідок якого було пошкоджено ламіновану підлогу коридору, кімнати та кухні, двері міжкомнатні, плінтус у коридорі та стеля у туалеті, причиною залиття стало порушення власником кв.62А каналізаційної системи будинку. Дослідивши зазначений акт, судом встановлено, що при його складанні комісією проведено огляд пошкоджень лише в приміщенні квартири позивача. При цьому, квартира, яка знаходиться поверхом вище безпосередньо над квартирою позивача не була оглянута. Квартира відповідача, що знаходиться на 9 поверсі будівлі, що підтверджується технічним паспортом на квартиру 62-A від 28.10.2016р., також оглянута не була, її власники чи мешканці не були присутні під час складання цього акта, так як і відповідач у справі. Окрім того, комісія не встановила особу, з вини якої сталося залиття квартири позивача, та місце з якого відбулося залиття, а також обсяг робіт, необхідний для усунення наслідків залиття. Узагальнене посилання в акті на те, що причиною залиття стало порушення власником квартири [ADDRESS] каналізаційної системи будинку не можна вважати обґрунтованим, оскільки, зі змісту акту, не вбачається в чому саме полягало порушення каналізаційної системи будинку, та які дії відповідача призвели до такого порушення. В матеріалах справи відсутні докази наявності будь-якої незаконної споруди побудованої на даху. Складаючи акт комісія не встановлювала, чи був витік із квартири відповідача, чи існують над приміщеннями, які піддались залиттю будь-які належні відповідачу приміщення, в яких знаходяться сантехнічні прилади або комунікації з водопостачання та водовідведення, які б відповідач була зобов`язана утримувати. Комісією не встановлено внаслідок яких саме подій чи причин такі комунікації або сантехнічні прилади стали причиною затоплення, та, відповідно, чи є саме з вини відповідача завдана шкода. Таким чином, зі змісту зазначеного акту не вбачається, що комісія встановила причини залиття квартири та особу, внаслідок дій або бездіяльності якої сталось залиття. Вищенаведені висновки\~відповідають усталеній\~практиці Верховного\~Суду,\~викладеній у\~постановах від\~23.08.2017\~року у\~справі №\~6-2125цс16 та від 20 листопада 2014 року у справі 6-28993св14, від 21.02.2018 року у справі № 2-1974/11, відповідно до яких, акт про залиття квартири, складений всупереч вимогам Правил, у разі якщо в ньому не зазначено, зокрема, характер залиття квартири та його причини, а також за відсутності висновку комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття, якщо в ньому не зафіксовано відомості щодо потерпілої та винної сторони а також даних про осіб, присутніх при складанні акта не може бути належним та допустимим доказом. Поряд з цим, докази того, що відповідач був належним чином повідомлений про дату комісійного обстеження, але відмовився прийняти в ньому участі або не надав доступу до своєї квартири чи відмовився підписати складений комісією акт в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст. 76 ЦПК України дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів) для вирішення справи, встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1 ст. 102 ЦПК України). У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений обізнаний про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (ч.7 ст.102 ЦПК України). Надаючи оцінку долученому позивачем до матеріалів справи висновку експерта від 27.12.2019 № 171/2019, судом встановлено, що експертом було використано акт про наслідки залиття від 25.09.2017, який складений з порушенням вимог Правил. Із даного висновку вбачається, що експертом було встановлено що причиною залиття приміщень обстежуваної квартири [ADDRESS] являться порушення власником квартири [ADDRESS] каналізаційної системи будинку, враховуючи наведені в Акті № 1/17 фактори, оскільки безпосередньо експерт не був присутнім під час залиття. Суд критично сприймає висновок експерта від № 171/2019, відповідно до якого вартість матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття від 25.09.2017 становить 83,388 грн., оскільки висновок складений 27.12.2019, більш ніж через два роки після залиття і за своїм характером є висновком експерта, який складений особою, яка володіє спеціальними знаннями у сфері оцінки вартості будівельних робіт та матеріалів, проте такий висновок експерта не містить відомостей про попередження експерта про кримінальну відповідальність, а тому не може вважатись допустимим доказом. За таких обставин, надані позивачем Акт та висновок експерта не є належними доказами заподіяння майнової шкоди позивачу залиттям її квартири саме відповідачем. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. За змістом\~ст.1066 ЦК України відсутність вини має доводити особа, яка завдала шкоди, однак як у даному випадку факт завдання шкоди саме відповідачем не встановлений. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів неправомірних дій відповідача щодо залиття квартири позивача, отже, і доказів заподіяння позивачу моральної шкоди, а тому у задоволені позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід відмовити. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, понесені судові витрати покладає на позивача.

Outcome: dismissed