Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

17.03.2023 року представник позивача Державної іпотечної установи звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №08/2007/2676Фжр від 26.10.2007 р. у розмірі 485 384,56 грн., посилаючись на неналежне виконання своїх зобов`язань з боку відповідачів. Ухвалою судді від 20.03.2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідачу визначений 15- денний строк з дня отримання ухвали суду на подання відзиву на позовну заяву. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду повідомлені належним чином, з заявами про відкладення не звертались. Рекомендований лист не отримано відповідачами та повернуто до суду. У відповідності до ч.8 п.4 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відзив на позов у відповідності до ст. 178 п.8 ЦПК України не надано, позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідачів, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України. Представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у відсутності сторін, на підставі документів, наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення. У відповідності до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Оскільки, представник позивача не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача, на підставі документів наявних у матеріалах справи з ухваленням заочного рішення, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно з ч.1 п.2 ст.280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Суд встановив, 26 жовтня 2007 року між ВАТ КБ «НАДРА» та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 08/2007/2676 Фжр, згідно з умов п.п. 1.1. кредитного договору банк надає позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 10 175,00 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором та програмою кредитний пакет «Житлові рішення». Також, 26.10.2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та [PERSON] був укладений Договір поруки No08/2007/2676Фжр. Відповідно до п. 1.2. якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору № 08/2007/2676 Фжр від 26.10.2007 року в тому числі: ?-повернути до 10 жовтня 2032 р. кредит у сумі 10 175,00 доларів США; ??-сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 12,19% відсотків річних (із розрахунку фактичної кількості днів у періоді (28-29-30-31/36); ??-сплати інших платежів, передбачених Кредитним договором; ?-сплати можливих штрафних санкцій (штраф, пеня) і т.д. 21 травня 2020 р. між ДІУ та ПАТ « Комерційний Банк «НАДРА» укладено договір відступлення права вимоги. Відповідно до умов Договору відступлення прав вимоги Державна іпотечна установа набула усіх прав вимоги за Кредитним договором № 08/2007/2676 Фжр від 26.10.2007 р. та похідними договорами, а саме: за кредитним договором № 08/2007/2676 Фжр від 26.10.2007 р. укладеним між банком та [PERSON] , за договором іпотеки № 08/2007/2676 Фжр від 26.10.2007 р. укладеним між банком та [PERSON] та договором поруки № 08/2007/2676 Фжр, укладеним між банком та [PERSON] від 26.10.2007 р. з 02.06.2020 року - згідно дати набрання ухвалою Господарського суду м. Києва про затвердження Мирової угоди по справі № 910/19158/16 за позовом Державної іпотечної установи до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», треті особи Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України, про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Відповідно до п.4 з метою задоволення вимог Стягувача забезпечених заставою та погашення заборгованості, визначеної в п. 3 Мирової угоди, Боржник передає, а Стягувач приймає майнові права (далі по тексту - майнові права), а саме - права вимоги за вказаними нижче кредитними договорами, що виступають предметом застави згідно Договору застави майнових прав №7/1-З від 15.10.2008р., укладеними між Боржником та фізичними особами: Отже, судом встановлено, що Банк передав позивачу право вимоги за Кредитним договором N08/2007/2676Фжр від 26.10.2007 р. із сумою заборгованості за основним зобов`язанням в сумі 408 574,56 грн., яка складається з простроченої заборгованості за кредитом та заборгованості із сплати відсотків. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, починаючи з 02 червня 2020 року установа набула усі права вимоги за кредитним договором укладеним між банком та [PERSON] . Також, згідно договору відступлення права вимоги установа набула право вимоги й за усіма договорами, укладеними в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором. Станом на 02.06.2020 р. позичальник не виконав основне зобов`язання за Кредитним договором. Державна іпотечна установа направила позичальнику та поручителю вимогу про дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором від 26 жовтня 2007 року No08/2007/2676 Фжр, яка залишилася без задоволення. Станом на 31.12.2022 р. загальна сума заборгованості за Кредитним договором № 08/2007/2676 Фжр від 26.10.2007 р. становить: 485 384,56 грн. Заборгованість набута Державною іпотечною установою за Кредитним договором № 08/2007/2676Фжр від 26.10.2007 р. [PERSON] 02.06.2020 р. складає: 12 061,19 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 02.06.2020 р. становить: 408 574,56 грн., в тому числі: - по сумі основного боргу - 9 196,15 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 02.06.2020 р. - 246 623,27 грн., ?- прострочені відсотки за користування кредитом, набуті станом на 02.06.2020 р., - 6 033,88 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 02.06.2020 р. - 161 951,29 грн. -прострочені відсотки за період з 02.06.2020 р. по 31.12.2022 р. - 76 810,00 грн. Частиною 1 ст. 510 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Боржником у зобов`язанні є особа, яка має обов`язок виконати на користь кредитора певну дію або утриматися від виконання певної дії. Тобто боржник - це зобов`язана сторона. В свою чергу кредитором є сторона зобов`язання, яка має право вимагати вчинення на свою користь певної дії або утриматися від її вчинення. Тобто кредитор - це уповноважена сторона. В той же час, частина 1 ст. 533 ЦК України передбачає, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Приписами ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до частини 2 ст.556 ЦК України для поручителя як солідарного боржника передбачено інші наслідки виконання ним солідарного обов`язку, а саме встановлено, що до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання, що також відповідає нормі п.3 частини 1 ст.512 ЦК України, відповідно до якої виконання обов`язку боржника поручителем є підставою для заміни кредитора у зобов`язанні. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладені норми законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved