Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому вказав, що він працював у ТОВ "Баришівська зернова компанія" з 16.06.2019 року по 26.11.2020 року на посаді агронома відділення, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці. В результаті проведення службового розслідування щодо створення передумов та причин факту скоєння крадіжки зерна кукурудзи позача було звільнено з роботи з 26.11.2020 року у зв`язку з втратою довір`я при обслуговуванні товарних цінностей, на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України, що підтверджується наказом № ОВGC0000227-0000005664 від 26.11.2020 року. Позивача було безпідставно звинувачено в ніби то крадіжці зерна кукурудзи 11.11.2020 року на полі "Аеродром" у відділенні Сотниківка. Разом з тим 13.11.2020 року до позивача був застосований психологічний тиск з боку працівників відповідача та нанесені тілесні ушкодження, що підтверджені висновком експертного дослідження № 47 від 16.11.2020 року. 16.11.2020 року позивач звернувся до Березанського відділення поліції Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області із заявою про вчинення кримінальних правопорушень. Враховуючи вищевикладене просив: скасувати наказ №OBGC0000227-0000005664 від 26 листопада 2020 року, яким [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) було звільнено з роботи 26 листопада 2020 року у зв`язку з втартою довір`я при обслуговуванні товарних цінностей, на підставі п.2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Поновити [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на роботі в ТОВ "Баришівська зернова компанія" на посаді агронома відділення з 26 листопада 2020 року. Стягнути з ТОВ "Баришівська зернова компанія" на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 листопада 2020 року по день винесення рішення суду. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Яготинського районного суду Київської області від 22.12.2020 року відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень. \~ \~ \~ \~23.02.2021 року на адресу суду від генерального директора ТОВ "Баришівська зернова компанія" В. П. Безсмертного надійшов відзив відповідно до вимог котрого просив у 1 задоволенні позову [PERSON] відмоти за безпідставністю з огляду на наступне: згідно наказу №0ВGС0000137 від 13 вересня 2019 року [PERSON] був прийнятий на роботу в ТОВ «Баришівська зернова компанія» на посаду агронома відділення Агрономічного відділу. \~ \~ \~ \~Пунктом 2 частини 1 статті 41 КЗпП України власнику чи уповноваженому ним органу надається право розірвати трудовий договір у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, якщо ці дії дають підставу для втрати до нього довіри з боку власника або уповноваженого ним органу. На цій підставі можуть бути звільнені з роботи лише особи, що безпосередньо обслуговують грошові або товарні цінності. \~ \~ \~ \~Пунктом 2 частини 1 статті 41 КЗпП України чи іншими нормативними актами перелік посад, за якими можна звільнити працівника за втратою довіри, не наведено. Згідно пункту 2.2 посадової інструкції агронома відділення, затвердженої Генеральним директором ТОВ «Баришівська зернова компанія» 03.08.2020 року, з якою 03.09.2020 року ознайомлений позивач під підпис, агроном відділення здійснює первинний облік зібраної на полі товарної сільгосппродукції та безпосередній контроль за їх обігом на полі (завантаження транспортних засобів з бункера комбайнів, надає дозвіл на відпуск товарної продукції шляхом підписання товарно-транспортних накладних, рух автомобілів з товарною сільськогосподарською продукцією до місця опломбування транспортних засобів для запобігання крадіжок). Тобто, позивач був працівником, який безпосередньо обслуговував товарні цінності, мав доступ до таких цінностей і працював з такими цінностями безпосередньо. 11.11.2020 року близько 14 год., під час проведення робіт по збору врожаю кукурудзи, з поля "Аеродром» відділення «Сотниківка» ТОВ «БЗК», на якому позивач повинен був здійснювати первинний облік зібраного на полі зерна кукурудзи та безпосередній контроль за обігом зібраного зерна на полі, було викрадено 45 тон зерна кукурудзи, чим відповідачу спричинено значні збитки на загальну суму 315 000 гривень. 19.11.2020 року Яготинським відділенням поліції Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області зареєстровано кримінальне провадження за 0110320000385 за ст.185 ч.4 КК України. Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що агрономом [PERSON] допущено безоблікове вивезення з вищевказаного поля зерна кукурудзи на автомобілі «КАМАЗ» д.н.з. [NUMBER] з причепом д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , а саме без оформлення товарно-транспортної накладної. Вивезена без оформлених документів кукурудза була викрадена. Згідно Глави 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом України, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року, зарестровано в Мінюсті України за №128/2568 від 20.02.1998 року: Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу. Як доказ оформлення позивачем товарно-транспортних накладних на автомобілі, що завантажувалися кукурудзою в полі, надано суду товаро-транспортні накладні від 12.11.2020 року №694,704,705,709 від 14.11.2020 року №735, що підписані власноруч [PERSON] у графі «Відпуск дозволив». Тобто, позивач неналежно виконував свої обов`язки, передбачені інструкцією агронома, а саме: не оформив товарно-транспортну накладну на автомобіль, що завантажився сільгосппродукцією та вивіз її з поля, не здійснив облік і належний контроль за рухом матеріальних цінностей, чим вчинив дії. Згідно пункту 2 частини 1 статті 41 КЗпП У країни форма вини, для звільнення у зв`язку з втратою довіри, значення не має. Законодавством про працю питання про розподіл тягаря доведення вини прямо виріщується тільки щодо матеріальної відповідальності (ст.138 КЗпП України). Проте, у даній ситуації відповідачем встановлено та доведено на підставі відповідних доказів вину позивача та завдання неправомірними діями-порущеннями, учиненими позивачем, збитків, матеріальних втрат 2 відповідачу. \~ \~ \~ \~Спричинення збитків відповідачу, внаслідок неналежного виконання своїх обов`язків агрономом [PERSON] , при обслуговуванні товарних цінностей, надали підставу для втрати до позивача довіри з боку власника та уповноваженого ним органу. \~ \~ \~ \~Наказом №ОВGC0000227-0000005664 від 26.11.2020 року [PERSON] було звільнено з роботи у ТОВ «Баришівська зернова компанія» за статтею 41 п.2 КЗпП України. При звільненні позивачу було проведено повний розрахунок та видано трудову книжку. \~ \~ \~ \~Підсумовуючи викладене, вважає, що відповідачем правомірно визначено підстави звільнення позивача з роботи та внесений запис до трудової книжки, а тому підстави для задоволення позову відсутні. \~ \~ \~ \~Належить звернути увагу, що позовна заява не містить доводів незаконності звільнення та доказів, якими це доводиться. В той час, як позивача було ознайомлено з актом службової перевірки від 13.11.2020 року, та копія цього документа була у його розпорядженні. \~ \~ \~ \~ Також звернуто увагу на те, що звільнення позивача не є заходом дисциплінарного стягнення, також відповідачем при звільненні враховано принцип, що закріплений у ст. 62 Конституції України. \~ \~ \~ \~23.02.2021 року представником відповідача адвокатом П. О. Костюченко на адресу суду направлено доповнення до відзиву на позовну заяву, з котрого вбачається, що відповідно до пункту 2.6.посадової інструкції агронома відділення, затвердженої Генеральним директором ТОВ "Баришівська зернова компанія" 03.08.2020 року ознайомлений позивач під підпис, агроном відділення організовує ведення обліку установленої звітності по агрохімії та об`ємах виконаних робіт, а відповідно до пункту 4.2. відповідає за збереження матеріальних цінностей товариства. \~ \~ \~ \~Для виконання агрохімічних робіт агроном [PERSON] безпосередньо отримував товарно-матеріальні цінності, що підтверджується копіями накладних №1106 від 06.03.2020 року № 1/1 від 01.03.2020 року ТОВ "Баришівська зернова компанія". А також підписував акти витрати матеріалів, що використовуються у сільському господарстві, що підтверджується актами №272 від 11.09.2020 року, №147 від 17.07.2020 року. Тобто позивач був працівником, який безпосередньо обслуговував товарні цінності, мав доступ до таких цінностей і працював з такими цінностями безпосередньо, організовував ведення обліку матеріальних цінностей. Враховуючи викладене просив відмовити позивочу у задоволенні позову за безпідставністю. \~ \~ \~ \~03.06.2021 року від представника ТОВ "Баришівська зернова компанія" - адвоката Костюченко П. О. надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення питання у кримінальному провадженні №12020110320000385. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Яготинського районного суду Київської області від 03.06.2021 року зупинено провадження у справі до вирішення питання у кримінальному провадженні №12020110320000385. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Яготинського районного суду Київської області від 01.06.2023 року поновлено провадження по справі. \~ \~ \~ \~13.02.2023 року від представника позивача адвоката Лісового А. В. надійшла заява про збільшення позовних вимог, в яких просить: скасувати наказ №OBGC0000227-0000005664 від 26 листопада 2020 року, яким [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) було звільнено з роботи 26 листопада 2020 року у зв`язку з втартою довір`я при обслуговуванні товарних цінностей, на підставі п.2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Поновити [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на роботі в ТОВ "Баришівська зернова компанія" на посаді агронома відділення з 26 листопада 2020 року. Стягнути з ТОВ "Баришівська зернова компанія" на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 листопада 2020 року по день винесення рішення суду. Стягнути з ТОВ "Баришівська зернова компанія" на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) моральну шкоду в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень. Судові витрати покласти на відповідача. \~ \~ \~ \~3 Представник відповідача на адресу суду направив заперечення проти прийняття до розгляду заяви про збільшення позовних вимог, оскільки позивачем у позові вимоги про стягнення моральної шкоди не заявлялося, також спарва розглядалася в судових засіданнях і в силу ст. 49 ЦПК України, не має права збільшити чи зменшити розмір позовних вимог або змініти предмет позову. \~ \~ \~ \~Ухвалою Яготинського арйонного суду Київської області від 21.06.2023 року відмовлено в прийнятті до розгляду заяви про збільшення позовних вимог по справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали вимоги позову та просили їх задоволити. При цьому, зазначили, що слід врахувати, що позивач мав посадові обо`язки агронома. \~ \~ \~ \~Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, просив відмовити за безпідставністю та обгрунтував свою позицію наступними поясненнями, що згідно наказу №0ВGС0000137 від 13 вересня 2019 року [PERSON] був прийнятий на роботу в ТОВ «Баришівська зернова компанія» на посаду агронома відділення Агрономічного відділу. Згідно пункту 2.2 посадової інструкції агронома відділення, затвердженої Генеральним директором ТОВ «Баришівська зернова компанія» 03.08.2020 року, з якою 03.09.2020 року ознайомлений позивач під підпис, агроном відділення здійснює первинний облік зібраної на полі товарної сільгосппродукції та безпосередній контроль за їх обігом на полі (завантаження транспортних засобів з бункера комбайнів, надає дозвіл на відпуск товарної сппродукції шляхом підписання товарно-транспортних накладних, рух автомобілів з товарною сільськогосподарською продукцією до місця опломбування транспортних засобів для запобігання крадіжок). Відповідно до пункту 2.6.посадової інструкції агронома відділення, затвердженої Генеральним директором ТОВ "Баришівська зернова компанія" 03.08.2020 року ознайомлений позивач під підпис, агроном відділення організовує ведення обліку установленої звітності по агрохімії та об`ємах виконаних робіт, а відповідно до пункту 4.2. відповідає за збереження матеріальних цінностей товариства. 16 вересня 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Для виконання агрохімічних робіт агроном [PERSON] особисто та безпосередньо для застосування у виробничій діяльності, отримував під звіт товаро-матеріальні цінності (добрива засоби захисту рослин), що підтверджується наданими суду копіями накладних №1106 від 06.03.2020 року, №1/1 від 01.03.2020 року ТОВ «Баришівська зернова компанія». Накладні також підписані безпосередньо позивачем. Отже, обслуговування товарно-матеріальних цінностей має місце не виключно пра отриманні позивачем таких цінностей під звіт, а й у випадках вчинення інших дій з такими цінностями, зокрема у застосуванні їх у виробництві та їх відпуском. Позивач також особисто підписував акти витрати матеріалів, що використовуються у сільському господарстві, що підтверджується актами №272 від 11.09.2020 року та №147 від 17.07.2020 року, вказані докази також свідчать про безпосереднє обслуговування позивачем матеріальних цінностей. Позивачем, при виконанні його обов`язків, згідно Посадової інструкції, оформлювалися товарно-транспортні накладні на автомобілі, що завантажувалися кукурудзою в полі. Суду надано товаро-транспортні накладні від 12.11.2020 року №694,704,705,709 від 14.11.2020 року №735, які підписані власноруч [PERSON] у графі "Відпуск дозволив", як доказ безпосереднього обслуговування матеріальних цінностей позивачем. Вказані документи підтверджують те, що позивач був працівником який, відповідно до трудових обов`язків, фактично безпоеередньо обслуговував матеріальні цінності, мав доступ до таких цінностей, бо отримував їх особисто під звіт та працював з такими цінностями безпосередньо. \~ \~ \~ \~У постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі №592/8437/20 (провадження №61-4858св21) стосовно трудового спору, викладені обов`язкові для всіх судів висновки відносно застосування п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України. Згідно цього висновку. 4 Верховний Суд визнав звільненого на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України працівника, з яким укладено договір про повну матеріальну відповідальність таким, що за своїми трудовими обов`язками здійснював прийом, збереження та розподіл товарно-матеріальних цінностей, використання у процесі виробництва переданих йому иінностей, виконання ним вказаних дій носило відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку. Вказаний висновок зумовлений тим, що відповідно до умов вказаного договору працівник приймає на себе повну матеріальну відповідальність за передані йому під звіт матеріальні цінності, зобов`язується дбайливо ставитися до переданих йому на збереження (або інших цілей) матеріальних цінностей, вживати заходи для попередження збитків, вести облік та в установленому порядку і в терміни, згідно затверджених форм, подавати звітність про рух підзвітних товарно-матеріальних цінностей та коштів. \~ \~ \~ \~У Постанові Верховного Суду від 16 лютого 2018 року по справі №521/4221/16, визначено: « 37.Вирішуючи під час час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої етатті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати: чи становить виконання операцій, пов`язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей. Зазначений висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-100цс16». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2021 року в справі № 585/2261/19 (провадження № 61-3959св21) зроблено висновок, що: «Для вирішення питання про те, чи відноситься працівник до осіб, які безпосередньо обслуговують грошові, товарні чи культурні цінності, необхідно докладно ознайомитися з колом його обов`язків, що визначаються відповідними посадовими інструкціями та положеннями. В кожному конкретному випадку необхідно з`ясувати, чи становить виконання операцій, що пов`язані з обслуговуванням цінностей, основний зміст їх трудових обов`язків, чи носить виконання ними вказаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей. Обов`язок з обслуговування цінностей може бути передбачений нормативними актами, посадовими інструкціями тощо». Отже, за змістом трудових обов`язків, відображених у посадовії інструкції позивача та договорі про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, а також фактично виконуваної позивачем роботи на посаді агронома відділення, вбачається що є [PERSON] є працівником який безпосередньо обслуговував товарно-матеріальні цінності. Щодо наявності винних дій [PERSON] . Згідно пункту 2.2. Посадової Інструкції агроном відділення здійснює первинний облік» зібраної на полі товарної сільгосппродукції та безпосередній контроль за їх обігом на полі (завантаження транспортних засобів з бункера комбайнів, надає дозвіл на відпуск товарної сільгосппродукції шляхом підписання товарно-транспортних накладних, рух автомобілів з товарною сільськогосподарською продукцією до місця опломбування транспортних засобів для запобігання крадіжок). Згідно вказаного обов`язку, під час виконання робіт по збору врожаю кукурудзи, агроном відділення (позивач у цій справі) повинен був вести контроль за обігом обмолоченого зерна кукурудзи на полі, зокрема забезпечувати рух автомобілів із завантаженим збіжжям до місця опломбування транспортного засобу (функція опломбування покладена на співробітника служби охорони підприємства) для запобігання крадіжок. Також позивач повинен був забезпечити оформлення товарно-транспортної накладної на завантажене із бункера комбайна у транспортний засіб зерно. Відповідно транспортні засоби із завантаженим із бункера комбайна зерном не повинні були виїхати з поля без опломбування (поза постом охорони), а також без оформлення товарно-транспортної накладної, бо лише при наявності підпису у 5 товарно- транспортній накладній агронома відділення навантажені автомобілі мали право здійснювати перевезення зерна з поля. Пунктом 2.8. Посадової інструкції саме на позивача покладено обов`язок щодо керування механізаторами, та іншими працівниками господарства, які задіяні на проведення агрономічних робіт на полі. Проте, агроном відділення [PERSON] грубо порушив і не виконав покладені на нього трудові обов`язки. 11.11.2020 року близько 14 год., під час проведення робіт по збору врожаю кукурудзи, з поля «Аеродром» відділення «Сотниківка» ТОВ «БЗК», на якому у той день «працював» агроном відділення [PERSON] , було викрадено зерно кукурудзи, чим відповідачу спричинено значні збитки на загальну суму 315 000 гривень. Проведеним службовим розслідуванням (у матеріалах справи знаходиться Акт службового розслідування щодо створення передумов та причин факту скоєння крадіжки зерна кукурудзи 11.11.2020 року на полі «Ародром» у відділенні Сотниківка - надалі Акт службового розслідування) встановлено, що агрономом [PERSON] , під час проведення робіт зі збору врожаю, допущено без облікове (без оформлення товарно-транспортної накладної) вивезення з вищевказаного поля обмолоченого зерна кукурудзи на автомобілі «КАМАЗ» ДНЗ [NUMBER] з причепом ДНЗ [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , а саме без оформлення товарно-транспортної накладної. Зерно кукурудзи було вивезено з поля поза постом служби охорони підприємства. Вивезена без оформлених документів (товарно-транспортної накладної) кукурудза була викрадена та продана третій особі за 6000 долларів США. Під час службового розслідування водій автомобіля, на якому з поля було вивезено викрадене зерно, [PERSON] пояснив, що без обліковий вивіз зерна з поля організував особисто агроном [PERSON] . Також [PERSON] повідомив, що поділився грошима від продажу краденої кукурудзи з [PERSON] , передав йому половину грошей. Дані обставини підтверджені відеозаписом, що наданий суду. Тобто, вивіз викраденого зерна кукурудзи з поля відбувся з відо.ма агронома відділення [PERSON] . Також [PERSON] у ході службової перевірки, зробив неодноразові письмові заяви щодо надання йому можливості відшкодувати завдану крадіжкою кукурудзи шкоду ТОВ «Баришівська зернова компанія» та прийняти від нього 6000 долларів США, які він отримав від продаж\\ краденого зерна. Водій [PERSON] у ході службової перевірки надав письмові пояснення та підтвердив факт крадіжки зерна кукурудзи з поля «Аеродром». зазначив що для вчинення крадіжки надав водію [PERSON] свою картку та отримав за це винагороду в розмірі 500 долларів США. Також [PERSON] надав письмову заяву про прийняття від нього 500 доллрів США, що він отримав після здійснення крадіжки кукурудзи ТОВ «Баришівська зернова компанія». Хоча [PERSON] у ході проведення службової, усно заявив про непричетність до крадіжки, та з цією метою заперечив свою присутність на полі «Аеродром» у день крадіжки зерна кукурудзи П 1.11.2020 рокуТ проте вказане спростовується матеріалами службової перевірки. Охоронник ТОВ «Баришівська зернова компанія» [PERSON] надав письмові пояснення про те. що бачив агронома [PERSON] на полі «Аеродром» ранком, в обід та увечері 11 листопада 2020 року. Комбайнери ТОВ «Баришівська зернова компанія» [PERSON] та [PERSON] дали письмові пояснення про те. що 11 листопада 2020 року на полі «Аеродром» виробничим процесом по збору врожаю кукурудзи керував особисто агроном [PERSON] . Табелем обліку використання робочого часу агронома [PERSON] за листопад 2020 року підтверджується його робота 11 листопада 2020 року. Факт крадіжки зерна кукурудзи, крім пояснень [PERSON] і [PERSON] та акту службового розслідування, беззаперечно підтверджується наступним. 19.11.2020 року Яготинським відділенням поліції Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області зареєстровано кримінальне провадження за №12020110320000385 за ст.185 6 ч.4 КК України. Допитаний 11.05.2021 року по вказаному кримінальному провадженню, у якості свідка, [PERSON] , що працює директором ТОВ «Новий елеватор» підтвердив факт купівлі 11.11.2020 року у водія [PERSON] викраденої кукурудзи з поля «Аеродроом» за 6000 долларів США. Листом вих.№3088 від 23.11.2022 року відділу поліції №1 Бориспільського РУ поліції ГУ Національної поліції в Київській області, згідно якого повідомляється, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12020110320000385 за ст.185 ч.4 КК України встановлено, що є достатньо підстав вважати, що до вчинення кримінального правопорушення причетні [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] . У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-100цс16 зазначено, що: Звільнення у зв`язку із втратою довір`я до працівника на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП Україні може мати місце за умови вчинення ним винних дій. При цьому не має значення, були протиправні дії вчинені навмисно або внаслідок необережного ставлення до виконання своїх обов`язків, чи передбачав працівник або повинен був передбачити негативні наслідки своїх дій. Провина працівника має бути доведена власником або уповноваженим ним органом за допомогою фактів та об`єктивних обставин, що свідчать про винні дії працівника; це може бути, наприклад систематична нестача довірених йому цінностей; безвідповідальне, халатне ставлення до своїх трудових обов`язків; порушення правил торгівлі; крадіжки; обмірювання, обважування покупців: завищення цін; привласнення матеріальних цінностей тощо. Втрата довір`я може бути наслідком вчинення проступку, який дає підстави для висновку, що подальше залишення працівника на роботі, пов`язаній з обслуговуванням грошових і матеріальних цінностей, може призвести до їх утрати....» У своїх рішеннях Верховний Суд України (поетанови від 24 вересня 2014 року у справі №6-104 цс 14, від 23 грудня 2015 року у справі №6-1093 цс 15, від 20 квітня 2016 року у справі №6-100 цс 16.) також сформулював такий правовий висновок : «Звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).» Отже, винними діями позивача є грубе порушення та невиконання покладених на агронома відділення [PERSON] трудових обов`язків, внаслідок чого сталася крадіжка майна ТОВ «Баришівська зернова компанія». Отже, втрата довіри з боку роботодавця може мати місце, навіть у випадку відсутності спричинення негативних наслідків для нього, за умови порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями. У даній же ситуації відповідачу завдано фактичної шкоди в сумі 315 000 гривень, внаслідок незаконного заволодіння його майном, чому сприяло порушення позивачем правил проведення операцій з матеріальними цінностями. Постановою від 12.05.2021 року старшого слідчого Бориспільського РУП ГУНП в Київській області Полваньязова В.М. ТОВ «Баришівська зернова компанія» надано статус потерпшого у кримінальному провадженні №12020110320000385. В такому разі, ТОВ «Баришівська зернова компанія» має повне право на недовіру до позивача, який порушив правила операцій з матеріальними цінностями, що зумовило настання негативних наслідків Замість виконання дій щодо запобігання крадіжкам майна, позивач особисто сприяв розкраданню майна роботодавця. Таким чином, це і є класичний приклад для наявності втрати довіри роботодавця до працівника. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2021 року в справі № 585/2261/19 (провадження № 61-3959св21) зроблено висновок, що: «для розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України потрібна наявність таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, 7 транспортування, розподіл та інше); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.» З огляду на вищевказане матеріалами справи підтверджено наявність всіх трьох умов, необхідних для звільнення [PERSON] за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України: 1.) безпосереднє обслуговування позивачем матеріальних цінностей; 2.) винні дії [PERSON] ; 3.) втрата довіри роботодавця до цього працівника. При цьому, необхідно звернути увагу на те, що у даному випадку вирок суду для звільнення позивача не вимагається, бо звільнення відбулося не на підставі пункту 8 ч. 1 ст.40 КЗпП України. Отже, наказ про звільнення [PERSON] №ОBGС0000227- 0000005664 від 26 листопада 2020 року з роботи у ТОВ «Баришівська зернова компанія» за статтею 41 п.2 КЗпП України відповідає всім вимогам закону. Позивач у позовній заяві стверджував, що до звільнення відносно нього був застосований психологічний тиск та йому нанесли тілесні пошкодження працівники відповідача. Проте, 22.12.2020 року закрито за відсутністю складу злочину кримінальне провадження №12020115340000061, що зареєстроване за заявою [PERSON] . Тобто факт побиття позивача директором з безпеки ТОВ «Баришівська зернова компанія» Бугринець Р.А., на який він посилається у позовній заяві, не знайшов свого підтвердження. Представником позивача, у судовому засіданні, було поставлено під сумнів здатність [PERSON] забезпечити виконання вимог пункту 2.2 посадової інструкції агронома відділення, затвердженої Генеральним директором ТОВ «Баришівська зернова компанія» 03.08.2020 року, з якою 03.09.2020 року ознайомлений позивач під підпис, агроном відділення здійснює первинний облік зібраної на полі товарної сільгосппродукції та безпосередній контроль за їх обігом на полях (завантаження транспортних засобів з бункера комбайнів, надає дозвіл на відпуск товарно сільгосппродукції шляхом підписання товарно-транспортних накладних, рух автомобілів ; товарною сільськогосподарською продукцією до місця опломбувацня транспортних засобів для запобігання крадіжок). Представник позивача таке твердження обґрунтовував значними розмірами поля «Аеродром» (с. Сотниківка Яготинського р-ну). Згідно схематичного зображення поля, що є у справі, максимальна величина однієї із сторін поля «Аеродром» становить 2,3 км. Поле не містить перешкод, які б перешкоджали контролювати переміщення техніки та автомобілів, які задіяні в с/г роботах, відповідно за обігом сільгосппродукції на полі. Відповідно до довідки метеорологічної станції м. Яготин, яка також у справі, у час та день скоєння крадіжки - 11 листопада 2020 року видимість була в межах 16-17 км., опадів у цей день не спостерігалося. Доцільно також звернути увагу, що роботи на полі аеродром тривали з 11 по 14 листопада 2020 року, при цьому 11 листопада було проведення збору кукурудзи на частині поля, яка становила 63 га., (роздруківка електронного звіту у справі), а не всьому полі, загальна площа якого становить 302 га. Крадіжка зерна відбулася у світлу пору доби. [PERSON] для виконання своїх обов`язків мав у своєму розпорядженні автомобіль Geelly Emgrand X7 днз. [NUMBER] , яким його забезпечив роботодавець, та відповідно мав можливість переміщатися по полю «Аеродром» і належним чином виконувати свої трудові обов`язки.Таким чином, у [PERSON] була можливість повноцінно виконувати свої посадові обов`язки. Проте, позивач обрав інші цілі та діяв всупереч його трудових прав та обов`язків. Заслухавши в судовому засіданні сторні по справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Статтею 23 Загальної декларації з прав людини передбачено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття. Кожна людина, без будь-якої дискримінації, має право на рівну оплату за рівну працю. Кожний працюючий має право на справедливу і задовільну винагороду, яка забезпечує 8 гідне людини існування, її самої та її сім`ї, і яка в разі необхідності доповнюється іншими засобами соціального забезпечення. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її з розгляду, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] [INFO] працював у ТОВ "Баришівська зернова компанія" з 16.06.2019 року по 26.11.2020 року на посаді агронома відділення, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці. В результаті проведення службового розслідування щодо створення передумов та причин факту скоєння крадіжки зерна кукурудзи позивача було звільнено з роботи з 26.11.2020 року у зв`язку з втратою довір`я при обслуговуванні товарних цінностей, на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України, що підтверджується наказом № ОВGC0000227-0000005664 від 26.11.2020 року. (а.с. 4-13 том №1). 16.11.2020 року позивач звернувся до Березанського відділення поліції Переяслав-Хмельницького ВП ГУНП в Київській області із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365 КК України, оскільки йому було нанесено тілесне ушкодження, що підтверджується висновком експертного дослідження № 47 з висновком: легкі тілесні ушкодження (а.с. 14-16 том №1). Відповідно до Акту обстеження, вбачається, що [PERSON] проживає на зйомному приміщенні в [ADDRESS] з дружиною [PERSON] та синами [PERSON] та [PERSON] (а.с.17 том № 1). Згідно наказу №0ВGС0000137 від 13 вересня 2019 року [PERSON] був прийнятий на роботу в ТОВ «Баришівська зернова компанія» на посаду агронома відділення Агрономічного відділу (а.с.37 том № 1). Згідно пункту 2.2 посадової інструкції агронома відділення, затвердженої Генеральним директором ТОВ «Баришівська зернова компанія» 03.08.2020 року, з якою 03.09.2020 року ознайомлений позивач під підпис, агроном відділення здійснює первинний облік зібраної на полі товарної сільгосппродукції та безпосередній контроль за їх обігом на полі (завантаження транспортних засобів з бункера комбайнів, надає дозвіл на відпуск товарної сппродукції шляхом підписання товарно-транспортних накладних, рух автомобілів з товарною сільськогосподарською продукцією до місця опломбування транспортних засобів для запобігання крадіжок) (а.с.38-39 том № 1). 19.11.2020 року Яготинським відділенням поліції Переяслав-Хмельницького ВП ГУ НП в Київській області зареєстровано кримінальне провадження за 0110320000385 за ст.185 ч.4 КК України (а.с.40, 186-189 том № 1). Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що агрономом [PERSON] допущено безоблікове вивезення з вищевказаного поля зерна кукурудзи на автомобілі 9 «КАМАЗ» д.н.з. [NUMBER] з причепом д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , а саме без оформлення товарно-транспортної накладної. Вивезена без оформлених документів кукурудза була викрадена (а.с.41-170, 183-185, 251 том №1). Відповідно до довідки про доходи за вересень жовтень 2020 року [PERSON] отримав заробітну плату в ТОВ "Баришівська зернова компанія" на загальну суму 37750,00 гривень (а.с.190 том № 1). Листами відділу поліції №1 Бориспільського РУ поліції ГУ Національної поліції в Київській області, згідно якого повідомляється, що в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №12020110320000385 за ст.185 ч.4 КК України встановлено, що є достатньо підстав вважати, що до вчинення кримінального правопорушення причетні [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] (а.с. 201, 206, 244, 250 том №1). З копії трудової книжки (а.с.26-27 том № 1) вбачається, що після звільнення позивача відповідачем. 06.04.2021 року позивач працевлаштувався на інше товариство на посаду агроному. У пункті 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року №9 роз`яснено наступне: «При розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст. 41 КЗпП, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статей 148, 149 КЗпП про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Разом з тим при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій чи аморального проступку, наступну поведінку працівника і інші конкретні обставини, шо мають значення для правильного вирішення спору. Звільнення з підстав втрати довір`я (п. 2 ст. 41 КЗпП) суд може визнати обгрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т. п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір`я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов`язані з їх роботою.» За результатами розгляду справи №320/7065/17 Верховний Суд прийняв постанову від 07 листопада 2018 року, в якій зазначив таке: « Трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу (пункт 2 частини першої статті 41 КЗпП України). Розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України і можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу. Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає обов`язкового настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника. Звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, иорушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола 10 працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати: чи становить виконання операцій, пов`язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей. Зазначений висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року «6-100цс16. Звільнення у зв`язку із втратою довір`я до працівника на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України може мати місце за умови вчинення ним винних дій. При цьому не має значення, були протиправні дії вчинені навмисно або внаслідок необережного ставлення до виконання своїх обов`язків, чи передбачав працівник або повинен був передбачити негативні наслідки своїх дій. Провина працівника має бути доведена власником або уповноваженим ним органом за допомогою фактів та об`єктивних обставин, що свідчать про винні дії працівника; це може бути, наприклад: систематична нестача довірених йому цінностей; безвідповідальне, халатне ставлення до своїх трудових обов`язків; порушення правил торгівлі; крадіжки; обмірювання, обважування покупців; завищення цін; привласнення матеріальних цінностей тощо. Втрата довір`я може бути наслідком вчинення проступку, який дає підстави для висновку, що подальше залишення працівника на роботі, пов`язаній з обслуговуванням грошових і матеріальних цінностей, може призвести до їх утрати. Водночас, підозра власника або уповноваженого ним органу не може бути підставою для виявлення недовір`я до працівника.» Згідно із ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата, це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата, це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Положеннями ст. 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата, це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган за трудовим договором виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, справа Суханов та Ільченко проти України заяви № 68385/10 та 71378/10, а також справа Ганс-Адам II проти Німеччини, заява № 9 42527/98 тощо) майно може являти собою існуюче майно або засоби, включаючи право вимоги відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має 11 принаймні законне сподівання/правомірне очікування (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. Європейський Суд неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу № 1 є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені. Таким чином, враховуючи вище викладене, а також те, що підтверджень викрадення вказаного представником відповідача майна саме позивачем в розумінні ст.62 Конституції України, не міститься. При цьому, слід врахувати, що відповідно до посадових обов`язків позивач не несе матеріальну відповідальність щодо зерна, що вивозиться із поля, а з договору про повну матеріальну відповідальність, що датований 16.09.2019 року (а.с.89 т.1) вбачається, що позивач приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей, проте в матеріалах справи відсутні докази, що позивачу ввірялись такі матеріальні цінності 11.11.2020 року. Також враховуючи, що позивач працевлаштував 06.04.2021 року, тому з врахуванням вище викладеного, заявлені вимоги підлягають до часткоовго задоволення.

Outcome: partial