Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про виключення відомостей про нього як батька [PERSON] , [INFO] , з актового запису про народження №63, зробленого 27 травня 2011 року Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції в Книзі реєстрації народжень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 24.03.2011 сторони зареєстрували шлюб, на момент укладення якого відповідач була вагітною. [INFO] у шлюбі народився [PERSON] , в свідоцтві про народження якого позивач вказаний як батько. В період 2011-2014 років [PERSON] відбував покарання у Дрогобицькій виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області (№40). У період відбування покарання дізнався про те, що його дружина мала стосунки з іншою особою саме в період зачаття [PERSON] . Вказує, що після того як йому стало відомо про розірвання шлюбу, стосунки між сторонами погіршились. В подальшому, 28.12.2016 він дізнався про наявність рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] . Після відбування покарання, в позивача з`явилися підозри про те, що [PERSON] не є його біологічним сином, про що [PERSON] почала неодноразово казати позивачу в ході їх розмов. Зважаючи на зазначені обставини, позивач просить виключити відомості про нього як батька з актового запису про народження дитини [PERSON] . Окрім цього, до позовної заяви долучив клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в підготовчому засіданні позов підтримали з підстав, що в такому викладені, просили суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні визнала позовні вимоги та просила суд ухвалити рішення в підготовчому засіданні. Окрім цього, зазначила, що позивач справді не є біологічним батьком її сина [PERSON] , про що останньому неодноразово повідомляла. При цьому її син [PERSON] також повідомлений про те, що позивач не є його батьком та такий не має наміру продовжувати з ним спілкуватися. Представник третьої особи Галицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в підготовче засідання не з`явилася, звернулась до суду з заявою про проведення розгляду справи за її відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріал справи, враховуючи те, що відповідач визнала позовні вимоги, з огляду на підстави, визначені ч. 4 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 206 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів має право звернутись кожна особа. Положеннями ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 122 СК України передбачено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. При дослідження доказів у справі, судом встановлено наступне. Заочним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 05.09.2013 розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 24 березня 2011 року у Галицькому відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №41. \~ \~ \~ \~ [PERSON] народився [INFO] , про що Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції в Книзі реєстрації народжень 27 травня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за №63, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.05.2023. \~ \~ \~ \~З зазначеного свідоцтва вбачається, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Таким чином, судом встановлено, що позивач та відповідач з 24 березня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Передумовою звернення до суду в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. З метою доведення вказаної обставини, позивачем подано клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи. Однак, з пояснень відповідача в судовому засіданні встановлено, що кровна спорідненість між позивачем [PERSON] , [INFO] , та її сином [PERSON] , [INFO] , відсутня, у зв`язку із чим наполягала на відсутності підстав для проведення такої експертизи. Беручи до уваги вищевикладене, а також те, позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, а відповідач позовні вимоги визнала, суд, роз`яснивши наслідки відповідної процесуальної дії, встановив, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ч. 1 ст. 142 ЦПК України, згідно з якими у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову понесено судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1073,60 грн., а відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, відтак суд приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, що становить 536,80 грн., а решту судових витрат у розмірі 536,80 грн. стягнути з відповідача на його користь. На підставі ст. ст. 122, 136 СК України, ст. ст. 4, 12, 13, 200, 206 ЦПК України,

Outcome: approved