Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила стягнути із [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян на одну дитину щомісяця, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду і до досягнення дочкою повноліття. Позов мотивовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08\~червня 2001 року, мають спільних дітей: повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. За твердженням позивачки, після розірвання шлюбу відповідач не бере участі у вихованні та догляді за дочками, не допомагає ні фізично, ні матеріально. Позивачка перебуває на обліку в Ніжинському центрі зайнятості та працює на громадських роботах, отримує мінімальну заробітну плату, також має ще одну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідач має задовільний стан здоров`я і може та повинен допомагати своїй дочці, інших дітей у нього немає, і стягнення по виконавчим документам у нього немає. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 квітня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження; судове засідання у справі призначено на 22 травня 2023 року 11-00 год. 22 травня 2023 року судове засідання відкладено на 07 червня 2023 року 12-00 год. у зв`язку з неявкою відповідача. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач не з`явився до суду з невідомих причин; повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи згідно зі ст. 128 ЦПК України; клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позов не подавав. З урахуванням вимог ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення. За приписами ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК\~України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Суд установив, що з 08 червня 2001 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 листопада 2010 року (а. с. 4). Сторони мають спільну неповнолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 20 вересня 2007 року серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області (а. с. 5). Згідно з довідкою № 15.1-02/1117 від 27 березня 2023 року, виданою Виконавчим комітетом Ніжинської міської ради Чернігівської області, за адресою: [ADDRESS] , крім [PERSON] зареєстровані та проживають: [PERSON] , 2001 р. н., [PERSON] , 2013 р. н., [PERSON] , 2007 р. н. (а. с. 8). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до вимог ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)\~стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50\~відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно зі ст.\~191\~СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Статтею 2 ЦПК України встановлено, що з авданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до\~ ст. 4 ЦПК України\~ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст.\~13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст.\~12,\~81 ЦПК України\~ кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання спільної неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, про що просила у позові позивачка, суд не вбачає і позивачка не навела достатніх доводів на обґрунтування цих позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: partial