Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що вона є власницею домоволодіння по [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що [ADDRESS] , позивач є власником жилого будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами по [ADDRESS] . В цьому домоволодінні проживають [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є дочками [PERSON] , а також її матір [PERSON] . Крім того, у спірному жилому будинку зареєстровано місце проживання [PERSON] , який є колишнім чоловіком позивача. [PERSON] посилається на те, що відповідач систематично вчиняє домашнє насильство відносно неї, дочок [PERSON] та [PERSON] , а також її матері [PERSON] . У такий спосіб він порушує правила співжиття та робить неможливим проживання позивача та членів її сім`ї в спірному жилому будинку. [PERSON] двічі притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.1732 КУпАП. Однак вжиті до відповідача заходи впливу виявились безрезультатними. Тому [PERSON] просить суд виселити [PERSON] з жилого будинку по [ADDRESS] без надання йому іншого жилого приміщення. 2. Інформація про рух цивільної справи. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 4 жовтня 2022 року (а.с.26) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 14 жовтня 2022 року (а.с.31) пред`явлений позов був залишений без руху, [PERSON] був наданий строк для усунення допущених нею недоліків. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 14 листопада 2022 року (а.с.37) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 31 січня 2023 року (а.с.107) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вона посилається на те, що її довіритель не допускав порушення правил співжиття з позивачем та членами її сім`ї. Допитані у цивільній справі свідки є упередженими, а наявні у справі письмові докази вже були раніше досліджені в інших справах. Сварки відповідача з іншими мешканцями жилого будинку носять не систематичний характер. Після притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] взагалі припинив з`являтись у спірному жилому будинку, оскільки його провокують на вчинення протиправних дій. Крім того, у відповідача відсутнє інше житло. Виселення [PERSON] з жилого будинку призведе до порушення права на повагу до його житла, гарантованого ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Тому представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 24 жовтня 2003 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом (а.с.10), на підставі якого за нею було зареєстровано право власності на 1/2 частку в домоволодінні по [ADDRESS] . Ця обставина підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2696268 від 29 січня 2004 року (а.с.11). 16 грудня 2003 року [PERSON] уклала договір дарування (а.с.12), на підставі якого за нею було зареєстровано право власності на іншу 1/2 частку в домоволодінні по [ADDRESS] . Ця обставина підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2063838 від 21 листопада 2003 року (а.с.13). Рішенням Пристоличної сільської ради №1775-15-VIII від 6 липня 2022 року вул. Курчатова в с. Безуглівка була перейменована на вул. Гетьмана Скоропадського. Ці обставини свідчать про те, що [PERSON] є власницею жилого будинку по [ADDRESS] . У судовому засіданні була оглянута цивільна справа №359/6280/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення з жилого будинку. 15 серпня 1998 року [PERSON] уклала з [PERSON] шлюб, зареєстрований у Великоолександрівській сільській раді Бориспільського району, про що в книзі реєстрації актів про одруження був складений актовий запис за №11. Ця обставина підтверджується оглянутою у судовому засіданні копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 15 серпня 1998 року (а.с.5 справи №359/6280/15-ц). [INFO] у сторін народилась [PERSON] , а [INFO] дочка [PERSON] . Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 12 червня 1999 року та серії [NUMBER] від 1 липня 2000 року (а.с.6, 7 справи №359/6280/15-ц). Зі змісту копії довідки виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради №204/01/337 від 9 липня 2015 року вбачається, що [PERSON] вселився в жилий будинок по [ADDRESS] (а.с.8 справи №359/6280/15-ц) та набув право користування цим житлом як член сім`ї власника майна в розумінні ч.1 ст.156 ЖК України. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 13 січня 2016 року (а.с.18) шлюб між [PERSON] та відповідачем було розірвано. Зі змісту листа голови Пристоличної сільської ради №02-14/1843 від 11 жовтня 2022 року (а.с.29) вбачається, що після розірвання шлюбу місце проживання [PERSON] залишається зареєстрованим в жилому будинку по [ADDRESS] . Зі змісту оглянутої у судовому засіданні копії довідки виконавчого комітету Великоолександрівської сільської ради №204/01/337 від 9 липня 2015 року (а.с.8 справи №359/6280/15-ц) вбачається, що у вказаному жилому будинку також проживає [PERSON] , яка є дочкою позивача, а також [PERSON] та [PERSON] , які є дочками обох сторін. Спірні правовідносини регулюються главою 6 «Користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду» ЖК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. а. норми матеріального права та стала судова практика. Відповідно до ч.1 ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ч.1 ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно з ч.1 ст.157 ЖК України членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч.1 ст.116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно з п.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до п.1 ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на життя охороняється законом. Згідно з ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в п.78, п.80 та п.84 рішення від 3 вересня 2020 року у справі «Левчук проти України», питання домашнього насильства, яке може проявлятися у різних формах від застосування фізичної сили до сексуального, економічного, емоційного або словесного насильства виходить за межі обставин конкретної справи. Це загальна проблема, яка тією чи іншою мірою стосується всіх держав-членів, і не завжди очевидна, оскільки часто має місце у контексті особистих стосунків або закритих соціальних систем. Хоча це явище може найчастіше стосуватися жінок, діти також можуть бути прямо чи опосередковано потерпілими від домашнього насильства. Тому судам належить враховувати серйозність означеної проблеми. Зокрема, якщо особа висуває небезпідставну скаргу щодо повторюваних актів домашнього насильства над нею чи інших видів знущання, якими б незначними не були окремі епізоди, національні органи влади зобов`язані оцінити ситуацію загалом, у тому числі й загрозу продовження аналогічних подій (п.71, п.89 рішення у справі «Ірина Смірнова проти України»). Серед іншого, ця оцінка має належним чином враховувати особливу вразливість потерпілих, які часто емоційно, економічно чи іншим чином залежать від своїх нападників, а також психологічний ефект, який може мати загроза повторного знущання, залякування та насильства на повсякденне життя потерпілого (п.46 рішення у справах «Хайдуова проти Словаччини». Якщо встановлено, що конкретна особа була постійним об`єктом знущань, і є вірогідність продовження жорстокого поводження, окрім реагування на конкретні інциденти, органи державної влади повинні вжити належні заходи загального характеру для протидії основній проблемі та запобіганню майбутньому жорстокому поводженню (п.92, п.93 та п.147-п.149 рішення у справі «Джорджевіч проти Хорватії»). Виселення є крайньою формою втручання у право особи на повагу до житла, гарантованого ст.8 Конвенції. Однак таке втручання може бути необхідним для захисту здоров`я та прав інших (п.44 рішення у справі «Опуз проти Туреччини», п.144 рішення у справі «Єремія проти Республіки Молдова»). До того ж у контексті ст.2 Конвенції Європейський суд з прав людини зазначав, що у справах про домашнє насильство права нападників не можуть переважити права потерпілих, зокрема, на фізичну та психічну недоторканість (п.147 рішення у справі «Опуз проти Туреччини», п.123 рішення у справі «Талпіс проти Італії»). б. норми процесуального права. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.76 ЦПК України дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду від 22 вересня 2014 року у справі №359/9562/14-п (а.с.58 справи №359/6280/15-ц) [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.1732 КУпАП. Зокрема, зі змісту мотивувальної частини судового рішення вбачається, що 6 вересня 2014 року приблизно о 2 годині 00 хвилин в приміщенні жилого будинку по [ADDRESS] [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ображав [PERSON] та погрожував їй застосуванням фізичного насильства. Зі змісту оглянутого у судовому засіданні висновку дільничного інспектора міліції Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області від 13 липня 2015 року (а.с.27 справи №359/6280/15-ц) вбачається, що 8 липня 2015 року в приміщенні жилого будинку по [ADDRESS] [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, розпочав конфлікт з [PERSON] . Зі змісту висновку дільничного інспектора Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області від 30 грудня 2015 року (а.с.17) вбачається, що 27 грудня 2015 року в приміщенні жилого будинку по [ADDRESS] [PERSON] наніс тілесні ушкодження [PERSON] , а також дочкам [PERSON] та [PERSON] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є матір`ю позивача. [PERSON] є її колишнім зятем. Приблизно 24-25 років тому відповідач вселився в жилий будинок по [ADDRESS] . Майже весь цей час він систематично вживає алкогольні напої та влаштовує скандали. В будинку проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є онуками свідка [PERSON] , а також [PERSON] , який є сином [PERSON] . Щоразу, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, [PERSON] поводить себе дуже агресивно, чіпляється, лається, простягає руки, а також б`є посуд та ламає меблі. Декілька разів він заносив в будинок ємність з бензином та погрожував здійснити підпал будинку та вбити усіх, хто в ньому проживає. Крім того, він відкривав газові конфорки та демонстрував запальничку, знімав ручки на газовій плиті, для того, щоб неможливо було припинити виток газу. Свідок [PERSON] та її рідні, які проживають в будинку, навіть не роздягаються на ніч для того, щоб бути готовим в будь-який момент швидко втекти від відповідача з жилого будинку. Вони неодноразово були вимушені не ночувати вдома, а йти до сусідів та рідних, в тому числі, до [PERSON] , який є сином свідка [PERSON] . Зокрема, [PERSON] , якому виповнилося тільки 4 роки, настільки боїться [PERSON] , що на певний період часу припинив розмовляти. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є дочкою сторін. Все своє дитинство і по тепер [PERSON] вживає алкоголь, веде себе агресивно та тримає в страху усіх мешканців жилого будинку по [ADDRESS] . [PERSON] неодноразово бив руками та ногами [PERSON] до крові, а також навіть одного разу вдарив її залізним чайником. Відповідач систематично бив, штовхав, душив, хапав [PERSON] . Незважаючи на те, що відповідач не бив свідка [PERSON] та її сестер, однак він погрожував їм фізичною розправою, штовхав, чіплявся та лаявся нецензурною лайкою. Неодноразово вночі свідок [PERSON] та її рідні були вимушені залишати житло, оскільки тікали від відповідача та ночували у сусідів. Іноді [PERSON] заносив у будинок бензин та починав кричати, що всіх вб`є. Тому свідок [PERSON] та її рідні ховали від нього бензин. Відповідачу подобається вести себе так агресивно. У серпні 2022 року [PERSON] витягнув за шкірки [PERSON] з будинку та почав її душити на подвір`ї. Свідок [PERSON] благала його зупинитись. У зв`язку з цим [PERSON] несподівано попрямував до неї, погрожуючи фізичною розправою, чим налякав свідка [PERSON] . Поки вона викликала поліцію, відповідач штовхнув її сестру [PERSON] , яка хотіла забрати у нього бензин. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є дочкою [PERSON] та падчеркою [PERSON] . Вона пам`ятає події приблизно з 2001 року. З того часу відповідач систематично вчиняє фізичне та психологічне насильство. Коли [PERSON] напивався та приходив додому, він чіплявся до позивача, штовхав його, бив ногами та руками. Свідок [PERSON] пам`ятає випадок, коли взимку [PERSON] тікала в домашньому одязі від [PERSON] . Він наздогнав її на вулиці та вдарив обличчям по асфальту. Позивача навіть забрали в лікарню. [PERSON] неодноразово кричав на [PERSON] , казав їй, що вона вже стара, і коли вона нарешті помре. Він витягав її за одяг з будинку. Відповідач обзиває своїх дочок [PERSON] та [PERSON] нецензурними словами. Було декілька випадків, коли [PERSON] заносив в будинок каністру з бензином, відкривав її та сидів біля неї з сірниками, курив сигарету. Також знімав ручки з газової плити, відкривав газ, погрожував, що спалить будинок. Свідок [PERSON] та її рідні заспокоювали відповідача, щоб він не вчиняв пожежу. В серпні 2022 року [PERSON] знову прийшов в стані сп`яніння та почав виштовхувати [PERSON] з будинку. Поки [PERSON] телефонувала в поліцію, відповідач сильно штовхнув свідка [PERSON] та став погрожувати їй тим, що вона не побачить свого сина [PERSON] . Свідок [PERSON] перелякалась, забрала дитину та втекла з нею з будинку. За результатом цих подій поліція склала термінові заборонні приписи відносно відповідача. Марк, який є малолітньою дитиною, також проживає в будинку по [ADDRESS] . Він сильно нервує через агресивну поведінку [PERSON] , закриває вуха, вимушений відвідувати психолога та логопеда. Свідок [PERSON] та її рідні неодноразово були змушені вночі залишати житло та шукати безпечне місце у сусідів та у [PERSON] , який є рідним братом позивача. Іноді вони навіть ночували на вулиці та поверталися додому лише о 5 ранку, переконавшись у тому, що [PERSON] заснув. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є родичем позивача. Вона разом з її чоловіком [PERSON] , який є рідним братом [PERSON] , неодноразово в нічний час приїжджали до будинку по [ADDRESS] у зв`язку з тим, що [PERSON] , перебуваючи в нетверезому стані, влаштовував дебош та погрожував [PERSON] фізичною розправою. Свідок [PERSON] разом з чоловіком [PERSON] заспокоювали відповідача, а коли це було неможливим, викликали поліцію. Вони навіть були вимушені забирати до себе [PERSON] та позивача у зв`язку з тим, що залишення в будинку було небезпечним для їх життя. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є рідним братом позивача. Його матір [PERSON] та [PERSON] неодноразово телефонували йому та просили приїхати у зв`язку з тим, що [PERSON] вів себе неадекватно. Коли свідок [PERSON] приїжджав до них, він бачив, що відповідач, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, буянив, бив посуд в будинку, застосовував фізичну силу і до [PERSON] , і до [PERSON] , кричав, що вб`є їх. Крім того, [PERSON] заносив в будинок каністру з бензином, розливав його та обіцяв спалити будинок. Позивач неодноразово викликала поліцейських, які забирали відповідача у відділ поліції. Така особливо агресивна поведінка [PERSON] триває останні 3-4 роки. Свідок [PERSON] неодноразово забирав матір та сестру, а також [PERSON] з її сином до себе додому у зв`язку з небезпекою, що створював відповідач для їх здоров`я. Виключно після того, як [PERSON] тверезів, свідок [PERSON] міг повернути рідних до їх житла. З дочками [PERSON] та [PERSON] відповідач має напружені стосунки, він їм неодноразово погрожував розправою. Крім того, син [PERSON] , якому виповнилось лише 4 роки, боїться відповідача, плаче, коли його бачить. З копій термінових заборонних приписів від 3 серпня 2022 року (а.с.19-21) вбачається, що 3 серпня 2022 року приблизно о 20 годині 20 хвилин в приміщенні жилого будинку по [ADDRESS] [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знову ображав нецензурно дочку [PERSON] , а також [PERSON] та [PERSON] , погрожував їм застосування фізичного насильства. Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду від 8 серпня 2022 року у справі №359/4944/22 (а.с.22) [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.1732 КУпАП. Аналіз обставин, викладених у попередніх абзацах мотивувальної частини судового рішення, переконливо свідчить про те, що [PERSON] систематично здійснює відносно [PERSON] та членів її сім`ї домашнє насильство психологічного та фізичного характеру. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 22 січня 2020 року у справі №676/1657/18 (провадження №61-12028св19), систематичність порушень правил співжиття в розумінні ч.1 ст.116 КЗпП України визначається виходячи виключно з кількісного показника таких порушень протягом необмеженого проміжку часу. При цьому суттєвим є лише факт повторного вчинення одного й того самого порушення, що свідчить про те, що застосовані заходи впливу є безрезультатними. Тому суд критично оцінює посилання представника відповідача [PERSON] на те, що її довіритель не допустив систематичні порушення правил співжиття. У зв`язку з тим, що [PERSON] повторно вчинив домашнє насильство після притягнення його до адміністративної відповідальності за аналогічне адміністративне правопорушення, є очевидним, що застосовані до нього заходи адміністративного впливу є безрезультатними. Виселення [PERSON] з жилого будинку по [ADDRESS] є втручанням у право відповідача на повагу до його житла в розумінні п.1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таке втручання є виправданим, оскільки воно здійснюється з дотримання національного закону та спрямовано на забезпечення суспільного інтересу, який полягає в охороні права [PERSON] , а також її матері [PERSON] та її дочок [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , малолітньої дитини [PERSON] на життя в розумінні п.1 ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Адже право [PERSON] на повагу до його житла не може переважати право позивача та членів її сім`ї на фізичну та психічну недоторканість. Тому виселення відповідача зі спірного жилого будинку кореспондується з обмеженнями, визначеними в п.2 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та корелюється з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в рішеннях у справах «Левчук проти України», «Ірина Смірнова проти України», «Хайдуова проти Словаччини», «Опуз проти Туреччини», «Джорджевіч проти Хорватії», «Єремія проти Республіки Молдова», «Талпіс проти Італії» тощо. З огляду на це суд висновує, що [PERSON] належить виселити з жилого будинку по [ADDRESS] без надання йому іншого житла. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що [PERSON] при пред`явленні позову сплатила судовий збір в розмірі 992 гривень 40 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією №146390652 від 3 жовтня 2022 року (а.с.1). Пред`явлений нею позов задоволений. З огляду на це суд висновує, що з [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 992 гривень 40 копійок.

Outcome: approved