Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

у вересні 2021 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення з останнього матеріальної шкоди в розмірі 101 978,57 грн. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 21.02.2021 року в результаті падіння снігу (криги) за адресою: м. Київ, вул. Тарасівська, 19-Б, було пошкоджено її транспортний засіб Toyota RAV4 р/н [NUMBER] . Відповідно до листа Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 100-11610 від 06.08.2021 року балансоутримувачем будинку за адресою: [ADDRESS] , є КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва». Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку, вартість відновлювального ремонту становить 101 978,57 грн. Тому, оскільки відповідач неналежним чином виконує покладені на нього обов`язки з очищення дахів будинків від снігу, вимушена вернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 13.09.2021 року відкрито провадження у справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження справі без повідомлення сторін 10.12.2021 року (а.с. 34-35). Ухвалою від 10.12.2021 року постановлено проведення розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 140-141). Ухвалою від 05.10.2022 року підготовче провадження у справі закрито, призначено судовий розгляд (а.с. 167). Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти заявленого позову заперечив, посилаючись на його безпідставність та недоведеність, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі. Вказав, що неправомірність його дій не доведена належними доказами, поданий позивачем акт про залиття не є належним та допустимим доказом, оскільки має недоліки, а також викликає сумніви у його належності та достовірності. Також, вказав, що розмір шкоди є також недоведеним (т. 1 а.с. 67-92, т. 2 а.с. 184-189). Позивач подала відповідь на відзив, в якій вважала твердження відповідача безпідставними, надуманими та такими, що спростовуються поданими доказами. Просила позов задовольнити (т. 1 а.с. 136-142). Третя особа подала заперечення на позовну заяву, в яких просила відмовити у задоволенні позову (т. 1 а.с. 208-210). Відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, з позовними вимогами не погодився, оскільки всі квартири у будинку є приватизованими, а сам будинок не перебуває на балансі КП. Відповідно, між співвласниками цього будинку та відповідачем немає жодного договору про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Крім того, відповідач не має договору з мешканцями будинку на прибирання технічних поверхів та покрівель. Мешканці будинку такої послуги не замовляли, внаслідок чого відповідач її не надає та не проводить нарахування плати за таку послугу і як наслідок, не несе відповідальності за пошкодження майна позивача. Крім того, позивач не надав доказів про те, що пошкодження його автомобіля мало місце поблизу будинку № 19-Б на вул. Тарасівській у м. Києві, а сам автомобіль був припаркований з порушенням вимог ПДР України. Проси відмовити у позові. Позивач надав суду відповідь на відзив, вказав, що будинок [ADDRESS] перебуває на балансі КП, останній є виконавцем послуг та на замовлення і за кошти співвласників будинку надає останньому послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Крім того, послуга з технічного обслуговування і ремонту будівельних конструкцій включає в себе очищення дахів від снігу, а оскільки така послуга вказана у щомісячних квитанціях на оплату послуг, то її відповідач повинен надавати в повному обсязі та нести відповідальність за її неналежне надання. Факт пошкодження автомобіля поблизу будинку № 19-Б на вул. Тарасівській у м. Києві підтверджується даними УПП у м. Києві ДПП НПУ, а доказів про порушення ним вимог ПДР України щодо паркування автомобіля відповідач не надав. Відповідач подав до суду письмові заперечення на відповідь на відзив, зазначаючи про те, що відповідач не є особою, яка повинна нести відповідальність за завдану шкоду. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засідання проти вимог позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні, виходячи з обставин, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач є власником автомобіля Toyota RAV4 р/н [NUMBER] (а.с. 23). З наявних в матеріалах справи листів УПП у м. Києві ДПП НПУ від 29.07.2021 року № 10729/125/48/2021 та від 13.09.2021 року № 32696/41/11/7/02-2021 вбачається, що 21.02.2021 року через спецлінію «102» надійшов виклик від заявника [PERSON] про те, що за адресою: [ADDRESS] , виявила пошкодження свого транспортного засобу Toyota RAV4 р/н [NUMBER] . Впала бурулька. На місце події було призначено екіпаж патрульної поліції УПП м. Києва. 23.02.2021 року через спецлінію «102» надійшло повідомлення від заявника [PERSON] про те, що заявниця просить слідчо-оперативну групу для написання заяви. На місце події було викликано СОГ Голосіївського УП ГУНП в м. Києві. Адміністративні матеріали працівниками не складались. Балансоутримувачем території місця події є ЖЕД-105 (а.с. 6, 66-67). Відповідно до листа Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації № 100-11610 від 06.08.2021 року балансоутримувачем будинку за адресою: [ADDRESS] , є КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» (а.с. 7-9). Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку № 151/03-21 від 11.03.2021 року, вартість матеріального збитку становить 50 036,31 грн. з ПДВ вартість відновлювального ремонту без урахуванням коефіцієнта фізичного зносу без становить 101 978,57 грн., ринкова вартість автомобіля на момент ДТП - 377 652,01 грн. (а.с. 10-29). У відповідності дост. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»(далі Закон) балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або: комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також, веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію. Відповідно до вимогст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»балансоутримувач зобов`язаний забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичними особами на управління майном, забезпечувати умови, для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил, забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі. Пунктом 7 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»передбачено, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають права звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян внаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою. Утримання будинків і прибудинкових територій, відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», це господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. За змістом ч. ч. 1, 6ст. 19 цього Закону, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. При цьому, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач також зобов`язаний укладати договір з власником (співвласниками) на утримання на балансі відповідного майна. Пунктом 1 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, у тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. У відповідності до Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207 (далі - Правил) утримання житлового фонду передбачає виконання робіт, передбачених наказом Держжитлокомунгоспу України від 10.08.2004 року № 150 «Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень будинків, споруд», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 21.08.2004 року за № 1046/9645 (зі змінами). У відповідності до пункту 1.1.8.6 розділу 1 Переліку до послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відносяться скидання з дахів та покрівель снігу та льоду. Підпунктом 4.5.18 Правил визначено, що очищення снігу та льоду (бурульок) з дахів можна доручати тільки працівникам, які пройшли навчання з техніки безпеки при роботі на дахах. Отже, обов`язок щодо прибирання, ремонту будинку та надання послуг з поточного утримання прибудинкової території, у тому числі прибирання з дахів будинку льодяних бурульок віднесено до діяльності комунальних підприємств, прибирання бурульок з даху в зимовий період законодавець визначив як обов`язковий вид робіт для виконання з утримання будинків та прибудинкових територій, проте вказана робота не виконувалась відповідачем, що призвело до ушкодження майна позивача. Такий правовий висновок сформульований у постанові Верховного Суду під час розгляду цивільної справи № 367/6795/15-ц. Тому суд дійшов висновку, що саме відповідач зобов`язаний надавати послуги із скидання з дахів та покрівель снігу та льоду. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст. 1166 ЦК України звільнення особи від відповідальності за завдану шкоду є можливим лише в тому випадку, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Також з роз`яснень викладених у п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вбачається, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другоїстатті1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорювань право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнані права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Разом з тим, слід зазначити, що в судовому засіданні не знайшли підтвердження а ні підстави для звернення до суду за захистом свого цивільного права через його порушення, невизнання або оспорювання, як і сам факт порушення, невизнання або оспорювання права, свобод чи законних інтересів, а ні посилання позивача на обґрунтування своїх правових вимог. Матеріалами справи не підтверджено, а також в ході розгляду справи не доведено доказами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, факт спричинення збитків позивачу саме падінням льоду з будівлі 21.02.2021 року за адресою: м. Київ, вул. Тарасівська, 19-Б, тому суд вважає, що відсутні підстави, передбачені ст. ст.22, 1166 ЦК України для задоволення позову, оскільки не встановлено, що у результаті невиконання приписів по очищенню даху будівлі від льоду, що є винною протиправною бездіяльністю відповідача, спричинена майнова шкода позивачу, розмір якої підтверджено належними і допустимими доказами. Звертаючись до суду, позивачем не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, факту протиправної поведінки відповідача, тих обставин, на які позивач посилається в своєму позові. Позивачем не вказано, чим саме відповідач порушив його права. Розглядаючи справу суд приймає лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, позивачем не надано належні та допустимі докази у розумінні ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження своїх позовних вимог. Виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, приймаючи до уваги наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи обґрунтування позову та доводи заперечень, суд приходить до висновку про те, що позивачем не подані належні та допустимі докази, що містять відомості щодо предмета доказування, і за таких умов заявлений позов не підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed