Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

03.02.2023 року [PERSON] засобами поштового зв`язку звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 15.09.2021 року №26852, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., а також стягнути з ТОВ «Юридична компанія «Дія-Актив» судовий збір у розмірі 1073, 60 грн. за подання позовної заяви. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність вимог відповідача, а також, було порушено вимоги ЗУ «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Зазначає про ненадходження йому вимоги від відповідача про усунення порушень основного зобов`язання. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.02.2023 р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач не скористався правом подачі відзиву. Треті особи не скористались правом подачі пояснень. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 15.09.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №26852 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Юридична компанія «Дія-Актив» суми заборгованості у розмірі 19008,00 грн. за кредитним договором №UP6651036 від 22.03.2020 р. За вказаним виконавчим написом 06.10.2021 р. приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Ярошенком К.Ю. відкрито виконавче провадження ВП №67049013. Суд не володіє доказами на підставі яких було вчинено виконавчий напис, однак слід зазначити наступне. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 18 ЦК України визначено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України "Про нотаріат", порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за №1172. Із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 р. була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014 р. набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 р., визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку, що нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність заборгованості у відповідності до вимог Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за №1172, у редакції, яка діяла на час вчинення виконавчого напису. Таким чином, суд доходить висновку, що виконавчий напис №№26852 від 15.09.2021 року не відповідає вимогам законодавства України, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за №1172. Укладений між «Юридична компанія «Дія-Актив» та [PERSON] кредитний договір №UP6651036 від 22.03.2020 р., на підставі якого нотаріусом був вчинений виконавчий напис, не був посвідчений нотаріально, отже не є документом, який підтверджує безспірність заборгованості позивача перед відповідачем за кредитним договором у розумінні п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Враховуючи вищенаведене позов слід задовольнити в повному обсязі. Щодо інших підстав задоволення позову, які були згадані позивачем у своїй позовній заяві, слід зазначити, що одного лише того факту, що виконавчий напис було вчинено на підставі невідповідних документів, є достатнім для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач також заявляє клопотання про стягнення судових витрат з відповідача. Суд на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 1073,60 грн. судового збору.

Outcome: approved