Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

У лютому 2023 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідачка), у якому просив: визнати спільним майном подружжя майнові права на квартиру [ADDRESS] , 2 п.к. в об`єкті: "Будівництво житлових будинків з об`єктами соціального призначення та паркінгами на [ADDRESS] та на [ADDRESS] " загальною проектною площею 30,67 кв.м., придбані за договором купівлі-продажу майнових прав № 26445/РН-К від 26 жовтня 2021 р., укладеним між [PERSON] та приватним акціонерним товариством "Холдингова компанія "Київміськбуд" (далі також - ПрАТ «ХК «Київміськбуд», третя особа); здійснити поділ майнових прав шляхом визнання за кожним з подружжя права на їх частину; визнати позивача покупцем частини майнових прав. Вимоги позову мотивовані тим, що заявлені до поділу майнові права набуті в період шлюбу сторін, за нормами сімейного законодавства ці майнові права є спільним сумісним майном подружжя і підлягають поділу з дотриманням принципу рівності часток. Ухвалою від 10.03.2023 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. 20.06.2023 від відповідачки [PERSON] надійшла заява про визнання позову в повному обсязі. Від ПАТ "Холдингова компанія "Київміськбуд" надійшли пояснення із запереченнями проти позову, які мотивовані тим, що до підписання акту приймання-передачі майнових прав між компанією та покупцем, власником майнових прав на об`єкт є компанія, у зв`язку з чим правові підстави для їх поділу як спільного майна подружжя відсутні. В судове засідання учасники справи не з`явилися, представник позивача [PERSON] та відповідачка просили розглянути справу за їх відсутності. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що 18.12.2015 сторони зареєстрували шлюб, а 26.10.2021 між ПрАТ «ХК «Київміськбуд» (компанією) та [PERSON] (покупцем) було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 26445/РН-К (далі також - договір), предметом якого є продаж компанією покупцю майнових прав на об`єкт нерухомого майна - квартиру [ADDRESS] , 2 п.к. в об`єкті: "Будівництво житлових будинків з об`єктами соціального призначення та паркінгами на [ADDRESS] та на [ADDRESS] ". Відповідно до пункту 1.4. 3.1. договору компанія зобов`язана передати покупцеві майнові права на об`єкт, а покупець - прийняти їх. Передача та приймання майнових прав здійснюється сторонами за актом прийому-передачі майнових прав після отримання сертифікату відповідності закінченого будівництвом об`єкта та проведення кінцевих розрахунків за фактично збудовану площу відповідно до технічного паспорту. Згідно з умовами, визначеними розділом 3 договору, на дату підписання цього договору вартість майнових прав на об`єкт складає 786 370,83 грн, з яких 778 678,91 грн (99% вартості майнових прав) покупець зобов`язується сплатити протягом 5 банківських днів після підписання договору, а кінцеві розрахунки між сторонами здійснюються відповідно до фактичної площі об`єкта після його обмірів та отримання компанією технічного паспорту на об`єкт за вартістю майнових прав, яка діяла на момент здійснення покупцем останнього поточного платежу за цим договором. Факт здійснення покупцем оплати 99% вартості майнових прав (778 678,91 грн) підтверджується банківською квитанцією від 29.10.2021. Відповідно до положень частини статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного та цивільного законодавства. Так, стаття 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 3 статті 61 СК України визначено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно…, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За приписами частини 1 статті 69 цього Кодексу дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина 1 статті 190 ЦК України). До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без знецінення та зміни їх призначення (частина 1 статті 181 ЦК України). Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами, встановленими статтями 331, 182 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію. Відтак за змістом вищевказаних положень цивільного законодавства об`єкт цивільних прав набуває статусу нерухомого майна при існуванні таких обставин: завершення будівництва; прийняття об`єкта нерухомого майна до експлуатації; здійснення державної реєстрації права власності на нього у встановленому законодавством порядку. Водночас стаття 177 ЦК України відносить до об`єктів цивільних прав майнові права, під якими розуміються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. У разі інвестування та фінансування будівництва об`єктів житлового будівництва з використанням коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління, що здійснюється, зокрема, через фонди фінансування будівництва, майнове право на об`єкт інвестування можна визначити як «право очікування», що наділяє власника цього права певними, але не всіма правами власника майна, та засвідчує його правомочність отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку, що набуті в період шлюбу майнові права щодо об`єкта незавершеного будівництва, підлягають поділу між подружжям як їх спільне сумісне майно. За обставинами справи установлено, що в період зареєстрованого шлюбу сторін відповідачка уклала договір купівлі-продажу майнових прав та сплатила за даним договором кошти, тобто вчинила дії, спрямовані на виникнення юридичних фактів, необхідних для отримання в майбутньому права власності на об`єкт нерухомого майна, а відтак заявлені до поділу майнові права є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Способи та порядок поділу майна подружжя визначені статтею 71 цього Кодексу, згідно приписів якої майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. За правилом, встановленим частиною 1 статті 70 СК України, при поділі майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом. З огляду на викладене суд вважає, що визнання відповідачкою позову про поділ майнових прав в цілому не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у тому числі і продавця майнових прав ПрАТ «ХК «Київміськбуд», а тому підстав для неприйняття визнання позову не вбачає та ухвалює рішення про поділ майна шляхом визнання ідеальних часток подружжя у майнових правах, залишаючи у спільній частковій власності сторін. Що стосується вимог позову про визнання майнових прав спільним майном подружжя та визнання позивача покупцем частини майнових прав, то слід зазначити, що матеріальним законом таких способів захисту не передбачено, а їх задоволення жодним чином не захистить право позивача на поділ майна. За таких обставин суд відмовляє у задоволенні інших вимог позову з підстав їх невідповідності завданням цивільного судочинства. На підставі викладеного,

Outcome: partial