Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21 червня 2001 року він уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу трикімнатної квартири загальною площею 42,20 кв.м., житловою площею 29,00 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , який був посвідчений в Хотинській філії Товарної біржі «Дніпродзержинська» за реєстраційним номером 002/045-Н. Зазначає, що вказаний договір купівлі-продажу 25 червня 2021 року був зареєстрований в Хотинському комунальному районному бюро технічної інвентаризації в книзі 18 сторінка 58 за реєстраційним номером 2328. Вказує, що у березні 2023 року він звернувся до приватного нотаріуса Хотинського нотаріального округу Мартинюка В.А., для можливості відчуження вказаної квартири, однак після перегляду нотаріусом наявних в нього документів, повідомив, що у нього відсутній оригінал договору купівлі-продажу квартири зареєстрований в Хотинській філії Товарної біржі «Дніпродзержинська» за реєстраційним номером 002/045-Н. Оригінал вказаного договору ним було втрачено, що підтверджується також оголошенням про втрату договору купівлі-продажу, розміщеного в газеті «Хотинські вісті». На даний час, не представляється можливим посвідчити вказаний договір купівлі-продажу нотаріально, оскільки 25 червня 2001 року біржовий договір купівлі-продажу був зареєстрований в Хотинському БТІ і з цього часу він визначений як власник цього будинку, у зв`язку із чим вчинити повторно правочин купівлі-продажу з продавцем [PERSON] та посвідчити його нотаріально він не може. Крім того, Хотинська філія товарна біржа «Дніпродзержинська» припинила свою діяльність 28 грудня 2001 року. Згідно будинкової книги, він як власник квартири, зареєстрований в ній з 28 вересня 2001 року, крім нього у вказаній квартирі зареєстровані також [PERSON] та [PERSON] . Згідно ст.392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Просить суд визнати за ним право власності на трикімнатну квартиру, загальною площею 42,20 кв.м., житловою площею 29,00 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною вартістю 282 445 (двісті вісімдесят дві тисячі чотириста сорок п`ять) гривень, яка перебуває у фактичній власності [PERSON] на підставі втраченого договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного та зареєстрованого в Хотинській філії товарної біржі «Дніпродзержинська», реєстраційний номер 002/045-Н . Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 21 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 18 травня 2023 року залучено до участі у справі [PERSON] та [PERSON] , як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява від представника позивача [PERSON] - адвоката Раєвського І.А., про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. Представник відповідача Хотинської міської ради Дністровського району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності їхнього представника, а також зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засіданні не з`явилися, від них надійшли заяви, в яких просять справу слухати в їхній відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, вважають їх такими, що не порушують їхніх прав та законних інтересів. Згідно із вимогами ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться у порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, виходячи із встановлених обставин справи суд, беручи до уваги, що відповідач визнає позов і визнання позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про обгрунтованість заявлених позовних вимог, які підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Як вбачається із матеріалів справи, позивач 21 червня 2001 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований в Хотинській філії Товарної біржі «Дніпродзержинська» за реєстраційним номером 002/045-Н, згідно умов якого [PERSON] купив у [PERSON] трикімнатну квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу, який 25.06.2001 року був зареєстрований в Хотинському комунальному районному бюро технічної інвентаризації в книзі 18 сторінка 58 за реєстраційним номером 2328 (а.с. 7). Згідно будинкової книги власником квартири вказаний [PERSON] , місце проживання кого було зареєстроване у вказаній квартирі 28 вересня 2001 року. Крім нього, в квартирі зареєстровані (на той час) члени його сім`ї [PERSON] та [PERSON] (а.с.13,14). З довідки про технічний стан нерухомого майна від 23.03.2023 року, виданої ФОП [PERSON] , вбачається, що трикімнатна квартира [ADDRESS] , відповідає параметрам , що зазначені в договорі купівлі-продажу від 21 червня 2001 року (а.с.9). Згідно висновку оцінювача про вартість майна від 23.03.2023 року, вартість квартири становить 282445 гривень (а.с.10). Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. У відповідності до ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу (ч. 1ст. 47 цього Кодексу). Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до частини 1 Закону України від 10.12.1991 року № 1956-ХІІ «Про товарну біржу» (в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину), товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. (ч. 2ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»). Тобто, чинне на момент укладання спірного правочину законодавство, а саме ч. 2ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», дозволяло укладати угоди купівлі продажу нерухомого майна за участю фізичних осіб, без нотаріального посвідчення біржового контракту. Відповідно до абз. 3 п. 2 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, в якому роз`яснено, що у випадку наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають юридичну силу, застосуванню підлягає той, що прийнятий пізніше. Оскільки в даних правовідносинах наявна колізія норм матеріального права, що мають однакову юридичну силу -ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» та ст. 277 ЦК Української РСР 1963 року, Закон України «Про товарну біржу» було прийнято в 1991 року, а Цивільний кодекс на момент укладання спірного правочину діяв з 1963 року, тому при вирішенні спору про необхідність чи відсутність необхідності нотаріального посвідчення правочину, укладеного на товарній біржі, суд вважає правомірним застосування сторонами спірного правочину ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» (як нормативного акта, прийнятого пізніше), що дозволяв укладати біржові контракти щодо відчуження житлової нерухомості фізичною особою без нотаріального посвідчення. Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона передала іншій квартиру. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу ніким не спростовані та свідчать про те, що позивач є добросовісним набувачем нерухомого майна. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно дост. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зіст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. На момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР. Згідно зі статтею 224 ЦК України (в редакції 1963 року, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (стаття 128 ЦК України (у редакції 1963 року). До 01.01.2013 року виникнення права власності на нерухоме майно не пов`язувалося з його державною реєстрацією. Державна реєстрація здійснювалася за фактом права власності, яке вже виникло. В даному випадку право власності виникло на підставі договору купівлі-продажу, який проведено у якості біржової операції між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] .. При цьому, здійснивши державну реєстрацію в Хотинському Бюро Технічної Інвентаризації право власності на вказану квартиру на підставі договору купівлі - продажу за № 002/045-Н від 21.06.2001 року, держава цим самим визнала право власності позивача на квартиру, як таке, що виникло на не заборонених законом підставах. Як вбачається із матеріалів справи оригінал договору купівлі-продажу нерухомого майна від 21.06.2001 року за № 002/045-Н, зареєстрований в Хотинській філії Товарної біржі «Дніпродзержинська» було втрачено позивачем. Визнання права власності на нерухоме майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом встановлено, що у зв`язку з відсутністю оригіналу договору купівлі-продажу позивач не має можливості розпорядитися придбаним нерухомим майном. Відповідно до ст. 89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Аналізуючи зміст наведених норм цивільного законодавства, виходячи із основних принципів цивільного процесу, зокрема змагальності і диспозитивності, враховуючи, що на час укладання договору купівлі-продажу мала місце суперечність законодавства, приймаючи до уваги той факт, що відсутні підстави нікчемності правочину, права та інтереси сторін укладений правочин не порушував, а навпаки, позивач після набуття права на нерухоме майно в повному обсязі не може користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, що сторони вказаного вище договору домовились щодо всіх важливих його умов і відбулось повне виконання договору, а також відсутність на даний час у позивача оригіналу правовстановлюючого документу та можливості в позасудовий спосіб отримати дублікат договору, суд приходить до висновку, що вимога [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Підсумовуючи викладене і зважаючи на підтвердження в суді всіх зазначених обставин, а саме наявність перешкод для оформлення прав у нотаріальному порядку, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про про визнання за [PERSON] право власності на трикімнатну квартиру загальною площею 42,20 кв.м., житловою площею 29,00 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , набуту ним у власність на підставі договору купівлі - продажу, укладеного 21.06.2001 року на Товарній біржі «Дніпродзержинська». На підставі викладеного,

Outcome: approved