Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення, в якій просить усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення [PERSON] з житлового приміщення - квартири [ADDRESS] . Позивач є власником квартири [ADDRESS] . Він тимчасово надав право проживання у вказаному житловому приміщенні на підставі усної домовленості між сторонами. Продовж 2019-2020 р.р. між сторонами виникали суперечки щодо користування вказаною квартирою та позивач ініціював виселення відповідача з належної йому квартири. На адресу відповідача було направлено повідомлення про добровільне виселення, але відповідач жодним чином на таку пропозицію не відреагував та житлове приміщення не звільнив. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 21.10.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 26.01.2022 року суд перейшов до розгляду у загальному позовному провадженні, призначивши підготовче судове засідання. Залучено [PERSON] як у власних інтересах, так і в інтересах малолітнього [PERSON] , Службу у справах дітей Шевченківського району міста Полтави в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача. Третя особа Служби у справах дітей Шевченківського району міста Полтави вважає, що позивачем [PERSON] не надано жодних доказів, які б вказували на факт перешкоджання у користуванні його приватною власністю. Враховуючи вказане, просили ухвалити рішення, яке буде відповідати якнайкращому забезпеченню інтересів малолітнього [PERSON] , 2014 року народження (а.с.82-85). Третя особа [PERSON] , підтверджуючи досягнення усної домовленості між сторонами щодо проживання її разом з чоловіком - відповідачем по справі та сином за адресою: [ADDRESS] , вважає, що позивачем не надано доказів перешкоджання користування приватною власністю позивача. Вказує, що вона разом з сином зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 21.09.2022 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Наголошувала, що позивач є власником майна, який шляхом виселення просить захистити його право власника користуватися та розпоряджатися своїм майном. Відповідно до наданих документів, у квартирі за адресою: [ADDRESS] ніхто не зареєстрований, значиться лише власник майна. Відповідач та його дружина разом з дитиною забезпечені житлом, тому їх права на житло не будуть порушуватися. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Вказував, що він як власник майна несе тягар утримання цього майна, однак відповідач не допускає комунальні служби для звірки показників лічильника, також здійснив без його згоди переобладнання, відмовився від газу тощо. Тому у нього виникають конфліктні ситуації щодо утримання майна. Відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] , представник відповідача [PERSON] в судове зсідання не з`явилися з невідомої суду причини, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Заяв про розгляд справи за їх відсутністю суду не надавали, про причини неявки не інформували. Представник третьої особи Служби у справах дітей Шевченківського району міста Полтави в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, при вирішенні питання поклався на розсуд суду. Суд, заслухавши позивача та представника позивача, дослідивши докази в їх сукупності, прийшов до такого висновку. За статтями 3 та 4 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи та закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Так, відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частина 1 ст. 13 ЦПК України вказує, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є власникам квартири [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Соляник А.В. від 30.11.2018 року, зареєстровано в реєстрі за № 4550, та Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.11.2018 року (а.с.10,11). Відповідно до Довідки КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради № 558 від 23.05.2022 року за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 33,2, житлова 17,3 кв.м., немає зареєстрованих осіб. Як вбачається, відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства від 31.07.2006 року квартира за адресою: [ADDRESS] , загальної площі 77,0 кв.м., належить на праві спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - по 1/3 частині. (а.с. 141,142). Згідно технічного паспорту вказана квартира складається з трьох кімнат житловою площею 44,6 кв.м. Відповідно до довідки Новоселівської сільської ради [PERSON] , [INFO] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.97, 98) Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з частинами другою, четвертою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ця норма права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Як вбачається відповідач вселився у житлове приміщення за адресою [ADDRESS] за усною домовленістю з власником майна та відповідач проживає за вказаною адресою. Вказана обставина не заперечується сторонами. Водночас, відповідач не є членом сім`ї позивача та вселявся до вказаного житлового приміщення тимчасово за згодою власника. Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України. Між сторонами не укладено договір про порядок користування спірною квартирою, тому приходжу до висновку про припинення право користування квартирою шляхом виселення позивача. Суд бере до уваги той факт, що відповідач [PERSON] має у власності 1/3 квартири за адресою [ADDRESS] . Також, третя особа дружина відповідача [PERSON] та малолітня дитина [PERSON] , 2014 року народження, мають зареєстроване місце проживання. З огляду на вказане право малолітньої особи на місце проживання не є порушеним. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 908 грн. На підставі ст. ст. 71,72 ЖК України,

Outcome: approved