Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту, який має юридичне значення, а саме встановлення факту того, що вона має статус внутрішньо переміщеної особи. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що місце проживання [PERSON] зареєстроване в квартирі [ADDRESS] . В результаті збройної агресії Російської Федерації проти України, місто Красногорівка з квітня 2014 року постійно під обстрілами. Для уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, у вересні 2021 року [PERSON] покинула своє місце проживання в зоні ведення бойових дій за вищезазначеною адресою та спочатку перемістилася проживати до міста Бахмут, а у жовтні 2021 року перемістилась проживати у більш безпечний регіон до міста Києва, тобто стала внутрішньо переміщеною особою з 12 жовтня 2021 року. Факт внутрішнього переміщення повинен підтверджуватися довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Але після переміщення з місця проживання в Донецькій області до місця проживання в місті Києві у жовтні 2021 року, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] не отримувала. З метою встановлення гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб, [PERSON] вирішила стати на облік як внутрішньо переміщена особа. Звернувшись до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державній адміністрації, [PERSON] повідомлено, що зазначену довідку можуть видати тільки з дати звернення за отриманням довідки, але факт того, що [PERSON] внутрішньо перемістилася до міста Київ ще 12 жовтня 2021 року підтверджується витягом із послужного списку, що додається. У зв`язку з чим, виникла необхідність встановити факт внутрішнього переміщення особи, а саме факт того, що [PERSON] здійснила внутрішнє переміщення з міста Красногорівка Покровського району Донецької області до міста Київ та набула статусу внутрішньо переміщеної особи з 12 жовтня 2021 року. Сторони у судове засідання не з`явились, про час та місце слухання повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.\~293,\~315 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~(далі Постанова Пленуму) певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду. Як роз`яснено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (надалі Закон) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті. Згідно статті 4 Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Згідно пункту 2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 р. № 509, на отримання довідки мають право військовослужбовці, які проходили військову службу та мали зареєстроване місце проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 Закону, на дату їх виникнення. Встановлена форма довідки не передбачає внесення відомостей про причину переміщення особи з місця свого постійного проживання. З метою захисту прав заявника, оскільки остання не може набути статусу внутрішньо переміщеної особи, суд встановлює юридичний факт того що, [PERSON] набула статусу внутрішньо переміщеної особи з 12 жовтня 2021 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved