Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

17.03.2023 року Керівник Фастівської окружної прокуратури Сенюк О.В. в інтересах держави в особі Фастівської міської ради, КНП ФМР «Фастівська БЛІЛ» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, посилаючись, на те, що вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.10.2022 року, відповідача визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Відповідно до обставин, встановлених вироком, 14.10.2019 року [PERSON] , керуючи автомобілем, допустив зіткнення з транспортним засобом марки «ЗАЗ», внаслідок дорожньо-транспортної події пасажири автомобіля марки «ЗАЗ» [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження та перебували на лікуванні в КНП ФМР «Фастівська БЛІЛ». Загальна сума затрачених лікарнею коштів становить 14991,26 грн, яка станом на 02.03.2023 року [PERSON] не відшкодована, що стало підставою звернення до суду. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30.03.2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечувала. В судовому засіданні представник Фастівської міської ради позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В судове засідання представник КНП ФМР «Фастівська БЛІЛ» не зявився, через канцелярію суду подали клопотання в якому позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, постановивши у справі відповідне рішення, справу розглянути у відсутність їх представника. В судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди представників позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справи, судом встановлено, що вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.10.2022 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Відповідно до обставин, встановлених вироком, 14 жовтня 2019 року близько 12 год. 28 хв., [PERSON] керуючи технічно справним автомобілем марки AC-U396295 ШД (меддопомога), реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по вулиці Шевченка м. Фастів в напрямку регульованого перехрестя з вулицею Брандта. У цей час по вулиці Брандта в напрямку вказаного перехрестя, керуючи автомобілем марки ЗA3 110307, реєстраційний номер [NUMBER] , рухався [PERSON] , разом з пасажирами: [PERSON] , яка перебувала на передньому пасажирському сидінні, та [PERSON] , який знаходився на задньому пасажирському сидінні. Керуючи вказаним автомобілем, [PERSON] під`їхав до вказаного перехрестя та, здійснюючи проїзд прямо в напрямку центру м. Фастів, проявив неуважність та грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2002, а саме: п. 8.7.3. е), згідно з якими «Червоний сигнал,\~у тому\~числі миготливий,\~або два\~червоних миготливих\~сигнали забороняють\~рух» та п. 16.3, згідно з якими «У разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так,\~щоб бачити\~його сигнали,\~а якщо вони\~відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів», виїхав на перехрестя, де сталося зіткнення вище вказаних транспортних засобів. Внаслідок дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля ЗA3 110307, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , 1979 року народження, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 345/д від 19.11.2019 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого четверолюгового перелому, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, так як для повного загоєння необхідно більше ніж 21 день. Порушення водієм автомобіля марки AC-U396295 ШД (меддопомога), реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , вимог пунків 8.7.3. е) та 16.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді отримання середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень [PERSON] . В судовому\~засіданні по\~розгляду кримінального\~провадження,\~ [PERSON] визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до листа генерального директора КНП ФМР «Фастівська БЛІЛ» від 02.03.2023 року № 01-06/160, [PERSON] , [INFO] , перебувала у травматологічному відділенні КНП ФРР «Фастівська ЦРЛ» з 14.10.2019 року по 28.10.2019 року (14 л/д), вартість лікування склала 5206,20 грн. Вартість лікування за один л/д становила 358,10 грн. Також, як вбачається з листа генерального директора КНП ФМР «Фастівська БЛІЛ» від 02.03.2023 року № 01-06/159, [PERSON] , (40 років), перебував у травматологічному відділенні КНП ФРР «Фастівська ЦРЛ» з 14.10.2019 року по [INFO] (помер) [INFO] (23 л/д), вартість лікування склала 9785,06 грн. Вартість лікування за один л/д становила 358,10 грн. Загальна сума затрачених лікарнею коштів на лікування потерпілих становить 14991,26 грн. Згідно зі ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Пунктом 3 та 4 Порядку передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Стягнені в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 липня 1995 року № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» звернуто увагу судів на те, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. За загальним правилом для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи. Неправомірною поведінкою можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина завдавача шкоди. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем, внаслідок вчиненого кримінального правопорушення заподіяно шкоду, внаслідок чого лікувальним закладом проведено лікування потерпілих осіб. Вказане відповідно до наведених вище норм є підставою для відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілих від злочину осіб За правилами ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору при подачі позову, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 2684,00 грн.

Outcome: approved