Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

До суду звернулась позивачка [PERSON] з позовною заявою у якій просить позбавити батьківських прав дочку [PERSON] стосовно доньок [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] [INFO] , а також співмешканця доньки [PERSON] - [PERSON] стосовно сумісної в них доньки [PERSON] [INFO] . Позовну заяву обґрунтовує тим, що вона є матір`ю відповідачки [PERSON] та бабусею малолітніх [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідачка [PERSON] та її співмешканець [PERSON] самоусунились від виховання своїх дітей, виконання батьківськими обов`язками, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя. Відповідачка [PERSON] оформила на неї довіреність для вирішення всіх питань, що стосуються дітей, адже участь у їх вихованні її не цікавить. Стосовно відповідача [PERSON] який записаний в свідоцтві про народження як батько [PERSON] з дня народження дитини жодного разу не з`являвся до неї, не проявляв жодного батьківського інтересу до доньки, не цікавиться її станом здоров`я, не брав участі у її вихованні та розвитку. Відповідач [PERSON] не надає коштів та не сплачує аліменти на утримання дитини. Вона вважає, що зазначені факти слід розцінювати як ухилення батьків від виховання дітей, свідомого нехтування ними своїх обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачів до своїх батьківських обов`язків. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала просила задовольнити та пояснила, що її дочка покинула своїх дітей, невідомо де проживає, не дзвонить, з дітьми не спілкується як і її співмешканець від якого, дочка народила онуку. Будь яких коштів на утримання своїх дітей відповідачі не надають. Відповідачка з`являється раз на рік і знову десь їде, на її питання де проживає, чим займається вона відповіді не отримує. Дітей, які народжувались донькою вона привозила до них із чоловіком, де залишала на виховання. Чоловік не відмовлявся від дітей які і записувались на його ім`я як батька дитини. Онучка [PERSON] мала свого батька, який приїжджав до них, привозив їх доньку вагітною, проводив до пологового будинку, однак потім виїхав після народження дитини у невідомому напрямку. Вона разом з чоловіком утримують за свої кошти покинутих дітей. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не з`явилась була належно повідомлена про час, місце розгляду справи на 12 квітня, 03 травня, 12 червня 2023 року як через пошту так і через веб-сайт Судової влади, причину неявки не повідомила, яку слід вважати неповажною. Відзиву з запереченнями надано не було. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, був також належно повідомлений про час, місце розгляду справи на 12 квітня, 03 травня, 12 червня 2023 року як через пошту так і через веб-сайт судової влади, причину неявки не повідомив, яку слід вважати неповажною. Відзиву з запереченнями надано не було. Суд прийшов до такого висновку відповідно до п.п.3,4 ч.8, ч.11 ст.128 ЦПК України слід, що днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Представник від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору від служби у справах дітей та сім`ї Ілляш Ю.В. у судовому засідання вказала, що позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити, оскільки відповідачі не приймають участі у виховані своїх дітей, матеріально їх не забезпечують за місцем проживання, покинули їх місце знаходження та роботи не відомо. Випадкові появи за місцем проживання дітей не покращує їх стан, вони залишаються на утриманні бабусі та дідуся. Відзиву з запереченнями надано не було. Вислухав позивачку, представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, дослідивши матеріали у повному об`ємі суд приходить до висновку про можливе задоволення заявлених позовних вимог, з таких підстав: Як слід з копії паспорта позивачка є громадянкою України.(а.с.6) За копією паспорта відповідачка є громадянкою України.(а.с.7) З копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] слід, що вона має батьків [PERSON] та [PERSON] . (а.с.8) Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] має батьків [PERSON] та [PERSON] .(а.с.9) З копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] має батьків [PERSON] та [PERSON] .(а.с.10) Як слід з копії характеристики на [PERSON] слід, що після народження дітей вона доглядала протягом два-три місяці а потім зникала. Утриманням та вихованням дітей фактично займалися дід [PERSON] [INFO] та бабуся [PERSON] , [INFO] та тітка [PERSON] [INFO] .(а.с.11) За копією довіреності слід, що відповідачка [PERSON] уповноважила свою матір [PERSON] бути представником та представляти її інтереси в будь яких підприємствах, установах, організаціях, фондах. (а.с.12) Згідно копії довідки директора Баришівського центра позашкільної роботи «Мрія» слід, що [PERSON] , яка є бабусею [PERSON] сплачує за навчання онуки, приводить та забирає її після занять. (а.с.13) З копії характеристики на [PERSON] , яку було надано директором дитячого садка «Бджілка» при Перемозькому ліцею Баришівської селищної ради Київської області, слід що вихованням займається бабуся яка більше часу проводить з дівчинкою.(а.с.14) Як слід з копії висновку органу опіки та піклування Баришівської селищної ради «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відповідність інтересам малолітніх дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] [INFO] слід, що батьки вихованням доньок не займаються, не надають матеріальної допомоги, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу не дає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не створює умов для отримання ними освіти, не цікавляться їх здоров`ям та нехтують їх потребами, ухиляються від виховання дітей. Комісія вважає що відповідачів необхідно позбавити батьківських прав стосовно малолітніх дітей [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч.2,ч.3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей є підставою для позбавлення їх батьківських прав щодо дітей. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За ч.3 ст.164 СК України слід, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дітей, направлений на позитивний результат у долі неповнолітніх дітей. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Отже, як було встановлено судом, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов`язків щодо дітей свідомо нехтують своїми обов`язками, не піклуються про фізичний та духовний розвиток дітей їхнє навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток та складову виховання, не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до їхнього внутрішнього світу не створюють умов для їх існування. Вимоги позивачки законні та підлягають задоволенню. Оскільки, відповідно до ч.1,п.1ч.2 ст. 141 ЦПК України слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved