Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 184306,96 грн., судового збору 2765,00 грн. та витрат на правову допомогу 10000,00 грн. Обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 31.03.2021 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2036047206. 21.10.2022 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» ЄДРПОУ: 42649746 укладено Договір факторингу №21/10/22, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах. Згідно з Реєстром боржників № 1 до Договору факторингу №21/10/22 від 21.10.2022, Позивач набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 184 306,96 грн, з яких: 150 092,13 грн. - сума заборгованості по тілу; 34 214,83 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості по комісії. Станом на 02.05.2023 року за кредитним договором виникла заборгованість в розмірі 184 306,96 грн, з яких: 150 092,13 грн. - сума заборгованості по тілу; 34 214,83 грн. - сума заборгованості за відсотками. Ухвалою судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.05.2023 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, зазначив у позовній заяві про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Також просив зменшити витрати на надання правничої допомоги. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 31.03.2021 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2036047206, відповідно до якого отримав кредит у розмірі 158187,00 грн. 21.10.2022 року між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» ЄДРПОУ: 42649746 укладено Договір факторингу №21/10/22, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах. Згідно з Реєстром боржників № 1 до Договору факторингу №21/10/22 від 21.10.2022, Позивач набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 184 306,96 грн, з яких: 150 092,13 грн. - сума заборгованості по тілу; 34 214,83 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - сума заборгованості по комісії. Станом на 02.05.2023 року за кредитним договором виникла заборгованість в розмірі 184 306,96 грн, з яких: 150 092,13 грн. - сума заборгованості по тілу; 34 214,83 грн. - сума заборгованості за відсотками. Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини (договір кредиту). При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно приписів ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (штрафу, пені). Враховуючи, що фактично отримані позичальником кошти не повернуто, суд доходить висновку про те, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків. Отже, враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором №2036047206 від 31.01.2021 в сумі - 184 306,96 грн, з яких: 150 092,13 грн. - сума заборгованості по тілу; 34 214,83 грн. - сума заборгованості за відсотками. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 1382 грн. 50 коп., сплаченого при поданні позову. Решта 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у сумі 1382 грн. 50 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України. При зверненні до суду з позовом представник позивача, зокрема, просив стягнути з відповідачів на користь позивача витрати судові витрати, зокрема, і витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 133 ЦПК України). Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137 ЦПК України). З урахуванням зазначених вище вимог процесуального закону, а також поданою заявою відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт ,що позовні вимоги в частині стягнення витрат на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи 2500 гривень 00 копійок.

Outcome: approved