Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

05 квітня 2023 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в особі представника за довіреністю Дашко В.М. звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 25.10.2010 у розмірі 50\~461,19 грн. станом на 13.03.2023, а також судовий збір у розмірі 2\~684,00 грн. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що 25.10.2010 року відповідно до ст. 207, ч.1 ст. 634, ч.2 ст. 638, ч.2 ст. 639, ч.2 ст. 642 ЦК України між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання банківських послуг б/н, на підставі якого позичальник [PERSON] отримав від банку кредит у вигляді встановленого початкового кредитного ліміту на кредитний рахунок, в подальшому збільшеного до 51\~500,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом та інших передбачених договором витрат. Через порушення позичальником своїх зобов`язань за договором станом на 13.03.2023 року утворилась заборгованість у зазначеному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки останній продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість в добровільному порядку. Ухвалою судді від 20 квітня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 19 травня 2023 року від відповідача до суду надійшло «клопотання», в якому він просив перенести розгляд справи на дату після закінчення військового стану в країні в зв`язку з російською агресією, оскільки на даний момент проживає за межами міста Запоріжжя та Запорізької області і не може прибути до судового засідання побоюючись за своє життя та здоров`я. Також просив договір з АТ КБ «Приват Банк» визнати недійсним і списати усі нараховані відсотки після 24.02.2022 року та усю суму боргу перед банком, а позовні вимоги пере направити до російської федерації. Сторони були повідомлені про місце, дату й час розгляду справи повідомленням на офіційному сайті Судової влади; надано час для подання відзиву та заперечень. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з позовом подавав до суду клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі на підставі наданих матеріалів, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] отримав на електронну пошту «Судову повістку про виклик до суду» 23.05.2023, проте в судове засідання повторно не з`явився, у визначений судом строк відзив на позовну заяву суду не надав. Подане ним «клопотання» не відповідає вимогам до відзиву на позову заяву, а тому враховується судом як пояснення по суті справи. При цьому суд вважає неможливим і невиправданим повторне відкладення розгляду справи на невизначений термін, без підтвердження наявності поважних і обґрунтованих причин, які реально перешкоджають учасникам розгляду з`явитися до суду, і доказів щодо наявності яких відповідачем [PERSON] надано не було. За таких обставин, у зв`язку із повторною неявкою відповідача і неподання ним відзиву, відповідно до вимог ч.8 ст. 178, ч.2 ст. 247, ст. 279, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних у справі матеріалів в порядку заочного провадження та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що на підставі анкети-заяви [PERSON] від 25.10.2010 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», надав позичальнику [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом та інших витрат на умовах, передбачених договором. При цьому, згідно Умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку, позичальник погодився з будь-яким розміром кредитного ліміту, встановленим банком самостійно. Відповідач [PERSON] ,власноруч підписуючи 25.10.2010 року анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, погодився з тим, що вона разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, відповідно до умов якого він зобов`язався щомісячними платежами повертати тіло кредиту, сплачувати проценти за його використання, комісію за кредитне обслуговування, а також пеню та штраф у разі порушення умов виконання зобов`язань. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений зобов`язанням строк, належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно положень ч.1 ст.1049, ст.1054 ЦК України позика/кредит надається на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути позику/кредит у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором, та сплатити проценти. Як зазначає позивач у позові і проти чого не надано заперечень відповідачем, банк, надавши обумовлені договором кошти, свої зобов`язання за договором виконав, натомість [PERSON] взяті на себе зобов`язання порушив, у зв`язку з чим станом на 13.03.2023 року за вказаним договором утворилась заборгованість, яка згідно наданого суду розрахунку становить 50\~461,19 гривень і складається із заборгованості за: тілом кредиту 41\~276,57 гривень, заборгованість за відсотками за користування кредитом 9\~184,62 гривень. За змістом ст. 525, ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, та не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 25.10.2010 року позичальник [PERSON] порушив обумовлені договором строк і порядок повернення кредитних коштів, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов`язань, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з нього суми заборгованості за кредитом та відсотками ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо письмових пояснень відповідача [PERSON] , про необхідність списання нарахованих відсотків та усієї суми боргу перед АТ КБ «Приват Банк» у зв`язку з форс-мажорними обставинами, слід зазначити таке. Згідно ч.ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно ч.1 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2 ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК України). В порушення вказаних норм законодавства відповідач [PERSON] не надав жодних доказів, що підтверджують зв`язок із війною в Україні, і неможливістю виконання ним своїх кредитних зобов`язань перед банком. Також слід окремо зазначити, що негативний баланс рахунку позивальника [PERSON] виник у вересні 2021 року, поступово збільшувався, і станом на початок війни заборгованість вже перевищувала 40000 гривень. За таких обставин, заперечення [PERSON] є необґрунтованими, а позов підлягає задоволенню повністю. Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем, в порядку ст. 141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved