Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

03 червня 2022 року представник ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із вищевказаною позовною заявою, в якій просив суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача 3% річних у розмірі 10 443,49 грн., за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за період з 21.02.2019 року по 20.02.2022 року, 17 111,59 грн. - сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 21.02.2019 року по 20.02.2022 року. Також просив стягнути на його користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн. 17.06.2022 року Малиновським районним судом м. Одеси було винесено ухвалу, якою вказану цивільну справу передано на розгляд за територіальною юрисдикцією до Овідіопольського районного суду Одеської області. Ухвалою Овідіопольського районного суду від 01.08.2022 року суддею Жижка О.В. було відкрито провадження у справі за позовною заявою Публічного Акціонерного Товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» до [PERSON] \~та [PERSON] \~про стягнення заборгованості та визначено розгляд позову проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 09.02.2023 р. №34/0/15-23 суддю Овідіопольського районного суду Одеської області суддю Жижку звільнено з посади судді Овідіопольського районного суду Одеської області 09.02.2023 року. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2023 року справу передано для розгляду судді Кочко В.К. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. У справі є заява від 03.04.2023 року про розгляд справи без участі представника позивача. 19.06.2023 року до канцелярії суду надійшла заява від іншого представника позивача про перенесення розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином. Відповідач [PERSON] надала заяву до канцелярії суду, в якій підтримала відзив на позовну заяву, просила розглядати справу без її участі у позові відмовити. Відповідно до ч.2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Між Публічним Акціонерним Товариством Акціонерний Банк «Укргазбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір від 31.07.2013 року за № 001/07/2013/210, згідно з яким Позичальнику надано кредит у розмірі 336341,02 грн. на строк з 31.07.2013р. по 16.01.2028 року, а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами згідно з умовами кредитного договору Для забезпечення зобов`язань за Кредитним договором між [PERSON] та позивачем 31 липня 2013 року було укладено Договір поруки за № 001/07/2013/2010-ІІ,\~згідно п.п.1.2 та 1.3 Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Кредитором за невиконання зобов`язань за Кредитним договором. Поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж об`ємі, що і Позичальник за сплату кредиту, процентів за користування кредитом, неустойки (штрафу,пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язань в повному обсязі. У зв`язку з порушенням заборгованість по позичальником умов кредитного договору 18.09.2019 року рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області у справі № 509/4305/17 вирішено стягнути зі [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» заборгованість за Кредитним договором від 31.07.2013 року № 001/07/2013/210, а саме 279137 грн.11 коп., з яких заборгованість по кредиту строкова 230026,02 грн., заборгованість по кредиту прострочена 27768,05 грн., заборгованість по процентах поточна 2338,28 грн., заборгованість по процентах прострочена 19009,76 грн. Вказане рішення набрало законної чинності 28.10.2019 року. Відповідачі по справі 02.03.2020 року подали до Овідіопольського районного суду Одеської області заяву про розстрочку виконання рішення суду, зазначивши, що в лютому 2020 року сплатили на користь позивача 100000 грн., а саме 07.02.2020 25000 грн., 07.02.2020 10000 грн., 14.02.2020 грн. 65000 грн., а залишок заборгованості в сумі 179137 грн. просили розстрочити на один рік зі сплатою рівними частками по 14928 грн. в місяць. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області у справі № 509/4305/17 було розстрочено виконання вищезазначеного рішення на один рік, та вказано, що відповідач [PERSON] солідарно з відповідачем [PERSON] повинна сплачувати заборгованість наступним чином: 1)14928 грн. до 25.03.2020 року 2) 14928 грн. до 25.04.2020 року 3) 14928 грн. до 25.05.2020 року 4) 14928 грн. до 25.06.2020 року 5) 14928 грн. до 25.07.2020 року 6) 14928 грн. до 25.08.2020 року 7) 14928 грн. до 25.09.2020 року 8) 14928 грн. до 25.10.2020 року 9) 14928 грн. до 25.11.2020 року 10) 14928 грн. до 25.12.2020 року 11) 14928 грн. до 25.01.2021 року 12) 14928 грн. до 25.02.2021 року. Як вбачається з постанови від 21.04.2021р. ВП № 61003119 про закінчення виконавчого провадження за заявою стягувача № 2150 від 21.04.2021р. у зв`язку з повною сплатою заборгованості по кредиту в сумі 279137,11 грн. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 509/4305/17, виданого 14.11.2019 року, закінчено. Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розглядів іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 18.09.2019 року по справі № 509/4305/17 було встановлено неналежне виконання умов кредитного договору від 31.07.2013 року № 001/07/2013/210 відповідачами та заборгованість за цим договором в загальній сумі 279137 грн.11 коп. Відповідно до цього рішення банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому за користування кредитом. Отже, такими діями кредитор змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019р. у справі № 127/15672/16-ц за таких обставин, кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі ст.1050 ЦК України. Разом з тим, права та інтереси кредитодавця в таких відносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Так, у частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. Згідно із частиною другоюстатті 625 ЦК Українив разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, враховуючи вищенаведене, у звя`зку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання за кредитним договором він зобов`язаний сплатити позивачу окрім суми боргу три проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати. А тому доводи відповідачів, викладених у відзиві, про безпідставність нарахування та сплати 3% річних та інфляційних втрат судом до уваги не приймається. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається, виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. З огляду на розрахунок заборгованості, доданий позивачем по позову, вбачається, що початок періоду нарахування визначено 21.02.2019 року, сума заборгованості 247137,11 грн. Вказана сума зазначена, як сума заборгованості по кредиту і процентах. Однак 3% річних нараховуються лише на суму основного боргу. Сума основного боргу з огляду на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 18.05.2019 року становила 257794,70 грн. Вказана сума зменшилась з огляду на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 13.05.2020 року та становила 179137 грн. Однак вказані суми взагалі не зазначені в розрахунку позивача, там зазначені інші суми. А якщо так, і суми змінювались у зв`язку з розрахунком відповідачів, то позивачу потрібно було надати більш детальний та обгрунтований розрахунок, ніж той, що доданий до позову. З огляду виписок з позикового рахунку відповідача вбачається, що призначення платежу згідно рішення суду від 18.09.2019 р. почало зазначатися з 23.06.2020 року,тобто з моменту початку оплати розстрочених платежів. А 100000 грн., сплачені відповідачкою в лютому 2020 року, в призначенні платежу зазначені, як погашення прострочених відсотків за кредитним договором, тоді як за рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 18.09.2019 року сума процентів складала лише 21348,04 грн. Відповідно до ч.1,2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішніс переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на докази, які подані позивачем до розрахунку 3% річних на суму 10443,49 грн. та інфляційних витрат на суму 17111,59 грн., вони, на думку суду, не є достатніми та достовірними у відповідності до вимог статей 77-79 ЦПК України. За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позову. Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у сумі 2481.00 грн., суд прийшов до висновку що відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір у разі відмови у позові покладається на позивача.

Outcome: dismissed