Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] 03.02.2023 через засоби поштового зв`язку звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з відповідачки [PERSON] аліментів за минулий час на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , за період з 01.10.2019 по 19.10.2022 у розмірі 87 316,47 грн. та на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , за період з 01.04.2021 по 19.10.2022 у розмірі 46 384,47 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 05.08.2006 між позивачем та відповідачкою було укладено шлюб, під час якого у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Підтримувати подружні стосунки сторони припинили у червні 2019 року та з вересня 2019 року проживають окремо, не ведуть спільне господарство і не мають спільного бюджету. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.09.2020 шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. Зазначено, що з початку вересня 2019 року по 18.11.2019 малолітня [PERSON] проживала разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , ЖК «Комфорт Таун», а дитина [PERSON] залишився проживати з позивачем. Відповідачка не приймала жодних спроб спілкування з сином з часу окремого проживання - з вересня 2019 року, не надавала коштів на його утримання або засобів, необхідних для життя, розвитку та навчання дитини. Вказано, що з вересня 2019 року син [PERSON] проживає з позивачем, з цього ж часу перебуває на його повному забезпеченні та утриманні. Мати дитини жодного разу не виявляла бажання взяти дитину до себе, не цікавилась його станом здоров`я, успіхами в навчанні, соціальним життям, навіть, незважаючи на те, що відповідачка проживала у цьому ж житловому комплексі де мешкає її син. Зазначено, що 18.11.2019 донька [PERSON] звернулась до батька за допомогою відносно скоєння щодо неї насильства з боку матері, психологічного тиску з боку бабусі (матері відповідачки), в той же день позивач забрав доньку до себе, після чого з батьком [PERSON] проживала до другої половини березня 2020 року. До лютого 2020 року мати уникала спілкування з дітьми та в лютому 2020 року відбулося декілька зустрічей відповідачки з дітьми у вихідні дні, після яких [PERSON] попросилась пожити з матір`ю та переїхала до останньої. Вказано, що весь час батько займався здоров`ям дітей, зокрема станом здоров`я зубів та прикусу у [PERSON] , тому з серпня 2017 року по лютий 2022 року [PERSON] проходила лікування у стоматологічній клініці «АстраДент» у м. Києві, вартість послуг яких оплатив позивач у загальному розмірі 59 655 грн. У червні 2020 року позивач з дітьми їздили відпочивати до м. Одеса. З кінця червня 2020 року до 12.03.2021 [PERSON] проживала разом з матір`ю. Восени 2020 року відповідачка дозволила [PERSON] один тиждень разом пожити з батьком та у лютому 2021 року дозволила доньці поїхати на відпочинок у Карпати разом з братом та батьком. Під час проживання [PERSON] з матір`ю, остання не займалась дитиною, її розвитком і здоров`ям, всі гуртки та додаткові заняття [PERSON] були організовані та оплачені батьком. Зазначено, що 12.03.2021 позивач забрав [PERSON] за згодою відповідачки відсвяткувати день народження сина [PERSON] . Після свята [PERSON] виявила бажання побути в гостях у батька з братом, на що відповідачка дуже емоційно відреагувала та запропонувала переїхати жити до батька. 14.03.2021 позивач з сином [PERSON] забрав речі [PERSON] у відповідачки та відтоді донька проживає з батьком. Вказано, що з березня 2021 відповідачка взагалі не бере участі у вихованні обох дітей, не спілкується з ними, не бачиться, не допомагає фінансово, не цікавиться їх життям, здоров`ям, навчанням, побутом. Зазначено, що 24.02.2022 близько 7 год. ранку неповнолітньому [PERSON] надійшов дзвінок від матері, яка повідомила, що вона виїхала з м. Києва та що у м. Києві відбуватимуться активні бойові дії і буде складна ситуація. Відповідачка не запропонувала дітям виїхати з м. Києва разом з нею та не запитала чи вони знаходяться у безпеці. Після цього жодного дзвінка та СМС-повідомлення від відповідачки не надходило. Із соціальних мереж діти дізналися, що відповідачки виїхала з території України в Польщу, у травні 2022 відповідачка викладала фотографії з Парижу, а влітку 2022 повернулася до м. Києва, однак жодних спроб спілкування з дітьми не вчиняла. 12.03.2022 відповідачка не привітала сина з днем народження. Вказано, що відповідачка постійно приховувала свої доходи та завжди стверджувала, що у неї немає змоги матеріально допомагати дітям. Пізніше стало відомо, що працюючи на двох роботах, маючи джерела доходів, [PERSON] не знаходила можливості хоч якось прийняти участь у забезпеченні дітей та в той же час не відмовляла собі у відпочинку та організації свого дозвілля. З метою захисту прав дітей 19.10.2022 позивачем та неповнолітнім сином [PERSON] до суду подано позовну заяву про позбавлення батьківських прав відповідачку та стягнення аліментів на користь дітей, справа № 755/10795/22, провадження у якій відкрите 22.11.2022. Під час розгляду вказаної справи у додатках до відзиву [PERSON] надала документи з місця роботи - ТОВ «Фереза Груп», де працює з 28.09.2017 на посаді менеджера в оптовій торгівлі та отримувала за останні 6 місяців середньомісячний розмір заробітної плати 12 472,12 грн. Також відповідачка надала довідку про доходи від 15.12.2022 видану ТОВ «Альтюс», згідно якої з 10.06.2020 по теперішній час працює за сумісництвом на вказаному підприємстві на посаді менеджера по роботі з клієнтами і за період з січня по березень 2022 отримувала заробітну плату у загальному розмірі 12 757,83 грн. Інформація про доходи стала відома лише 09 січня 2022 у межах розгляду справи № 755/10795/22. Починаючи з вересня 2019 року відповідачка повністю переклала свої батьківські обов`язки з виховання та забезпечення сина на позивача та пізніше з березня 2021 року відмовилась від участі у вихованні та наданні матеріальної допомоги доньці. Зазначено, що відповідачка працевлаштована, отримує заробітну плату та має змогу матеріально допомагати дітям. [PERSON] інших дітей, непрацездатних батьків, утримань по виконавчим документам не має, а відтак може надавати грошову допомогу на утримання дітей у мінімально необхідному для цього розмірі, враховуючи положення ст. 182 СК України. Вказано, що позивач весь час вважав, що відповідачка не має можливості допомагати утримувати їхніх спільних дітей, тому не звертався до відповідачки з відповідними запитами. [PERSON] не володів інформацією про місце проживання [PERSON] та про її доходи, тому не звертався раніше із вимогою про стягнення аліментів на утримання дітей. Наразі коли стало відомо про визначені законом підстави для стягнення з відповідачки аліментів, обґрунтованим є звернення до [PERSON] з вимогою про сплату аліментів за минулий час на користь дітей, а саме на утримання сина [PERSON] , починаючи з 01 жовтня 2019 року, та доньки [PERSON] , починаючи з 01 квітня 2021 року. Позивач щомісяця несе витрати на утримання дітей у розмірі понад 22 000 грн., тому доцільно стягнути з відповідачки аліменти за минулий час на утримання сина [PERSON] за період з 01.10.2019 по 19.10.2022 у розмірі 87 316,47 грн. та доньки [PERSON] з 01.04.2021 по 19.10.2022 у розмірі 46 384,47 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.02.2023 відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (т. 1 а.с. 129). 11.04.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідачка просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позовні вимоги суперечать нормам Сімейного кодексу України і обґрунтовані неправдивими та спотвореними фактами, які викладає позивач за власним трактуванням. Надані позивачем докази на підтвердження вимог не є належними та допустимими у розумінні положень ч. 2 ст. 191 СК України. Крім того, 27.10.2022 [PERSON] , на момент коли він нібито не володів інформацією про місце роботи і доходи відповідачки, він вже звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом про стягнення аліментів разом із вимогою про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Отже, позивачу було достеменно відомо де працює відповідачка, адреса, за якою [PERSON] зареєстрована як внутрішньопереміщена особа, номер її телефону, який вона не змінювала, копія паспорту, ідентифікаційного коду. Разом з тим, позивач зазначає, що не вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідачки, оскільки вважав, що відповідачка немає можливості допомагати утримувати їхніх спільних дітей, тому не звертався до останньої з відповідними запитами. Окрім того, позивач і відповідачка завжди покривали витрати на дітей разом, навіть коли з 2019 року перестали проживати разом і [PERSON] залишився із батьком (т.1 а.с. 160-168). 27.04.2023 до суду надійшла відповідь на відзив у якій зазначено, що наведені відповідачкою у відзиві доводи є необґрунтованими, не підтвердженими належними та доступними доказами, а тому не визнаються позивачем, всі заперечення проти позову свідчать лише про небажання матері приймати участь у матеріальному забезпеченні дітей (т.1 а.с. 194-198). 03.05.2023 до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких відповідачка просить відмовити у задоволенні позову. Вказано, що відповідачка не приховувала її заробіток, місце роботи її також було незмінним де працює по теперішній час і про яке позивач був обізнаний, останньому було відоме і місце проживання позивачки і її мобільний телефон, який вона не змінювала з 2006 року, електронна адреса, яка зареєстрована за нею у 2011 році і досі є незмінною. Проте позивач не звертався із вимогою до відповідачки про утримання дітей, позивачка завжди матеріально допомагала своїм дітям (т.2 а.с. 1-4). В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] підтримали позов, надали пояснення, викладені у позовній заяві та у відповіді на відзив. Відповідачка та її представник [PERSON] просили у задоволенні позову відмовити, посилаючись на його безпідставність, надали пояснення, викладені у поданих суду заявах з процесуальних питань. Суд, вислухавши сторін та їхніх представників, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 05 серпня 2006 року, який розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.09.2020 у справі № 755/8912/20 (т. 1 а.с. 23-24). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 16, 20). Відповідно положень ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 Сімейного кодексу України). Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто, у зв`язку з чим наразі вирішується спір у цивільній справі № 755/10795/22 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. Згідно довідки про взяття на облік внутрішньопереміщеної особи від 02.01.2020 № 3004-5000251501, місце проживання/перебування позивача [PERSON] - [ADDRESS] (т.1 а.с. 10). Вказана адреса є фактичним місцем проживання дітей сторін по справі: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 01.06.2017 № 3004-22180, від 01.06.2017 № 3004-22181 (т. 1 а.с. 19, 22). За вимогами позову позивач [PERSON] просить стягнути з відповідачки [PERSON] аліменти за минулий час на утримання неповнолітнього сина [PERSON] за період з 01.10.2019 по 19.10.2022 у розмірі 87 316,47 грн. та на утримання малолітньої доньки [PERSON] за період з 01.04.2021 по 19.10.2022 у розмірі 46 384,47 грн., проти чого відповідачка заперечує. Відповідно складених розрахунків, ціна позову про стягнення аліментів за минулий час визначена, виходячи із встановленого законом розмірів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за спірний період (т. 1 а.с. 119, 120). Частиною 2 ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: 1) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; 2) ухилення відповідача від надання утримання дитині. На підтвердження позовних вимог позивач, серед іншого, надав копії: довідки від 19.12.2022 № ФГ00-000008 виданої на ім`я [PERSON] про те, що відповідачка працює в ТОВ «Фереза Груп» з 28.09.2017 на посаді менеджера в оптовій торгівлі, її дохід за період з 01.01.2022 по 30.11.2022 складав 158 892,37 грн.; довідки від 19.12.2022 № 00000000004 виданої на ім`я [PERSON] про те, що відповідачка працює в ТОВ «Альтюс» з 10.06.2020 на посаді менеджера по роботі з клієнтами, її дохід за період з січня 2022 по березень 2022 складав 15 848,25 грн.; характеристики на ім`я [PERSON] від 25.08.2022; свідоцтва про здобуття базової середньої освіти з відзнакою виданого на ім`я [PERSON] , додатку до свідоцтва; сертифікату навчального центру «Гранд» на ім`я [PERSON] ; сертифікатів на ім`я [PERSON] ; дипломів на ім`я [PERSON] ; похвального листа виданого [PERSON] ; характеристик на ім`я [PERSON] від 22.08.2022, 25.08.2022; похвальних листів виданих [PERSON] від 26.05.2021, 31.05.2022; свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.01.2016 про належність [PERSON] на праві власності трикімнатної квартири [ADDRESS] ; рахунку-фактури від 20.07.2022 та чеків магазинів про оплату товарів; квитанцій платника [PERSON] ; квитанцій щодо перерахування коштів позивачем; виписок про проходження лікування [PERSON] в мережі стоматологічних клінік «Астрадент»; фотознімків; висновку органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав; відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів [PERSON] за період з ІІІ кварталу 2021 по VІ квартал 2022; договорів оренди укладених [PERSON] , як орендарем, 10.04.2021, 24.06.2022; інформації про перетин [PERSON] державного кордону України в період з 25.01.2018 по 25.01.2023; роздруківок відомостей щодо абонентського номеру відповідачки із зазначенням адрес базових станцій з 24.02.2022 по 01.07.2022; скріншоти з сайту «Миротворець» (т. 1 а.с. 25-30, 33-49, 51-88, 90-99, 101-106, 108-116, 199-238). У спростування позовних вимог відповідачкою, серед іншого, надано скріншот про активацію номера мобільного телефону [NUMBER] відповідачки з 26.06.2006; скріншоти з мобільних месенджерів зв`язку переписок між відповідачкою та позивачем 20.11.2019, 12.12.2019, 19.06.2020, 21.06.2020 і між відповідачкою та сином [PERSON] 30.11.2022; еmail переписки з позивачем 03.07.2017, 04.07.2017, 01.03.2019 та з сином [PERSON] 02.04.2018, 02.04.2019 (т. 2 а.с. 16-35, 37-45). За правилами частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Зі змісту скріншотів з мобільних месенджерів зв`язку та електронних переписок між сторонами відсутні будь які вимоги до відповідачки щодо надання коштів на утримання дітей. Доказуванню підлягають обставини щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі і доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України) та передбачено положеннями процесуального закону. Як зазначає сам позивач, він не звертався раніше із запитами до відповідачки щодо надання допомоги на забезпечення дітей, оскільки вважав, що відповідачка не має можливості надавати таку допомогу, а інформація про доходи [PERSON] стала відома лише 09.01.2022 із наявних документів у справі № 755/10795/22 про позбавлення батьківських прав відповідачку та стягнення аліментів, що стало підставою для подачі цього позову. Також позивач вказує, що відповідачка приховувала своє постійне місцезнаходження, а у період військового стану виїхала за кордон, тому зв`язку з [PERSON] не було. Однак, на підтвердження таких фактів не надано жодних письмових та/чи електронних чи інших доказів того, що позивач намагався зв`язатися з відповідачкою будь якими засобами зв`язку або через третіх осіб з метою отримання від [PERSON] аліментів на дітей, однак такі спроби були безрезультатними. До того ж, як зазначає сам позивач, спірний період за який заявлено стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] включає період з 01.10.2019 по 12.03.2021, за виключенням часу з 18.11.2019 до березня 2020 року, протягом якого дитина [PERSON] проживала з матір`ю, при цьому на протязі вказаного періоду сторони спілкувалися та вирішували питання відпочинку і оздоровлення дітей, тому позивач не був позбавлений можливості заявити до відповідачки вимоги про сплату аліментів на дитину. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За викладених обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідачки аліментів за минулий час на утримання дітей задоволенню не підлягають, оскільки сторона позивача не надала належних, достовірних і достатніх доказів про вжиття позивачем заходів для одержання аліментів, ухилення відповідачки від їх сплати, яке полягало би в її умисних діях чи бездіяльності.

Outcome: dismissed