Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Підволочиської селищної ради Тернопільської області про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який в 2020 році був розірваний. Від спільного проживання з відповідачем, у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] . З народження дитини відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню доньки, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться станом її здоров`я, фізичним розвитком, не проявляє батьківських почуттів, піклування та турботи. Позивач в судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримує повність та просить суд їх задовольнити, щодо постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про причини неявки та відзиву щодо позову суду не подав, тому суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення. Представник третьої особи Служба у справах неповнолітніх та дітей Підволочиської селищної ради Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи у відсутності, також подано суду письмовий висновок щодо питання доцільності позбавлення батьківських прав. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні обставини. Сторони справи перебували у зареєстрованому шлюбі, котрий було розірвано 08 вересня 2020 року рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області. Від спільного проживання у сторін спору народилася дитина - донька [PERSON] , [INFO] . Дитина сторін спору проживає разом з матір`ю [PERSON] та зведеною сестрою [PERSON] , 2016 року народження в с. Староміщина Тернопільської області, в будинку, котрий належить матері позивачки. Рішенням Виконавчого комітету Підволочиської селищної ради Тернопільської області від 07.02.2023 року за №28, затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо його малолітньої доньки [PERSON] , 2019 року народження. Органом опіки та піклування було отримано наступну інформацію. Донька сторін спору [PERSON] перебуває на обліку в КНП Центр первинної медико санітарної медицини, з народження. Батько дитини за весь час з дитиною не звертався, станом здоровя дитини не цікавиться. Дитина відвідує Староміщенський дошкільний навчальний заклад Підволочиської селищної ради Тернопільської області. За відомостями закладу від 27.10.2022 року № 16, мати дитини здійснює оплату за перебування доньки, відвідувала батьківські збори і святкові заходи. Батько дитини на засідання комісії жодного разу не зявився. На переконання суду, зазначені факти, як кожен окремо так і в сукупності свідчать, що відповідач не виконує обов`язки щодо виховання та утримання дитини, свідомо нехтує обов`язками та взагалі самоусунувся від виховання дитини. Відповідно до вимог ст.154 Сімейного кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини. Відповідно до ст. 165, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 6 ч.1 ст.3 Цивільного Кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пленум Верховного Суду України в Постанові №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та про поновлення батьківських прав», наголошує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Судом встановлено, що [PERSON] протягом тривалого часу свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання доньки. При цьому жодних перешкод відповідачу у вихованні та спілкування з донькою позивач не чинить. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд вважає, що відповідач [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, у зв`язку з чим, враховуючи інтереси дитини, необхідність умов для її нормального виховання та розвитку, вважає, що відповідача слід позбавити батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] . На підставі наведеного,

Outcome: approved