Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав і свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з 2007 по 2011 роки проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився спільний син - [PERSON] . У 2011 році відповідач виїхав до Сирійської Арабської Республіки та більше не повертався в Україну. З того часу позивачка виховує їхнього сина сама та повністю матеріально утримує дитину. 02.02.2013 року позивачка уклала шлюбу з [PERSON] . [PERSON] фактично замінив [PERSON] батька та займається його вихованням. Таким чином з 2011 року відповідач не піклується про сина, не проявляє зацікавленості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, матеріальної допомоги не надає, взагалі не спілкується з дитиною. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. А тому, посилаючись на викладене, просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 19.12.2022 року ухвалою Зарічного районного суду м. Суми було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 01.02.2023 року. 01.02.2023 року підготовче судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю доказів його належного сповіщення на 14.03.2023 року. Ухвалою суду від 14.03.2023 року закрито підготовче провадження по справі, судове засідання призначено на 05.05.2023 року. 05.05.2023 року судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю доказів його належного сповіщення на 14.06.2023 року. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Крамаренко І.В. у письмовому клопотанні позов підтримала в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився. Одночасно також був повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Третя особа: управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про день та час слухання справи повідомлялося належним чином, в судове засідання представник не з`явився. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що позивачка [PERSON] з 2007 по 2011 роки проживала разом з відповідачем [PERSON] без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 10). У 2011 році відповідач виїхав до Сирійської Арабської Республіки та більше не повертався в Україну. Позивачка самостійно виховує сина та повністю матеріально утримує дитину. 02.02.2013 року позивачка уклала шлюбу з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.12). Таким чином, з 2011 року відповідач не цікавився життям сина, його здоров`ям, потребами, не допомагав матеріально, жодного разу не телефонував. Син [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю, потребує підвищеної уваги, всі питання щодо його виховання, матеріального забезпечення та навчання вирішує мати дитини. За місцем проживання дитини створені належні умови для проживання та навчання. Дитина навчається у шостому класі Сумського закладу загальної середньої освіти спеціальної школи Сумської міської ради. Згідно характеристики наданої директором, класним керівником та практичним психологом школи [PERSON] , дитина характеризується позитивно, вихованням [PERSON] займається мати та вітчим. Рідний батько дитини зв`язків зі школою не підтримував, навчанням сина не цікавився (а.с.16). Відповідно до висновку наданого управлінням «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 12.04.2023 року №1652/27.1-26, служба вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 78-79). Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року №20, зокрема, роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків і способом захисту прав та інтересів дитини. Тому його застосування має бути результатом переконання суду у тому, що після позбавлення батьківських прав, умови життя дитини будуть змінені на краще і що немає іншого способу захисту прав та інтересів дитини. Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. В даній справі судом встановлено, що відповідач участі в утриманні дитини не приймає, не цікавиться життям сина, не приймає участі у його вихованні, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не цікавиться станом його здоров`я, не спілкується з дитиною. Таким чином відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Будь-яких доказів того, що батько піклується про дитину та приймає особисту участь у вихованні дитини - суду не надано. На думку суду, поведінка відповідача, свідчить про незацікавленість його як батька у долі дитини, байдужому ставленні до своїх батьківських обов`язків. А тому, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved