Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ЮНІВЕС» (далі - ПрАТ «СК «ЮНІВЕС») звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.02.2019 на а/д Київ-Овруч у Вишгородському районі Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Hyundai Tucson», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Renault Dokker», номерний знак [NUMBER] , який належить ТОВ «ВІЕЙБІ ЛІЗИНГ», в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 14.03.2019 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Автомобіль «Renault Dokker», номерний знак [NUMBER] , був застрахований ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» на підставі Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № ВВ-008-А/16/ЦО/Ю від 17.05.2016. Позивач, відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № ВВ-008-А/16/ЦО/Ю від 17.05.2016, здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику у розмірі 115 040,39 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ «Страхова компанія КИЇВ РЕ» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/4895292, згідно до умов якого ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну складає 100 000,00 грн., розмір франшизи - 1000,00 грн. 25.04.2019 ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» звернулось до ТДВ «Страхова компанія КИЇВ РЕ» з заявою про відшкодування завданих збитків. Разом з тим, відшкодування здійснено не було. У зв`язку з чим позивач просить стягнути на свою користь з ТДВ «Страхова компанія КИЇВ РЕ» суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 99000 грн,, виходячи з розміру страхової суми за шкоду, завдану майну та за мінусом франшизи; з відповідача [PERSON] просить стягнути 16040,39 грн., а також судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог. Ухвалою від 19.01.2022 відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 09.01.2023 провадження у справі в частині позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія ЮНІВЕС» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія КИЇВ РЕ» про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування закрито на підставі п. 1 ч.1 ст.255 ЦПК України. 27.01.2023 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Зазначив, що рахунок ТОВ «Арма Моторс» № VSK0056901 від 04.03.2019, на підставі якого ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» було прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування власнику автомобіля «Renault Dokker», номерний знак [NUMBER] , не є належним доказом у справі, оскільки має суб`єктивний характер та здійснений не уповноваженою особою, яка не є суб`єктом оціночної діяльності. При цьому, матеріали справи не містять протоколу/акту огляду пошкодженого транспортного засобу «Renault Dokker», номерний знак [NUMBER] , огляд автомобіля був здійснений за його відсутності, таким чином, у нього була відсутня можливість проаналізувати доцільність, необхідність та об`єктивність ремонтно-відновлювальних робіт, зазначених у рахунку №VSK0056901 від 04.03.2019, наданому ТОВ «Арма Моторс». Відповідач зазначає, що на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Renault Dokker», номерний знак [NUMBER] , вже був у використанні та його складові частини були не новими, а отже, на думку відповідача, могли бути замінені на деталі аналогічної зношеності, що значно зменшило би витрати на його ремонт. Крім того, відповідач звертає увагу на те, що позивачем не надано жодних доказів проведеного відновлювального ремонту автомобіля «Renault Dokker», номерний знак [NUMBER] , на станції технічного обслуговування ТОВ «Арма Моторс». Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві, просили відмовити у задоволенні позову. Представник третьої оосби у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Вислухавши відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За вимогами Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як убачається зі страхового сертифікату від 28.09.2018 № 339 ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» та ТОВ «ВІЕБІ ЛІЗИНГ» 17.05.2016 року укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № ВВ-008-А/16/ЦО/Ю, відповідно до умов якого ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» було застраховано майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Renault Dokker», номерний знак [NUMBER] . За вказаним договором позивач узяв на себе зобов`язання здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику ТОВ «ВІЕЙБІ ЛІЗИНГ» у разі настання страхового випадку. Додатковою угодою № 2 до страхового сертифікату № 339 від 28.09.2018 до Договору добровільного страхування наземного транспорту № ВВ-008-А/16/ЦО/Ю внесено зміни по пункту «Вигодонабувач», в якому зазначено в якості вигодонабувача ТОВ «ФК «ПФБ Кредит». Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 14.03.2019 року у справі № 363/907/19 (провадження № 3/363/382/19) [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Як вбачається з вказаної постанови, 18.02.2019 року близько о 07 год. 00 хв. водій [PERSON] на автодорозі Київ - Овруч в Вишгородському районі Київської області, керуючи автомобілем «Hyundai Tucson», номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, яка склалася, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на автомобіль «Renault Dokker», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , чим порушив п.п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Вишгородського районного суду Київської області від 14.03.2019, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка набрала законної сили, відповідно до яких відповідача визнано винуватим у дорожньо-транспортній пригоді. Отже, з огляду на викладене вина відповідача [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді є доведеною. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18.02.2019, був пошкоджений автомобіль «Renault Dokker», номерний знак [NUMBER] , який належить ТОВ «ВІЕЙБІ ЛІЗИНГ». 19.02.2019 [PERSON] , який керував транспортним засобом «Renault Dokker», номерний знак [NUMBER] , звернувся до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку. Відповідно до Рахунку № VSK0056901 від 04.03.2019, наданого ТОВ «Арма Моторс», загальна сума відновлювального ремонту автомобіля «Renault Dokker», номерний знак [NUMBER] , склала 119 407,30 грн. Відповідно до страхового акту № А-3047/ЦО по Договору добровільного страхування наземного транспорту № ВВ-008-А/16/ЦО/Ю та розрахунку страхового відшкодування, розмір страхового відшкодування склав 115 040,39 грн. З вказаною сумою погодився вигодонабувач ТОВ «ФК «ПФБ Кредит», що підтверджується листом № 04/01-0223/19 від 13.03.2019 та вона була сплачена позивачем для проведення відновлювального ремонту ТОВ «Арма Моторс» згідно платіжного доручення № 34093 від 26.03.2019. На момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Hyundai Tucson», номерний знак [NUMBER] , був забезпечений полісом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ТДВ «Страхова компанія КИЇВ РЕ» № АМ/4895292, згідно з умовами якого ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, складає 100 000,00 грн., розмір франшизи - 1000,00 грн. Відповідачем [PERSON] вказані розміри страхової суми та франшизи під час розгляду справи не заперечувалися. 25.04.2019 позивачем на адресу ТДВ «Страхова компанія КИЇВ РЕ» направлено претензію А-3047/ЦО щодо відшкодування завданих збитків в розмірі 114 040,39 грн. 06.07.2021 ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» звернулось до відповідача [PERSON] з досудовою вимогою А-3047. Таким чином, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору про добровільне страхування, ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» набуло право вимоги до [PERSON] та його страховика про відшкодування витрат, пов`язаних зі страховою виплатою потерпілому. Правовідносини між сторонами врегульовані положеннями глави 67 ЦК України та Законом України «Про страхування». Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Відповідно до п.12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. При цьому п. 36.6 ст. 36 вказаного Закону передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно звимогами ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК України та пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується ; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Із роз`яснень, викладених у п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вбачається, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, у межах виплаченого відшкодування переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи. Також, у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні (кредитора), тому, з урахуванням статті 515 ЦК України, суброгація застосовується лише до майнового страхування. Таким чином, відповідно до вказаних норм законодавства від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Зважаючи на ту обставину, що позивач (страхова компанія), виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором майнового страхування, отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки, то спірні правовідносини між сторонами у справі регулюються саме положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування». Виконання страховиком обов`язку з виплати страхового відшкодування страхувальнику відповідно до умов договору добровільного страхування породжує у позивача право вимоги сплачених коштів із заподіювача шкоди у порядку суброгації (Постанова ВС у справі № 752/9026/16-ц від 06.02.2019 року). Оскільки у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація). Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved