Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

08 травня 2023 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Київській області, згідно з якою: 1) Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь [PERSON] 6 500,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої працівниками Національної поліції України; 2) Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь [PERSON] 7 164,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої транспортуванням (евакуацією) та зберіганням транспортного засобу; 3) Стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь [PERSON] 4 100,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої оплатою наданої правової допомоги під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.04.2022 інспектором ВРПП Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Новіковим Д.С. відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 179697 за порушення вимог п.2.9а ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.05.2022 у справі № 357/2528/22 провадження у справі відносно [PERSON] закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Зі змісту постанови вбачається, що викладені в протоколі обставини вчиненого правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, протокол був складений з порушенням ст.ст.256,266 КУпАП та з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015. Постанова Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.05.2022 набрала законної сили 23.05.2022, а тому згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій [PERSON] в питанні чи мали місце такі дії, та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] було завдано моральної шкоди, яка полягала в душевних стражданнях та переживаннях щодо розголосу вказаного факту в селі Томилівка Білоцерківського району через страх громадського осуду. Моральні переживання були пов`язані з позбавленням можливості користуватися спеціальним правом щодо керування транспортним засобом, необхідністю нести витрати на правову допомогу та доводити в судді свою невинуватість в інкримінованому правопорушенні. Неправомірними діями працівників патрульної поліції [PERSON] була спричинена моральна шкода в розмірі мінімальної заробітної плати, що становить 6 500,00 грн. Після складення протоколу про адміністративне правопорушення, автомобіль «Audi A4», реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 02.04.2022 підлягав евакуації та подальшому платному зберіганню на спеціальному майданчику. Відповідно до договору про доставлення затриманих транспортних засобів та їх зберігання № 705 від 01.10.2018, укладеному між Головним управлінням національної поліції в Київській області та ТОВ «Тайм Логістік», на останнього покладено обов`язок доставлення транспортних засобів на спеціальні майданчики за допомогою евакуатора. Відповідно до договору про забезпечення організації зберігання майна № 11-01 від 11.05.2019, укладеним між ТОВ «Тайм Логістик» та ФОП [PERSON] , на останнього покладено обов`язок доставлення транспортних засобів, що тимчасово затримані або вилучені в установленому законом порядку співробітниками Національної поліції України. Відповдіно до товарного чека № б/н від 07.04.2022, [PERSON] оплатив у визначеному ФОП [PERSON] розмірі 7 164,00 грн., з яких 6 000,00 грн. за евакуацію автомобіля, та 1 164,00 грн. за його зберігання на спеціальному майданчику за шість днів, оскільки за інших умов він не повернув би йому транспортний засіб. Тому є наявні підстави для відшкодування витрат за транспортування та зберігання транспортного засобу в розмірі 7 164,00 грн., які були вимушено понесені [PERSON] внаслідок розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності. Для належного захисту своїх прав та інтересів як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, [PERSON] уклав договір про надання правової (правничої) допомоги 06.04.2022 за № 285 з адвокатом Капустіним В.В., на оплату послуг якого понесено витрати в сумі 4 100,00 грн., що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт згідно договору про надання правової допомоги; детальним описом робі (наданих послуг), виконаних адвокатом та квитанцією про оплату таких витрат. Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу 08 травня 2023 року передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 11 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи на 13 червня 2023 року на 09:30 год. 29 травня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Національної поліції в Київській області, згідно з яким представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що вимоги позовної заяви в частині відшкодування матеріальної шкоди є такими, що не підлягають задоволенню. Предметом доказування у даних справах є факти неправомірних дій органів державної влади при здійсненні ними своїх повноважень шляхом вилучення майна, належного позивачеві, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) органу державної влади і заподіянням шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.\~ Жодних доказів протиправності дій працівників поліції позивачем не надано.\~ Позивачем не доведено тривалість моральної шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.05.2022 у справі № 357/2528/22 судом не встановлено факт бездіяльності працівників поліції.\~ Позивачем не обґрунтовано розмір моральної шкоди та існування причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправним, на його думку, діянням. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу в повному обсязі не надано доказів, передбачених ст. 134 КАС України, тому відсутні підстави для задоволення вимог позивача щодо відшкодування таких витрат. 01 червня 2023 року на адресу суду надійшло пояснення від представника третьої особи - Державної казначейської служби, згідно з якими представник третьої особи просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу у повному обсязі та розглянути справу без участі представника Державної казначейської служби. Пояснення обґрунтовано тим, що казначейська служба жодних прав та інтересів позивача не порушувала, не вступала у правовідносини з ним і жодної шкоди позивачеві не завдала.\~ Позивачем не доведено факту заподіяння моральної та матеріальної шкоди. Сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу шкоду. Для відшкодуванні витрат на правничу допомогу представником позивача не надано письмових доказів, які б підтверджували сплату коштів адвокату (платіжні доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо), що підтверджують витрати позивача на правову допомогу в розмірі 4 100,00 грн. Представником позивача не надано інформації з книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, форму та порядок ведення якої затверджено наказом Міністерства доходів і зборів від 16.09.2013 № 481, яка стосується, у тому числі, і діяльності адвокатів. Казначейство вважає, що предмет спору у даній справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів не є значним. 09 червня 2023 року на адресу суду від представника позивача адвоката Капустіна В.В. надійшла відповідь на пояснення представника Державної казначейської служби, згідно з якою представник позивача просив суд задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідь на пояснення обгрунтована тим, що казначейство залучено до участі в справі як третя особа, а не як відповідач, тому і не повинно нести відповідальність за шкоду, завдану, внаслідок незаконних дій інших державних органів. У постанові Верхоного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц викладений правовий висновок про те, що на підставі пункту 2 частини першої статті 1 закону № 266/94-ВР в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініцювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17 зазначено, що здійснення провадежння у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складення протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права в подібних правовідносинах викладені у постановах Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 686/16847/17, від 22.07.2020 у справі № 303/7352/18, від 09.02.2020 у справі № 591/1001/17, у справі № 726/837/20, від 26.01.2022 у справі № 953/6561/20, від 07.09.2022 у справі № 289/2110/21. [PERSON] звертався з позовом до ГУНП в Київській області про визнання дій протиправними, проте судом у відкритті провадження було відмовлено, оскільки відповідність дій поліцейських підлягають оцінюванню відповідно до закону лише під час вирішення справи про притягнення особи до адміністратвиної відповідальності під час провадження у справі про адміністративне правопорушення (постанова Шостого апеляційного адміністратвиного суду від 16.01.2023 у справі № 320/5280/23). Наявні в матеріалах справи документи щодо понесення витрат на професійну правничу допомогу , є підставою для відшкодування вказаних витрат, так як вказані витрати є документально обгрунтованими і сторони угоди дійшли згоди щодо вартості наданих послуг у фіксованому розмірі. 12 червня 2023 року на адресу суду надійши письмові пояснення від представника відповідача, згідно з якими останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Пояснення обгрунтовано тим, що Білоцерківський РУП ГУНП в Київській області не є самостійною юридичною особою, тому не може виступати стороною в укладенні правочинів. На момент спірних правовідносин функціонували спеціальні місця для зберігання транспортних засобів, з якими ГУНП в Київській області укладали договори про доставлення затриманих транспортних засобів та їх зберігання (договір № 705 від 01.10.2018 з ТОВ «Тайм Логістик»). Пунктом 2.8 вказаного договору визначено, що повернення транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику, здійснюється за письмовим зверненням водія, власника (співвласника) або їх представників за довіреністю або за умови оплати ними витрат, пов`язаних\~ із доставленням та зберіганням такого транспортного засобу та пред`явлення відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі їх складання. Таке звернення є обов`язковим для виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення. Тому стягнення з Державного бюджету на користь позивача матеріальної шкоди не підлягає до задоволення. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Представник позивача адвокат Капустын В.В. звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відстуності позивача та його представника, підтримання ним позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується поданими ним відзивом та письмовими поясненнями на позовну заяву, а також рекомендованим повідомленням про вручення йому поштового відправлення 05.06.2023. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідно до пояснення представника третьої особи, отриманих судом 01.06.2023, останній просив розглядати справу без представника Державної казначейської служби України. За таких обстаивн суд вважає за можливе розглядати справу за відстуності учасників справи, за наявними матеріалами справи, так як учасники справи, у поданих до суду заявах по суті, письмово висловили свою позицію щодо вирішення спору у даній справі. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали судом встановлено наступне: Позивач є особою з інвалідністю третьої групи, з 01.09.2022 до 01.09.2024 (а.с.12) та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.13) Позивачу на праві приватної власності належить транспортний засіб AUDI A4, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.14). 02.04.2022 відносно [PERSON] інспектором ВРПП Білоцерківського РУП складено протокол серії ДПР18 № 179697, згідно з яким, згідно з яким [PERSON] 02.04.2022 о 19.40 год. по вулиці Набережній в селі Томилівка, керував автомобілем AUDI A4, реєстраційний номер [NUMBER] в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.15). 02.04.2022 поліцейським БППП складено акт огляду та тимчасовго затримання транспортного засобу AUDI A4, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.9). Постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11.05.2022 у спарві № 357/2528/22 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Згідно змісту даної постанови, суддя приходить до обгрунтованого висновку, що викладені в протоколі обставини вчиненого правопорушення не відповідають фактичним обставинам справи, протокол був складений з порушенням ст.ст. 256,266 КУпАП та з порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидікість реакції, затвердженої наказом МВС України № 1452/735 від 09.11.2015 (а.с.17-18). Довідкою Білоцерківського районного управління Головного управління Національної поліції в Київській області від 05.04.2023 зазначено, що необхідність в утриманні автомобіля AUDI A4, реєстраційний номер [NUMBER] на спеціальному майданчику за адресою а.д.Р-17 Біла Церка-Володарка 3 км. відпала (а.с.19). 07.04.2022 ФОП [PERSON] надав товарний чек на оплату послуг з евакуації автомобіля AUDI A4, реєстраційний номер [NUMBER] на суму 6 000,00 грн. та зберігання автомобіля на суму 1 164,00 грн, а всього на суму 7 164,00 грн. (а.с.20). Білоцерківським районним управлінням поліції Головного управління національної поліції в Київській області від 17.06.2022 повідомлено адвоката Капустіна В. про те, що доставлення та зберігання транспортних засобів на автостоянку за адресою [ADDRESS] , де здійснює свою господарську діяльність ФОП [PERSON] , здійснюється відповідно до договору № 705 від 01.10.2018 «Про доставлення затриманих транспортних засобів та їх зберігання» та договору № 1101 від 11.05.2019 «Про забезпечення організації зберігання майна» (а.с.22). 01.10.2018 між Головним управлінням Національної поліції в Київській області та ТОВ «Тайм Логістик» укладено договір № 705 про доставлення затриманих транспортних засобів та їх зберігання (а.с.23-26). 11.05.2019 між ТОВ «Тайм Логістик» та ФОП [PERSON] укладено договір № 1101 про забезпечення організації зберігання майна (а.с.27-29). 06.04.2022 між адвокатом Капустіним В.В. та Петриченко В.О. укладено договір про надання правничої (правової) допомоги для захисту прав та законних інтересів з приводу складення протоколу про адміністративні правопорушення серії ДПР18 № 179697 від 02.04.2022 за ч.1 ст. 130 КУпАП (а.с.30-31). Додатком № 1 до договору передбачено вартість надання послуг адвокатом (а.с.32). Актом приймання-передачі виконаних робіт від 11.05.2022 визначено вартість надання правової допомоги в розмірі 4 100,00 грн. (а.с.33). Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги № 285 від 06.04.2022, загальна сума виконаних робіт становить 4 100,00 грн. та складається із: усної консультації з вивченням документів на суму 500,00 грн.; ознайомлення з матеріалами справи і зняття копії на суму 500,00 грн.; складання клопотання про виклик свідків на суму 500,00 грн.; складання клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на суму 1 000,00 грн.; участь у судовому процесі на суму 1 600,00 грн. (а.с.34). Адвокатом Капустіним В.В. долучено квитанцію до прибуткового касового ордера № 4 від 11.05.2022 про прийняття від [PERSON] 4 100,00 грн. на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги № 285 від 06.04.2022 (а.с.35). При\~ вирішенні справи суд виходить з наступного. Щодо відшкодування моральнї шкоди: Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені частиною першою статті 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Шкода, завдана фізичні особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У пункті 3 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Судом встановлено, не спростовано матеріалами справи та сторонами те, що постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2022 року у справі № 357/2528/22 провадження в адміністративній справі відносно [PERSON] за ч.1 ст. 130 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.17-18). Підставою для відшкодування шкоди у цій справі є встановлення чинною постановою суду порушення законного порядку притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, внаслідок чого йому були завдані душевні страждання. У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18) зазначено, що: «статтями 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. На підставі пункту 2 частини першої статті 1 цього Закону в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше)». Таким чином, такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, у цьому випадку застосуванню підлягає Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи були понесені особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 532/1243/16-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 640/5211/17, від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 142/143/17, від 01 липня 2020 року у справі № 347/1977/17, від 22 липня 2020 року у справі № 303/7352/18, від 02 вересня 2020 року у справі № 591/1001/17, від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20, від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20, від 07 вересня 2022 року у справі № 289/2110/21. Порядок відшкодування такої шкоди встановлюється законом (частина сьома статті 1176 ЦК України). Таким спеціальним нормативно-правовим актом є Закон України від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон № 266/94 ВР). Статтею 1 Закону № 266/94 ВР передбачено, що відповідно до положень цього закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «;Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. У наведених у статті 1 Закону № 266/94 ВР випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в дохід держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; моральна шкода. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених Законом України від 01 грудня 1994 року № 266/94 ВР, виникає, зокрема, у випадках закриття справи про адміністративне правопорушення (пункт 4 частина перша стаття 2 цього Закону). У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17 зроблено висновок, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Статтею 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до частини третьої статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Зазначена норма Закону встановлює найнижчу межу розміру відшкодування моральної шкоди. Тобто розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом може бути визначений у сумі більшій, ніж один мінімальний розмір заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Така правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2203цс15 від 02 грудня 2015 року, від якої не відступила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18). Відповідно до статті 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 01 січня - 6 500,00 грн, з 01 жовтня - 6 700,00 грн. Розмір відшкодування слід розраховувати, виходячи з установленого законодавством розміру заробітної плати на момент розгляду справи судом, за кожен місяць перебування під слідством та судом. Притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності відбулось 02 квітня 2022 року, що підтверджується протоколом серії серія ДПР18 № 179697 від 02 квітня 2022 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП (а.с.15). Рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення прийнято 11 травня 2022 року. Таким чином, строк перебування [PERSON] під судом (строк протягом якого [PERSON] підданий до адміністративної відповідальності) станом на час прийняття Білоцерківським міськрайонним судом Київської області постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за частиною першою статті 130 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення становить 1 місяць та 9 днів. Відтак мінімальний розмір моральної шкоди, згідно Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» становить 6 500,00 грн. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Такі висновки узгоджуються із сталою практикою Верховного Суду, зокрема такий висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 03 листопада 2021 року у справі № 428/3277/20, від 19 травня 2021 року у справі № 210/1295/15-ц. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 (далі - Положення), Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів. Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 Положення). Отже, відповідачем у справі є держава Україна, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватися, або номера чи види рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своє суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16. Таким чином слід зробити висновок про те, що кошти у відшкодування моральної шкоди підлягають стягненню з Державного бюджету. Щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої транспортуванням (евакуацією) та зберіганням транспортного засобу: Відповідно до п.2 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт п.2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Згідно з вимогами ч.1 статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Майно, зазначене в пункті 2 статті 3 цього Закону, повертається в натурі, а в разі неможливості повернення в натурі його вартість відшкодовується за рахунок тих підприємств, установ, організацій, яким воно передано безоплатно. Вартість жилих будинків, квартир, інших споруд відшкодовується лише у разі, якщо зазначене майно не збереглося в натурі і громадянин відмовився від надання йому рівноцінного жилого приміщення з безоплатною передачею у його власність або у разі згоди на це громадянина. Вартість втраченого житла відшкодовується виходячи з ринкових цін, що діють на момент звернення громадянина про відшкодування шкоди ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів ч.1 ст. 1173 ЦК України. Шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду ч.1 ст. 1176 ЦК України. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом ч.2 ст. 1176 ЦК України. Позивачем долучено до матерілів справи договір № 705, укладений 04 жовтня 2018 року між ГУНП в Київській області ТОВ «Тайм Логістик» про доставлення затриманих транспортних засобів та їх зберігання (а.с.23-26); договір № 1101 від 11 травня 2019 року, укладений між ТОВ «Тайм Логістик» та ФОП [PERSON] про забезпечення організації зберігання майна; товарний чек від 07 квітня 2022 року про надання ФОП [PERSON] послуг по евакуації автомобіля [PERSON] на суму 6 000,00 грн. та по зберіганню даного автомобіля на суму 1 164,00 грн. (а.с.20). Приймаючи до уваги те, що постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 11.05.2022 у справі № 357/2528/22 закрито провадження пру справі про вчинення [PERSON] адміністратвиного правоопрушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення та те, що позивачем доведено розмір заподіяння йому матеріальної шкоди, завданої внаслідок евакуації та зберігання затриманого належного останньому транспортного засобу, суд вважає за доцільне задоволити в повному обсязі позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок евакуації та зберігання транспортного засобу позивача. Щодо витрат на професійну правничу допомогу: Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та у постанові Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі № 520/8309/18. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Позивач надав до позовної заяви (в засвідчених належним чином копіях) договір про надання правничої (правової) від 06 квітня 2022 року (а.с.30); додаток № 1 до вказаного договору від 06 квітня 2022 року (а.с.32); акт приймання-передачі виконаних робіт (а.с.33); детальний опис робіт (наданих послуг) на підставі договору № від 06 квтіня 2022 року (а.с.34); квитанцію до прибуткового касового ордеру №4 від 11 травня 2022 року про прийняття адвокатом від [PERSON] грошових коштів в розмірі 4 100,00 грн. (а.с.35). За таких обставин суд вважає, що позивачем доведено розмір понесених ним витрат на правничу допомогу при розгляді справи про адміністративне правопорушення, провадження у якій відносно нього було закрито постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 11 травня 2022 року за нереабілітуючими підставами. Згідно статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із частиною другою статі 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи , а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вказані норми процесуального права вказують на необхідність доведення стороною, що звернулась до суду, належними та допустимими доказами вимог, що нею заявлені. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що за надання адвокатських послуг, з урахуванням положень ст.137, 141 ЦПК України підлягає стягненню 4 100,00 грн. Суд не бере до уваги твердждення відповідача, викладені у відзиві та поясненнях третьої особи, щодо відсутності елементів складу цивільного правопорушення, зокрема протиправності дій поліції, так як вказані протиправні дії фактично встановлені постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 травня 2022 року при прийнятті рішення про закриття справи через відстутність в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення у зв`язку з тим, що обставини, викладені працівниками поліції у протоколі не відповідають фактичним обставинам справи, складенням протоколу з порушенням ст. 256, 266 КУпАП. Суд відхиляє твердження відповідача та третьої особи щодо необгрунтованості витрат на правничу допомогу, зокрема на відстуність даних щодо оплати [PERSON] послуг адвоката у зв`язку з тим, що позивачем подано до суду всі необхідні докази, які підтверджуєть надання правничої допомоги та оплати клієнта за її надання, передбачені ст. 137 ЦПК України. Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. [PERSON] є таким, що в силу пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору. Оскільки суд дійшов висновку задоволення позову в повному обсязі, судові витрати у справі слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: approved