Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача, Обертинської селищної ради (Хотимирський старостинський округ №3) Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на земельну частку (паї) в порядку спадкування за заповітом. Уточнивши та збільшивши свої позовні вимоги, даний позов підтримала та суду пояснила, що станом на 01.07.1990 року по [ADDRESS] проживали її батьки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , і їм на праві власності належали земельні частки (пай) розміром по 22,68 умовних кадастрових гектара, що знаходяться в колективній власності АКГ «Прапор України» в с. Жабокруки Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області. Земельна частка (пай) батька успадкована і оформлена у судовому порядку. Земельна частка (пай) матері розташована в урочищі «Млинки» та урочищі «Городище», с. Жабокруки Івано-Франківського району Івано-Франківської області, виділена на підставі рішення 6-ої сесії Хотимирської сільської ради 22 демократичного скликання від 08.10.1996 року у відповідності із сертифікатом на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ № 270, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої частки за № 270 від 27.03.1997 року. Однак, мати не обміняла даний сертифікат ні на сертифікат державного зразка, ні на державний акт на право власності земельної ділянки. [INFO] остання померла, та ще за життя посвідчила на її ім`я заповіт. Вона звернулася до державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області, Васильєвої Н.М., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну частку (пай), однак їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що відсутній необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину документи, які посвідчують право власності на спірне майно. Даний факт позбавляє її права на оформлення спадкового права на дану земельну частку (пай). Просила визнати за нею право власності на вказану земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач, [PERSON] , в підготовче судове засідання не з`явилася, однак в позовній заяві зазначила, що розгляд справи здійснювати без її участі. Представник відповідача, Обертинської селищної ради (Хотимирський старостинський округ №3) Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в підготовче судове засідання не з`явився. 13.03.2023 року від нього надійшла заява в якій просив розглядати справу у його участі та визнає позов у повному обсязі (а.с. 89). 02.03.2023 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Відповідно до п.1 Указу Президента України від 10 листопада 1994 року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», установлено, що приватизація земель, які перебувають у користуванні сільськогосподарських підприємств і організацій, є невідкладним першочерговим заходом у здійсненні земельної реформи в Україні. Передачу земель у колективну та приватну власність для виробництва сільськогосподарської продукції проводити на добровільних засадах, виходячи з того, що земля повинна належати тим, хто її обробляє. Згідно п.2 вищевказаного Указу Президента України, рекомендовано місцевим Радам народних депутатів за участю Державного комітету України по земельних ресурсах ужити заходів щодо прискорення передачі відповідно до земельного законодавства безплатно у колективну власність земель колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, трудові колективи яких виявили бажання одержати землю у власність. Організаціям землеустрою здійснювати у якомога коротші строки поділ земель, які передано у колективну власність, на земельні частки (паї) без виділення їх у натурі (на місцевості). Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Пунктом п.3 даного Указу Президента України установлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією, що зазначено у п.5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». На виконання вищевказаних Указів Президента України, Івано-Франківською обласною радою народних депутатів 31.07.1995 року було розроблено та затверджено «Положення про сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки (в умовних кадастрових гектарах) та сам бланк Сертифікату (а.с.23-25, 26). Постановою КМУ від 12.10.1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)», затверджено форму сертифікату на право на земельну частку (пай) та зразок Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Судом встановлено, що згідно сертифіката на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ № 270, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої частки за № 270 від 27.03.1997 року, виділена на підставі рішення Хотимирської сільської ради народних депутатів від 08.10.1996 року № 6, земельна ділянка в розмірі 22,68 умовних кадастрових гектарів, на території с. Жабокруки Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області, в межах середньої земельної частки без визначення на місцевості, на праві приватної власності належала [PERSON] (а.с. 5). Даний сертифікат виданий за формою, яка розроблена Івано-Франківською\~обласною радою\~народних депутатів\~31.07.1995\~року та підлягав\~заміні на\~сертифікат державного\~зразка,\~форма якого\~затверджена Постановою КМУ\~від\~12.10.1995\~року або на державний акт, що посвідчує право власності на землю при виділенні меж ділянки на місцевості, у встановленому законом порядку. Однак, [PERSON] , даної заміни не здійснила. Відповідно до ч. 9 та 10\~ст. 5 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на\~місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Згідно ст. 6 ЗК України (в редакції в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для:\~ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських\~будівель (присадибна ділянка);\~садівництва; дачного і гаражного будівництва. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі: одержання їх у спадщину; одержання частки землі у спільному майні подружжя; купівлі-продажу, дарування та обміну. Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх\~компетенції за плату або безплатно. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для: ведення селянського (фермерського) господарства у межах середньої земельної частки, що обчислюється у порядку, передбаченому цією статтею; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому\~порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного\~статтею\~67\~цього Кодексу; садівництва; дачного і гаражного будівництва. Статтею 23 ЗК України (в редакції в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Пунктом 2 розділу VІІ Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначається, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Архівним витягом з рішення 6\~сесії сільської\~Ради народних\~депутатів 22\~демократичного скликання\~с.\~Хотимир Тлумацького\~району від\~08.10.1996\~рокупро\~передачу земель\~призначених для\~ведення товарного\~сільськогосподарського виробництва\~встановлено,\~що сесія\~сільської Ради\~народних депутатів\~вирішила передати\~землі у\~приватну власність\~908\~громадянам в\~межах середньої\~частки без\~визнання меж\~ділянок в\~натурі (а.с. 6). Згідно сертифікату № 270 від 27.03.1997 року, який видано на підставі\~рішення Хотимирської\~сільської ради\~№ 6від 08.10.1996\~року [PERSON] , земельна ділянка становить 22,68 умовних кадастрових гектара. При визначенні в натурі на місцевості та переведені в фізичні гектари згідно схеми поділу земель для ведення товарного виробництва по Хотимирській сільській раді в даний сертифікат увійшли такі земельні ділянки: земельна ділянка площею 0,4541 га в урочищі «Малинки»; земельна ділянка площею 0,1357 га в урочищі «Городище»,\~що підтверджується\~довідкою виданою\~Хотимирським старостинським\~округом №\~3\~Обертинської селищної\~ради Івано-Франківського\~району Івано-Франківської\~області №\~120/09-10/3\~від 06.06.2023\~року (а.с. 93). З довідки виданої Хотимирським старостинським\~округом №3\~Обертинської селищної\~ради Івано-Франківського\~району Івано-Франківської\~області від\~04.05.2023\~року №\~93/19-10/3\~вбачається,\~що проект\~роздержавлення земель\~Хотимирської сільської\~радиТлумацького району Івано-Франківської області дійсно відсутній (а.с. 76). Довідкою виданою Хотимирським старостинським округом №3 Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 04.05.2023 року № 91/09-10/3 встановлено, що матері [PERSON] , жительці с. Жабокруки, Тлумацького району Івано-Франківської області, 27.03.1997 року було видано, згідно рішення Хотимирської сільської ради № 6 від 08.10.1996 року, сертифікат про право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки, серія ІФ № 270 на земельну ділянку розміром 22,68\~умовних кадастрових\~гектара на\~території Хотимирської\~сільської ради\~без визначення\~внатурі на\~місцевості.\~Згідно проекту\~землеустрою щодо\~організації території\~земельних часток\~(паїв)\~та складання\~схеми поділу\~земель колективної\~власності на\~земельні ділянки\~для ведення\~товарного сільськогосподарського\~виробництва,\~власникам сертифікатів\~на території\~сіл Хотимир\~та Жабокруки\~Хотимирської сільської\~радиТлумацького району Івано-Франківської області, розробленого в 2015 році ТОВ « Зеніт Експерт», дана земельна ділянка знаходиться в урочищі «Малинки» - площею 0,4541 га, та в урочищі «Городище» - площею 0,1357 га (а.с. 68). З виписки із погосподарської книги № 8 за 1986-1990 роки особовий рахунок [NUMBER] , сторінка [NUMBER] станом на 01.07.1990 року встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] ,\~числиться як\~колгоспний двір\~і в\~ньому були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] - голова домогосподарства та [PERSON] , [INFO] - дружина (а.с. 15). Згідно копії свідоцтва про народження, [PERSON] народилася [INFO] , де в графі батько зазначений « [PERSON] », а в графі мати « [PERSON] » (а.с. 28). 31.08.1980 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладеня шлюбу (а.с. 27). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 17). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 16). Спадкодавцем, [PERSON] , 11.03.2009 року було складено та посвідчено секретарем Хотимирської сільської ради Тлумацького району\~Івано-Франківської\~областізаповіт,\~який зареєстрований\~в реєстрі\~за №\~7,\~згідно із\~яким все\~належне їй\~майно,\~заповіла [PERSON] ,\~що підтверджується\~копією даного\~заповіту (а.с.\~44\~на звороті). У силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст.1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] встановлено у рішенні Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 26.02.2019 року, яким позов [PERSON] задоволено, визнано за останньою право власності на земельну ділянку, після смерті матері [PERSON] , яка не є предметом даного спору (а.с. 20-21). Вищезазначене рішення суду набрало законної сили 29.03.2019 року та, відповідно до ч.5 ст. 82 ЦПК України, має преюдиційне значення для розгляду справи і вирішення даного спору по суті. Довідкою виданою Хотимирським старостинським округом №3 Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 15.11.2022 року № 264 встановлено, що [INFO] померла мати [PERSON] [INFO] , яка була постійною жителькою с. Жабокруки Тлумацького району Івано-Франківської області і на день смерті зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] . На день смерті за вказаною адресою проживала одна. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався у виконкомі Хотимирської сільської ради Івано-Франківської\~області11.03.2009\~року за\~№ 7 (а.с. 13). [PERSON] 08.11.2022 року, звернулася до\~державного нотаріуса\~Тлумацької державної\~нотаріальної контори\~Івано-Франківського\~району Івано-Франківської\~області,\~ [PERSON] ,\~із заявою\~про видачу\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~заповітом,\~однак їй\~було відмовлено,\~у видачі\~свідоцтва на\~право власності\~на спірну\~земельну частку\~(пай),\~у зв`язку\~з тим,\~що у\~заявника відсутній необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину документи, які посвідчують право власності на вищезазначену земельну частку (пай), так як нема його в наявності, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 393/02-31 від 08.11.2022 року (а.с. 19). Згідно копії спадкової справи № 1/2018 від 16.01.2018 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] . Інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає (а.с. 43-57). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України та ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Частин 2 статті 152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює судове рішення про задоволення позову. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст. 316-319, 392, 1216 - 1222, 1268-1269 ЦК України, ст. 5, 23, 81,152 ЗК України та

Outcome: approved