Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

05 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (далі - ТОВ «Нова Пошта») про захист прав споживача, стягнення шкоди у розмірі 28600 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 09.10.2019 року звернулася в відділення ТОВ «Нова Пошта» с. Струмівка Луцького району Волинської області з метою відправлення посилки з двома передніми фарами до автомобіля марки «Субару Аутбек» 2013 року випуску. Працівнику відповідача було передано відправлення для проведення пакування. На підтверження відправлення була оформлена експрес - накладна за № 59000453699066 від 09.10.2019 року, в якій зазначено, що прийнято до відправлення автозапчастини б/в вагою 30 кг і оголошеною вартістю 11 000 грн. 14.10.2019 року ТОВ позивачу було повернуто посилку у зв`язку з відмовою від її отримання. Під час огляду змісту посилки в присутності працівників відділення встановлено пошкодження, а саме в обох автомобільних ліхтарях були обламані кріплення, про що був складений акт приймання-передачі. В акті зазначено, що упаковка була у використанні та пом`ята. У зв`язку з пошкодженням відправлення позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування вартості пошкодженого відправлення. Листом від 11.11.2019 ТОВ «Нова Пошта» [PERSON] відмовлено в задоволенні претензії. Позивач вказує на те, що перевізник має нести майнову відповідальність за пошкодження вантажу в межах його вартості у розмірі 4400 злотих, що еквівалентно 28600 грн. Ухвалою від 9 грудня 2019 року Луцького міськрайонного суду Волинської області вказану справу передано на розгляд за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2020 року зазначена справа надійшла в провадження судді Плахотнюк К.Г. (а.с. 22). Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 10 січня 2023 року відкрито провадження у справі та вирішено подальший розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 23). Представник відповідача - адвокат Назаренко Є.В. надіслав на адресу суду письмове пояснення, в якому заперечує проти задоволення позову [PERSON] . Зазначає, що акт експертизи щодо вартості вантажу, як і будь-який інший належний документ про вартість відправлення, позивачем не надано. Наголошує, що у акті приймання передачі зафіксовано, що вантаж [PERSON] знаходився у новій та цілій зовнішній та додатковій упаковках. Саме пошкодження не узгоджується з фактом цілісного пакування. Дані обставини виключають відповідальність відповідача. Позивач, надавши відправлення відповідачу до перевезення, погодилась з умовами публічного договору, а тому саме на позивача покладається відповідальність за зазначення в експрес-накладній усіх необхідних відомостей, при цьому експедитор відповідно до п. 7.2.13 Публічного договору не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення. У судовому засіданні сторони відсутні. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Судом встановлено, що 10 жовтня 2019 року позивач [PERSON] здійснила відправлення вантажу [PERSON] через ТОВ «Нова Пошта» з відділення № 1 в с. Струмівка Луцького району Волинської області до відділення № 10 в м. Київ відповідно до експрес-накладної № 59000453699066 від 09.10.2019 року, а саме: автозапчастини б/у, місць: 1, оголошена вартість товару 11000 грн (а.с. 3). При складанні експрес-накладної № 59000453699066 від 09.10.2019 року відправник, передавши вантаж для перевезення, погодився з умовами Публічного договору (публічна оферта) про надання послуг з організації перевезення відправлень, розміщеного на офіційному сайті Товариства http://novaposhta.ua. 14 жовтня 2019 року вантаж було повернуто відправнику оскільки отримувач [PERSON] , як вбачається з акту приймання-передачі, відмовився від відправлення. 14 жовтня 2019 року позивач оглянув вантаж у присутності представників відповідача та встановив його пошкодження. Відповідно до акту приймання - передачі замовнику (одержувачу) прибуло таке відправлення: 59000453699066, автозапчастини б/в; відмова від відправлення 0 місць із 0; ШК проблемних місць: 59000453699066; Вид упаковки: «коробка», «повітряно-пухирчата плівка»; Стан зовнішньої упаковки «нова», стан: «ціла» Стан додаткової упаковки всередині: «нова», стан: «ціла»; Місце пошкодження відправлення та упаковки збігаються: «Ні»; Стан вмісту відправлення: «фара з відламаними кріпленнями»; Спеціальне маркування «Обережно крихке»: «є»; Огляд здійснювався в момент отримання відправлення: «так» (а.с. 4). На підтвердження встановлених фактів при отриманні поверненого відправлення відправником [PERSON] та представником перевізника вчинені підписи. У відповідь на подану претензію, начальником відділу компенсації листом ТОВ «Нова пошта» № 17398 від 11 листопада 2019 року, у задоволенні претензійних вимог [PERSON] відмовлено, оскільки в акті приймання-передачі зафіксовано, що вантаж доставлено в цілому та не ушкодженому пакуванні. Повідомило позивача про те, службою безпеки ТОВ «Нова пошта» було перевірено весь ланцюг переміщення даного вантажу та встановлено відсутність будь-якого доступу третіх осіб до відправленого вантажу (а.с. 5). Звертаючись у суд з даним позовом, позивач вказував, що вантаж був пошкоджений, а саме в обох автомобільних ліхтарях були відламані кріплення; при огляді упаковки встановлено, що вона була у використанні та пом`ята. Суд критично відноситься до даного твердження, оскільки, як встановлено судом вище, актом приймання-передачі пошкодження упаковки не зафіксовано. Відповідно до ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Законом України «Про захист прав споживачів», Цивільним кодексом України, Законами України «Про транспорт», «Про автомобільний транспорт», Правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 року № 363, які зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 року за № 128/2568, та умовами Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова пошта». Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Відповідно до частини третьої статті 909 ЦК України укладання договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортного кодексами). Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про автомобільний транспорт» на автомобільного перевізника покладено обов`язок забезпечити виконання умов договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом у межах, визначених договором та законодавством; забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, до передачі вантажовласнику (уповноваженій ним особі) в пункті призначення; відшкодовувати замовнику збитки за пошкодження або псування вантажу, часткову чи повну його втрату, а також збитки, завдані внаслідок несвоєчасної доставки вантажу. Відповідно до ч. 2 ст. 925 ЦК України позов до перевізника може бути пред`явлений відправником вантажу або його одержувачем у разі повної або часткової відмови перевізника задовольнити претензію або неодержання від перевізника відповіді у місячний строк. Приписами ст. 924 ЦК України передбачено, що перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини. У момент передачі позивачем товарно-матеріальних цінностей представнику ТОВ «Нова Пошта» відбулось автоматичне підписання Договору між Замовником та експедитором, про що свідчить пункт 1.2. Публічного договору опублікованого на офіційному сайті (п.п. 1.2. Момент укладання Договору - момент передачі Замовником Експедитору відправлення для надання послуг передбачених Договором). Прийняття на себе зобов`язань експедитором - ТОВ «Нова Пошта» починається зі прийняття Експедитором відправлення для надання послуг, визначених договором та оформлюється експрес-накладною (п.п. 3.3. публічного договору). З моменту отримання товарно-матеріальних цінностей, експедитор повинен забезпечити збереження відправлення з моменту його прийняття для надання послуг до моменту його видачі одержувачу (п.п. 4.1.2 Договору). Експедитор прийняв товарно-матеріальні цінності, що засвідчено експрес-накладною №59000453699066. Як вбачається з її змісту, позивачем не вказана жодна інформація про найменування, кількість, асортимент (перелік) та виробника автозапчастин, яка б дала можливість ідентифікувати вантаж, його індивідуальні характеристики. Таким чином, замовником вантажу не виконано обов`язок надати перевізнику конкретизований опис вантажу відповідно до умов п.п. 3.3, 3.4, 4.3.2, 4.3.3 Публічного договору, що не дозволило перевізнику ідентифікувати індивідуальні характеристики вантажу. Умовами надання послуг визначено, що відправник, яким є [PERSON] , надає належним чином запаковане відправлення або має можливість скористатися додатковою послугою «Пакування». Відомості про те, що позивач замовляла додаткову послугу «Пакування» суду не надані. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або зобов`язання надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Згідно ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Частиною 3 ст. 909 ЦК України визначено, що укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента, або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Положеннями ст. 920 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). Згідно ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. У п. 7.2.7. Публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень зазначено, якщо під час видачі відправлення Сторонами буде виявлено пошкоджене відправлення або відправлення, якого не вистачає в цілій (неушкодженій) упаковці, відповідальність за будь-які пошкодження, нестачу або відсутність вмісту відправлення всередині упаковки покладається на Відправника. Пунктом 7.2.8. Публічного договору визначено, що експедитор не несе відповідальності за цілісність, збереженість (схоронність) відправлення або його нестачу у випадку, якщо відправлення передається Одержувачу або Відправнику в цілій/неушкодженій упаковці, а також, якщо виявлені пошкодження упаковки не збігаються з пошкодженнями відправлення. Згідно з пунктом 7.2.13 Публічного договору експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам. Пунктом 6.1., 6.3 Умов надання послуг визначено, що оголошена вартість - вартість відправлення, заявлена Відправником в експрес-накладній. Оголошена вартість повинна дорівнювати реальній (ринковій) вартості відправлення. Пунктом 2 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що, шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Зазначена вище норма ст. 924 ЦК України передбачає принцип винності у разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому. Пунктом 134 Статуту автомобільного транспорту УРСР передбачено, що автотранспортне підприємство або організація звільняються від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу в разі, коли: а) вантаж прибув у справному автомобілі (контейнері) за справними пломбами вантажовідправника, а штучний вантаж - з справними захисною маркіровкою, бандеролями, пломбами вантажовідправника або виготовлювача. Відповідно до п. 15.1. Наказу Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997 року «Про затвердження Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» у разі зіпсуття або пошкодження вантажу, а також у разі розбіжностей між Перевізником і вантажовідправником (вантажоодержувачем) обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актом. Тобто єдиним належним та допустимим доказом стану вантажу є саме акт. В ході розгляду справи вбачається, що у наданому позивачем акті приймання-передачі зафіксовано те, що стан зовнішньої і додаткової упаковки був неушкодженим, а місце пошкодження відправлення та упаковки не збігаються. Суд вважає, що стороною позивача не доведено, та судом у ході розгляду справи не встановлено наявність вини відповідача. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Слід звернути увагу на те, що переконливих доказів, які б встановлювали розмір завданої фактичної шкоди у вигляді вартості майна позивачем не надано та будь-яких клопотань у цій частині в ході розгляду справи заявлено не було. Наданий позивачкою розрахунковий документ, складений іноземною мовою, не може бути належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом, який би підтверджував фактично завдану їй шкоду, оскільки не доводить вартість вживаних автозапчастин. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи не знайшло свого об`єктивного підтвердження посилання позивача на те, що вантаж було пошкоджено перевізником, а натомість відповідач довів відсутність своєї вини, оскільки як такі пошкодження упаковки, і як наслідок і вантажу не встановлені матеріалами справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed