Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

01.02.2022 року [PERSON] звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , в якій, у урахуванням неодноразових уточнень, просить суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] в період з 01 листопада 2014 року по 17 травня 2018 року; визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] автомобіль марки Skoda, марки Superb, 2006 року випуску, номер кузова (рами, шасі) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; розірвати шлюб, що уклали [PERSON] та [PERSON] , 18 травня 2018 року, актовий запис №195, зареєстрований Білгород- Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя: визнати право власності за [PERSON] на 1/2 частину частки (паю та цільового внеску) за Договором асоційованого членства в споживчому товаристві №4/М від 07.08.2019, укладеним між Споживчим товариством «Будова-Модерн» та [PERSON] , що відповідає її вартості в розмірі 191700,00 гривень; визнати право власності за [PERSON] на 1/2 частину частки (паю та цільового внеску) за Договором асоційованого членства в споживчому товаристві №5/163 від 14.01.2019, укладеним між Споживчим товариством «Будова-Модерн» та [PERSON] , що відповідає її вартості в розмірі 766 800,00 гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/2 частки мотоцикла SUZUKI V-STROM 650ХТА, 2017 року випуску, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , у розмірі 129 074,00 гривень; виділити у власність [PERSON] 1/2 частку грошових коштів в сумі 29 840,50 дол. США, а саме 14 920,25 дол. США (еквівалент згідно офіційного курсу НБУ станом на 10.06.2022 436490,42 грн.), шляхом їх стягнення з [PERSON] ; виділити у власність [PERSON] 1/2 частку грошових коштів в сумі 2 275,24 грн., а саме 1 137,62 грн. шляхом їх стягнення з [PERSON] ; в порядку поділу спільного майна - автомобіля марки Skoda, модель Suberb, 2006 року випуску,номер кузова (рами, шасі) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/2 частки у праві спільної власності у розмірі 116 457,00 гривень та стягнути з відповідача на користь позивачки понесені судові витрати. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] посилається на те, що вона та відповідач - [PERSON] на початку 2014 року познайомились та між ними почалися романтичні стосунки. В жовтні 2014 року сторони почали проживати разом, орендували квартиру в [ADDRESS] , та проживали в ній до травня 2015 року, а потім переїхали у іншу квартиру у [ADDRESS] та жили в ній до вересня 2015 року. Позивачка також зазначає, що в жовтні 2015 року сторони почали проживати у квартирі в [ADDRESS] і проживали там до березня 2016 року, а після того, як відповідач допоміг своїм батькам з будівництвом власного будинку в сусідньому селі, сторони переїхали до квартири його батьків. 18.05.2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Позивачка вказує на те, що за час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та за час шлюбу сторони набули спільне майно, накопичили грошові кошти, що дало можливість інвестувати в будівництво житла, а також тримати певну суму на рахунках у банку. Позивачка також посилається на те, що 12.02.2016, під час спільного проживання, сторони придбали автомобіль марки Skoda, модель Superb, 2006 року випуску, 1800 куб.см., № кузова [NUMBER] , реєстрація авто відбулася за договором купівлі-продажу (Центр 5143). Також, за час шлюбу, 14.01.2019 [PERSON] та Споживче товариство «Будова-Модерн» уклали Договір асоційованого членства в споживчому товаристві №5/163. Пунктом 2.1. цього договору вказано про обов`язок пайовика внести частку в розмірі 1 533 600,00 грн. Об`єктом в розумінні вказаного договору є житлове приміщення (квартира) з певною площею та характеристиками, зазначеними в додатку №1, а будинком - група житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивачка зазначає, що частка виплачена у повному обсязі, про що свідчать копії квитанцій за період з 17.01.2019 по 28.02.2019 (30 шт. по 49990,00 грн. та 1 шт. 33900,00 грн.). Також позивачка вказує, що 07.08.2019 між [PERSON] та Споживчим товариством «Будова-Модерн» укладено Договір асоційованого членства в споживчому товаристві №4/М. Пунктом 2.1. Договору 2 вказано про обов`язок пайовика внести частку в розмірі 383 400,00 грн. Позивачка зазначає, що частка виплачена у повному обсязі, про що свідчать копії квитанцій за період з 28.08.2019 по 05.09.2019 (7 шт. по 49990,00 грн. та 1 шт. 33470,00 грн.). Позивачка також посилається на те, що за час шлюбу було придбано мотоцикл SUZUKI V-STROM 650ХТА, 2017 року випуску. Окрім цього, як зазначає позивачка, в АТ «Альфа-Банк» на рахунках, відкритих на ім`я відповідача наявні значні суми грошових коштів, що також підлягають поділу. На даний час, як зазначає позивач, спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та обов`язки, відсутністю взаєморозуміння, постійно виникаючими сварками, втратою почуття любові та поваги один до одного. Позивач вказує, що на даний час з відповідачем проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, на примирення вона не згодна, подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, та між нею та відповідачем не досягнуто згоди про поділ набутого за час спільного проживання та шлюбу спільного майна. Оскільки, як стверджує позивач, вищевказане майно було придбане нею та відповідачем в період спільного проживання однією сім`єю та під час зареєстрованого шлюбу, воно належить їм, як подружжю, на праві спільної сумісної власності, тому вона має намір поділити вищевказане майно шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину вказаного майна. З урахуванням викладеного, оскільки в добровільному порядку питання, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу та поділу майна між сторонами не вирішено [PERSON] звернулась до суду з відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 09.02.2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Витребувано у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» інформацію про рахунки, суми залишку грошових коштів та рух коштів по ним (виписки по рахункам) на ім`я фізичної особи [PERSON] з моменту відкриття рахунків та по теперішній час. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 09.02.2022 року заяву представника [PERSON] - адвоката Чумаченка Святослава Олександровича про забезпечення позову було задоволено. Накладено арешт на 1/2 частину грошових коштів в будь-якій валюті, що містяться на рахунках в Акціонерному товаристві «Альфа-Банк», відкритих на ім`я фізичної особи [PERSON] (в називному відмінку - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 25.04.2006 року Білгород-Дністровським МВ УМВС України в Одеській області). 16.06.2022 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07.07.2022 року прийнято до розгляду заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог. 19.08.2022 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог. У підготовчому засіданні 08.09.2022 року було прийнято до розгляду заяву [PERSON] про збільшення позовних вимог. 07.11.2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник просить відмовити [PERSON] у задоволені позову, посилаючись на те, що [PERSON] не проживав постійно спільно з позивачкою у зазначений нею період часу, не вів спільного господарства з нею (не було спільного бюджету, не було спільних витрат, не було фінансової чи трудової участі відповідачки у набутті майна, яке є предметом позову), сторони не мали взаємних прав та обов`язків, а відтак між сторонами не існувало усталених відносин, характерних для сімейного життя. Відносини сторін були зумовлені періодичними романтичними відносинами сторін у той час коли [PERSON] був в України, до 2019 року включно. Більш того представник відповідача зазначає, що [PERSON] з 2009 року працює, та кошти, за які купував рухоме та нерухоме майно зароболені ним особисто з 2009 по 2019 рік, зберігалися на рахунку ПАТ акціонерний банк «Південний» та частково з 2019 у «Альфа-банку» та не є спільною власністю подружжя, а позивачка за весь означений в позові період не працювала, не вела підприємницької діяльності, за винятком сезонної роботи влітку у 2014-2015 роках. Відсутність самостійного доходу у позивачки не було зумовлене будь якими поважними причинами. Ніякої спільності бюджету (спільних доходів, спільних витрат) не було і бути не могло. Позивачка не приймала будь-якої фінансової участі у набутті майна на ім`я [PERSON] , не приймала будь якої участі власною працею у створенні та утриманні належного [PERSON] майна, не несла спільно з ним будь яких витрат, в тому числі на створення чи утримання належного [PERSON] майна. На думку представника відповідача, доводи позивачки суперечать документально підтвердженим фактичним обставинам, за яких все майно оформлювались на ім`я [PERSON] , адже, з точки зору здорового глузду, особа, вважаючи себе співвласником майна та не перебуваючи у шлюбі, приймаючи фінансову та/чи трудову діяльність в набутті майна, як мінімум наполягала би на оформлені прав власності на частину такого майна в момент його набуття. З іншого боку, оформлення прав власності виключно на ім`я відповідача та відсутність будь яких майнових претензій з боку позивачки за весь період набуття у власність такого майна, свідчить про те, що у сторін у даній справі не було сумнівів щодо особистої власності [PERSON] на таке майно та відсутність будь яких майнових претензій з боку позивачки, про що остання неоднарозово казала відповідачу, у тому числі коли заявила, що більше не хоче проживати разом у шлюбі та будь-яких претензій до [PERSON] фінансового плану не має. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07.11.2022 року було витребувано з Центру обслуговування платників податків Білгород-Дністровського ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області відомості про отримані доходи та їх джерела за період з 2013 року по 2021 рік включно відносно [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; витребувано з Білгород-Дністровського центру зайнятості відомості про взяття на облік, час перебування, тощо, за період з 2013 року по 2021 рік включно щодо [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; витребувано з Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» відомості про отримані доходи по всім рахункам, які зареєстровані на ім`я [PERSON] (в називному відмінку - [PERSON] ), [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за період з 01.01.2009 року по 2021 рік включно. 30.11.2022 року до суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову. У підготовчому засіданні 08.12.2022 року було прийнято до розгляду заяву [PERSON] про зміну предмету позову. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 31.01.2023 року витребувано зі Споживчого товариства «Будова-Модерн» інформацію про передачу [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) прав та обов`язків пайовика за договором асоційованого членства в споживчому товаристві №4/М від 07.08.2019 року та5/163 від 14.01.2019 року третім особам. У підготовчому засіданні 13.03.2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка та її представник в судовому засіданні 09.06.2023 року позовну заяву підтримали та просили позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні 09.06.2023 року у задоволенні позову просив відмовити, крім вимог про розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та показання свідків, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 18 травня 2018 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Білгород-Дністровським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №195 від 18 травня 2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (т. 1, а.с. 14). 14.01.2019 року [PERSON] та Споживче товариство «Будова-Модерн» уклали Договір асоційованого членства в споживчому товаристві №5/163. (т. 1, а.с. 20-32) Відповідно до п.1.2. Договору асоційованого членства в споживчому товаристві №5/163, пайовик зобов`язується прийняти участь в реалізації статутних цілей і завдань Товариства шляхом внесення в повному обсязі своєї частки в товариство, з метою забезпечення товариством будівництва Будинку за рахунок внесеного пайовиком паю, а також прийняти на себе в розмірі цільового внеску як частини витрат, пов`язаних з утриманням Товариства і реалізацією статутних цілей і завдань, на умовах цього договору, а товариство зобов`язується забезпечити будівництво будинку, і, після здачі будинку в експлуатацію, передати пайовикові закріплений за ним об`єкт. Пунктом 2.1. вказаного Договору вказано про обов`язок пайовика внести частку в розмірі 1 533 600,00 грн. Об`єктом в розумінні Договору асоційованого членства в споживчому товаристві №5/163 є житлове приміщення (квартира) з певною площею та характеристиками, зазначеними в додатку №1, а будинком - група житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземним паркінгом, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з наданих до позовної заяві квитанцій за період з 17.01.2019 по 28.02.2019, вказана в договорі частка виплачена у повному обсязі. (т.1, а.с. 33-40) 07.08.2019 між [PERSON] та Споживчим товариством «Будова-Модерн» укладено Договір асоційованого членства в споживчому товаристві №4/М. (т. 1, а.с. 41-54) Відповідно до п.1.2. Договору асоційованого членства в споживчому товаристві №4/М, пайовик зобов`язується прийняти участь в реалізації статутних цілей і завдань Товариства шляхом внесення в повному обсязі своєї частки в товариство, з метою забезпечення товариством будівництва будинку за рахунок внесеного пайовиком паю, а також прийняти на себе в розмірі цільового внеску частини витрат, пов`язаних з утриманням Товариства і реалізацією статутних цілей і завдань, на умовах цього договору, а товариство зобов`язується забезпечити будівництво будинку, і, після здачі будинку в експлуатацію, передати пайовикові закріплене за ним машиномісце, за умови виконання пайовиком зобов`язань за цим Договором. Пунктом 2.1. вказаного Договору вказано про обов`язок пайовика внести частку в розмірі 383400,00 грн. Як вбачається з наданих до позовної заяві квитанцій за період з 28.08.2019 по 05.09.2019, вказана в договорі частка виплачена у повному обсязі. (т.1, а.с. 59-62) Згідно з листом Головного сервісного центру МВС від 24.01.2022 року вих. № 31/97аз; 99аз; 100аз, за [PERSON] зареєстровані наступні транспортні засоби: - 12.02.2016 року Skoda, модель Superb, 1800 куб. см., 2006 року випуску, номер кузова [NUMBER] ; - 15.07.2021 року SUZUKI V-STROM 650ХТА, 649 куб.см., 2017 року випуску, номер шасі [NUMBER] . (т. 1, а.с. 57-58) Відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] про вартість об`єкта незалежної оцінки від 05.08.2022 року, вартість автомобілю марки Skoda, модель Superb, реєстраційний номер [NUMBER] , складає 232 914,00 гривень.(т. 3, а.с. 30-34) Відповідно до звіту суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] про вартість об`єкта незалежної оцінки від 05.08.2022 року, ринкова вартість мотоцикла SUZUKI V-STORM 650ХТА, реєстраційний номер [NUMBER] , складає 258 148,00 гривень. (т. 3, а.с. 15-19) Згідно з відповіді АТ "АЛЬФА-БАНК" на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 09 лютого 2022 року, за вих № 02946/БТ-32-б від 24.03.2022 року, [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) є клієнтом Банку та йому відкрито наступні карткові рахунки: [NUMBER] (валюта Українська гривня), залишок коштів на рахунку відсутній, рух коштів за період з дати відкриття 23.08.2019р. по 23.03.2022р. відсутній; [NUMBER] (валюта Українська гривня), залишок коштів на рахунку відсутній; [NUMBER] (валюта Долар СІЛА), залишок коштів на рахунку відсутній; [NUMBER] (валюта Долар США), залишок коштів на рахунку відсутній; [NUMBER] (валюта Українська гривня), залишок коштів на рахунку складає 5 212,38 гривень; [NUMBER] (валюта Українська гривня), залишок коштів на рахунку відсутній; [NUMBER] (валюта Долар США), залишок коштів на рахунку складає 165,09 доларів США. (т. 1, а.с. 112) З виписок по рахунку [NUMBER] (т.1, а.с. 146) вбачається залишок станом на 24.01.2022 (тобто на день подання позову) в розмірі 29 840,50 дол. США. В подальшому грошові кошти відповідачем були поступово зняті з рахунку (основна частина в розмірі 27000,00 дол. США знята 15.02.2022) (т.1, а.с. 147). За рахунком [NUMBER] станом на 24.01.2022 баланс складав 2275.24 грн. (т.2, а.с. 30 на звороті). Згідно з відповіддю з Головного управління ДПС в Одеській області від 07.12.2022 року наданою на виконання ухвали Київського районного суд м. Одеси від 07.11.2022 року щодо витребування відомостей про суми та джерела отриманих доходів за період з 2013 року по 2021 рік включно відносно [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в межах компетенції надано у додатку: наявні станом на дату надання відповіді, відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за період з 1 кварталу 2013 року по 4 квартал 2021 року відносно вказаної в ухвалі фізичної особи, з якого вбачається, що у вказаний в ухвалі період позивачка працювала у ТОВ «Курортне об`єднання «Сонячний берег» та ПП «Фортеця-Тур». (т.3, а.с. 126-132) Відповідно до листа Дністровського міськрайонного центру зайнятості на виконання ухвали від 07.11.2022, згідно наявної бази особа за РНОКПП [NUMBER] значиться як [PERSON] , яка перебувала на обліку в Білгород-Дністровському міськрайонному центрі зайнятості, як безробітна, в період: - з 03.12.2014 по 29.04.2015; - з 01.12.2015 по 12.05.2016. (т. 3, а.с. 134) Згідно з листом від 07.12.2022 року, який надано на виконання ухвали Київського районного суду міста Одеси № б/н від 07.11.2022 р., в Акціонерному банку «Південний» на ім`я [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ), виявлено за період/з 01.01/2009дюку по 31.12.2021 року наступні рахунки: - [NUMBER] у євро від 14.09.2017 року, дата закриття рахунку 17.04.2019 року; - [NUMBER] у дол. США від 15.10.2009 року, дата закриття рахунку 18.04.2019 року; - [NUMBER] у євро від 29.07.2015 року, дата закриття рахунку 04.11.2019 року. (т. 3, а.с. 136) Згідно з відповіддю СТ «Будова-Модерн» від 02.03.2023 року на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 31.01.2023 року, заміна сторони у договорах асоційованого членства у споживчому товаристві № 4/М від 07.08.2019 року та № 5/163 від 14.01.2019 року не проводилась, права та обов`язки пайовика третім особам не передавались. (т. 3, а.с. 169) Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні 20.04.2023 року повідомила, що вона є подругою дитинства позивачки, пояснила, що з відповідачем познайомилась особисто в 2017 році, проте подруга їй розповідала, що вона проживала з чоловіком десь приблизно з 2014 року, спочатку вони винаймали квартири, а потім переїхали жити в квартиру батьків [PERSON] , проживали однією сім`єю, вели спільне господарство. Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні 30.05.2023 року повідомила, що є подругою позивачки, пояснила, що сторони познайомилися влітку 2014 року, а почали жити восени 2014 року у смт. Сергіївка, спочатку винаймали житло, а потім переїхали жити в квартиру батьків [PERSON] , [PERSON] працювала, винаймала квартиру за власний рахунок, коли сторони почали проживати разом, [PERSON] майже рік ніде не працював, а пішов в рейс вже приблизно восени 2015 року. Свідок [PERSON] допитана в судовому засіданні 30.05.2023 року повідомила, що є подругою позивачки, проте часто спілкувалася і з відповідачем, пояснила, що сторони познайомилися в 2014 році, та в тому ж році почали жити разом у смт. Сергіївка, спочатку винаймали житло, то в Сергіївці , то в Одесі, а потім переїхали жити в квартиру батьків [PERSON] , [PERSON] працювала, заробляла кошти на житло, організовувала побут за свої кошти, [PERSON] майже рік після початку їх спільного знайомства не працював, потім пішов у рейс. Щодо вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю суд зазначає наступне. Відповідно до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Відповідно до частини першої статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Частиною другою статті 74 СК України передбачено, що на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Отже, до майна, що було набуте під час проживання осіб однією сім`єю, застосовуються положення сімейного законодавства, які регулюють правові відносини з приводу права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час перебування у шлюбі, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 у справі №129/2115/15-ц, зазначив, що при застосуванні статті 74 СК України, слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують: 1) час придбання; 2) джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте); 3) мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі N 644/6274/16-ц (провадження N 14-283цс18) вказано, що "згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року N 5-рп/99 обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки". У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі N 554/8023/15-ц (провадження N 14-130цс19) міститься висновок, що "вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)". Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі N 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. Оцінюючи досліджені у справі докази, зокрема письмові докази та показання свідків, суд вважає достеменно встановленим той факт, що з 01 листопада 2014 року по 17 травня 2018 року, тобто до дня офіційної реєстрації шлюбу, сторони проживали разом, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, дбали один про одного, несли спільні витрати по утриманню майна, вважали один одного членом подружжя та мали взаємні права та обов`язки, що і є ознаками сім`ї. Врахувавши наявність обставин, характерних для сімейних правовідносин, якими вважаються проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування один про одного, суд дійшов висновку про те, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 01 листопада 2014 року по 17 травня 2018 року, тобто до дня офіційної реєстрації шлюбу, та спільно придбали у період перебування у фактичних шлюбних відносинах автомобіль марки Skoda, марки Superb, 2006 року випуску, номер кузова (рами, шасі) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , визнавши вказаний автомобіль об`єктом спільної сумісної власності. Щодо вимог про розірвання шлюбу суд зазначає, що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах, зазначених позивачем, у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз розпався, на примирення позивач категорично не згодна, оскільки сторін по справі нічого не об`єднає. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, даний факт має істотне значення. Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Як вбачається з пояснень позивача зазначеної вільної згоди між сторонами по справі немає. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування - значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства. Закріплені у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні сторін по справі. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. У судовому засіданні встановлено, що сім`я розпалася остаточно і шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить їх інтересам, що мають істотне значення, а тому вимога про розірвання шлюбу між сторонами також підлягає задоволенню. Щодо вимог про поділ майна подружжя суд зазначає наступне. Судовим розглядом встановлено, що під час спільного проживання позивачки та відповідача, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та під час перебування у зареєстрованому шлюбі було придбано автомобіль марки Skoda, модель Superb, 2006 року випуску, мотоцикл SUZUKI V-STROM 650ХТА, 2017 року випуску, частка (пай + цільовий внесок) в розмірі 1533600,00 грн. за Договором асоційованого членства в споживчому товаристві №5/163 від 14.09.2019; частка (пай + цільовий внесок) в розмірі 383 400,00 грн. за Договором асоційованого членства в споживчому товаристві №4/М від 07.08.2019. Окрім того, судом встановлено, що відповідачем в період шлюбу були відкриті рахунки в АТ «Альфа Банк», зокрема, рахунок [NUMBER] на якому станом на 24.01.2022 (тобто на день подання позову) в знаходились грошові кошти розмірі 29 840,50 дол. США, які в подальшому були поступово зняті відповідачем, та рахунок [NUMBER] станом на 24.01.2022 баланс якого складав 2275.24 грн. Посилання представника відповідача, на те, що грошові кошти, які були зняті з рахунку [NUMBER] були витрачені відповідачем в інтересах сім`ї, спростовуються тим, що сторони з грудня 2021 року спільно не проживали, спільного господарства не вели, та відповідач почав поступово знімати гроші з рахунку після подання позивачкою даної позовної заяви і до накладення арешту на цей рахунок. Окрім того, посилання представника відповідача на те, що позивачка не працювала спростовуються відповіддю з Головного управління ДПС в Одеській області, а також поясненнями позивачки та показаннями свідків, які повідомили, що позивачка багато працювала, проте не була офіційно працевлаштована. Відповідно до ч. 2 ст. 71 Сімейного кодексу України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України). Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. № 11). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. При цьому, суд враховує правові позиції Верховного суду з аналогічних спорів, в яких Верховний суд роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу) або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 464/7011/16-ц. За таких обставин, судовим розглядом встановлено, що спірне майно, а саме: автомобіль марки Skoda, модель Superb, 2006 року випуску, мотоцикл SUZUKI V-STROM 650ХТА, 2017 року випуску, частка (пай + цільовий внесок) в розмірі 1533600,00 грн. за Договором асоційованого членства в споживчому товаристві №5/163 від 14.09.2019; частка (пай + цільовий внесок) в розмірі 383 400,00 грн. за Договором асоційованого членства в споживчому товаристві №4/М від 07.08.2019, було придбано сторонами під час перебування у шлюбі та спільного проживання як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, набута ними за спільні кошти, тому це майно є їх спільною сумісною власністю і підлягає розподілу, оскільки кожна із сторін відповідно до ст.ст. 370,372 ЦК України має право на 1/2 частину від спільного майна, а реєстрація права власності лише за відповідачем порушує законні права та інтереси позивача як співвласника такого майна. Окрім того, суд зазначає, що грошові кошти на банківських рахунках були внесені відповідачем за час перебування в шлюбі з позивачем, такі кошти відповідно до норм ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя, а тому також підлягають поділу між ними в рівних частках. Таким чином, враховуючи, що спірне майно, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, суд вважає за необхідне в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя: визнати право власності за [PERSON] на 1/2 частину частки (паю та цільового внеску) за договором асоційованого членства в споживчому товаристві №4/М від 07.08.2019, укладеним між Споживчим товариством «Будова-Модерн» та [PERSON] , що відповідає її вартості в розмірі 191 700 (сто дев`яносто одна тисяча сімсот) гривень 00 коп., визнати право власності за [PERSON] на 1/2 частину частки (паю та цільового внеску) за Договором асоційованого членства в споживчому товаристві №5/163 від 14.01.2019, укладеним між Споживчим товариством «Будова-Модерн» та [PERSON] , що відповідає її вартості в розмірі 766 800 (сімсот шістдесят шість тисяч вісімсот) гривень 00 коп.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/2 частки мотоцикла SUZUKI V-STROM 650ХТА, 2017 року випуску, номер шасі [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , у розмірі 129074 (сто двадцять дев`ять тисяч сімдесят чотири) гривні 00 коп., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частинку грошових коштів які знаходились на рахунку [NUMBER] станом на 24.01.2022 у розмірі 14920 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот двадцять) доларів 25 центів США., стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину коштів які знаходились на рахунку [NUMBER] станом на 24.01.2022 у розмірі 1137 (одну тисячу сто тридцять сім) грн. 62 коп., та в порядку поділу спільного майна - автомобіля марки Skoda, модель Suberb, 2006 року випуску,номер кузова (рами, шасі) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/2 частки у праві спільної власності у розмірі 116 457 (сто шістнадцять тисяч чотириста п`ятдесят сім) гривень 00 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 9924 грн. та на користь держави у розмірі 2977,20 грн.

Outcome: approved