Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 2021 року матеріали позовної заяви передані до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за підсудністю, бо згідно наданої нею копії паспорта вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 липня 2021 року справу передано у провадження судді Ковтун Н.Г. В обґрунтування позовної заяви вказала, що 06.05.2020 близько 20-00 год. в с. Крупець Радивілівського району, Рівненської області відбулася ДТП, в якій [PERSON] керуючи автомобілем Mitsubishi Outlander, державний номерний знак [NUMBER] , не впорався з керуванням та здійснив наїзд на перешкоду. Внаслідок ДТП пасажири вищевказаного автомобіля [PERSON] , від отриманих травм загинула на місці події, а [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Позивач є мамою загиблої, а тому останній спричинена значна та непоправна шкода. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ 9947830, який діяв на момент настання ДТП станом на 06.05.2020. 07.05.2020 за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020180000000097. Згідно відповіді слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Рівненській області від 05.02.2021 №16Аз/24/02-2021 станом на 05.02.2021 досудове розслідування кримінального провадження №№12020180000000097 триває. 25.06.2020 представником позивача було надано ТДВ «СК «Альфа-Гарант» повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами. Серед заявлених вимог містились: 170028,00 грн. - в рахунок відшкодування пов`язаного з втратою годувальника, 28338,00 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди. 27.07.2020 року було подано заяву про виплату страхового відшкодування пов`язаного із витратами на поховання в розмірі - 14940,00 грн. з усіма необхідними документами. 27.07.2020 заявою про долучення документів на виплату страхового відшкодування було додано довідку про ДТП №3020128453187155 та завірену копію витягу з ЄРДР №12020180000000097. 05.04.2021 заявою про долучення документів та виплату страхового відшкодування було додано завірену слідчим копію висновку експерта №44 та оригінал довідки про розмір пенсії [PERSON] ТДВ «СК «Альфа-Гарант» листом №6483 від 11.02.2021 на адвокатський запит №10907 від 01.02.2021 повідомила, що матеріалам відносно ДТП, яка відбулася 06.05.2020 за участю транспортного засобу Mitsubishi Outlander, державний номерний знак [NUMBER] присвоєно №ЦВ/20/4673. Відповіді на інші поставлені питання а адвокатському запиті ТДВ «СК «Альфа-Гарант» не надало. ТДВ «СК «Альфа-Гарант» листом №5495 від 17.02.2021 на адвокатський запит повідомила, що вже було надано відповідь за листом №6483 від 11.02.2021. Оскільки, неприйняття відповідачем рішення відносно ДТП, яка відбулась 06.05.2020 більше 90 днів суперечить вимогам чинного законодавства України, то позивачем прийнято рішення звернутися в суд за захистом свої порушених прав та інтересів. Станом на дату подання позову до суду ТДВ «СК «Альфа-Гарант» не прийняла жодного рішення відносно ДТП. Станом на момент ДТП, до складу сім`ї загиблої [PERSON] входили: мати [PERSON] , [INFO] , чоловік [PERSON] , [INFO] , отже вони є особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю [PERSON] . На день настання страхового випадку, ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» встановлено у 2020 році мінімальну заробітку плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4723,00 грн. З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 56676,00 грн.(4723*12=56676) виплачується рівними частинами між матір`ю та чоловіком загиблої. Окрім того позивач просить суд відшкодувати шкоду, завдану смертю годувальника. Вказує на те, що за життя своєї дочки, вона била на її утриманні та мала право на утримання, оскільки досягла пенсійного віку встановленого законом та відноситься до непрацездатних осіб, а тому підлягає під дію п. 2 ч. ст. 1200 ЦК України. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку». На день настання страхового випадку, ст. 8 Закону України ««Про Державний бюджет на 2020 рік» встановлено у 2020 році мінімальну заробітку плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4723,00 грн. Загальний розмір мінімального гарантованого страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника становить 170028,00 грн. (4723*36=170028). До того ж, позивач має право на отримання страхового відшкодування, в порядку п. 27.4 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у розмірі 14940,00 грн., що пов`язане з витратами на поховання. Позивач вважає, що має всі підстави для відновлення свого порушеного права і одержання грошової компенсації за спричинену їй шкоду. Оскільки відповідальність водія за спричинену шкоду третім особам є застрахована, позивач вирішила відновити своє порушене право шляхом одержання грошової компенсації за спричинену шкоду у вигляді страхового відшкодування саме від відповідача. Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року позов залишено без руху. 10 січня 2022 року до суду надано відповідь з Відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті ради відносно відповідача. Ухвалою суду від 11 січня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 14 червня 2022 року клопотання [PERSON] в інтересах якої діє [PERSON] про витребування доказів - задовольно частково. - витребувати у Комунального підприємства «Криворізька міська клінічна лікарня №2» Криворізької міської ради (50056, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, майдан 30-річчя Перемоги, буд. 2) належним чином оформлену Довідку про дохід [PERSON] , [INFO] за період 06.05.2019 року по 06.06.2020 року. Після отримання Довідки за ухвалою суду 20.03.2023, позивач понад розщмумний строк із заяви про уточнення позовнгих вимог не звернулась. Відповідач, скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву. Проти заявлених вимог заперечує, вказує що Mitsubishi Outlander, державний номерний знак [NUMBER] , на дату вчинення ДТП застрахований у ТДВ «СК «Альфі-Гарант». 27.07.2020 ТДВ СК «Альфа-Гарант» було отримано від позивача заяву про виплату страхового відшкодування. Останній було повідомлено про необхідність надання Страховику документів для встановлення страхового випадку та розміру заподіяної шкоди. Однак, станом на даний час необхідних документів страховику з боку позивача надано так і не було. При прийнятті рішень ТДВ «СК «Альфа-Гарант» керується нормами спеціального законодавства у сфері регулювання правовідносин, що виникають під час дії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Сам лише факт того, що водій транспортного засобу був учасником ДТП, яка відбулась 06.05.2020 та в результаті якої було смертельно травмовано [PERSON] не означає його беззаперечну вину в її настанні, оскільки вина у вчиненні кримінального правопорушення підлягає доказуванню в кримінальному провадженні. Необхідною умовою виникнення обов`язку щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілого саме для страховика - є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час ДТП, що сталася із участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність. Страховик не відповідає за завдання шкоди внаслідок ДТП, яка не є страховим випадком у розумінні спеціального законодавства. Окрім того, представнику відповідача не зрозуміло чому представник позивача, всупереч вимогам КПК України подав позов про відшкодування шкоди до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» саме в порядку цивільного судочинства та не скористався правом щодо подання цивільного позову в рамках кримінального провадження, а також чому зазначений позов до ТДВ «Альфа-Гарант» було подано до моменту отримання остаточного рішення суду в кримінальній справі. ТДВ СК «Альфа-гарант» було направлено запит до органів досудового слідства щодо стану розгляду кримінального провадження, однак відповідь не отримано. Відсутність рішення по кримінальному провадженню виключає можливість встановлення всіх обставин ДТП, в тому числі й тих, що виключають виплату страхового відшкодування. Крім того, щодо витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, посилався на те, що позивачем подано до відповідача заяву про виплату страхового відшкодування витрат, понесених на поховання у загальному розмірі 14940,00 грн., а також товарні чеки. Вважає, що надані чеки на підтвердження понесених витрат не є фіскальними, що унеможливлює однозначну ідентифікацію платника. Крім того, позивачем не надано витягу із книги доходів та витрат, щодо оприбуткування зваленого розміру грошових коштів та їх оподаткування. З огляду на вищевказане, надані позивачем чеки вважає неналежними, недопустимими, недостовірними і недостатніми доказами у справі. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Через неявку у судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 06.05.2020 близько 20-00 год. в с. Крупець Радивілівського району, Рівненської області відбулася ДТП, в якій [PERSON] керуючи автомобілем Mitsubishi Outlander, державний номерний знак [NUMBER] , не впорався з керуванням та здійснив наїзд на перешкоду. Внаслідок ДТП пасажири вищевказаного автомобіля [PERSON] , від отриманих травм загинула на місці події, а [PERSON] отримав тілесні ушкодження. Пасажир автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] , від отриманих травм загинула на місці. Позивач [PERSON] є мамою загиблої [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видного 19.05.1970 (а.с.18). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 04.11.2017 виданого Покровським районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 04.11.2017. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.19). 07.05.2020 за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020180000000097 (а.с.7). Згідно відповіді слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Рівненській області від 05.02.2021 №16Аз/24/02-2021 на адвокатський запит, вбачається, що станом на 05.02.2021 досудове розслідування кримінального провадження №12020180000000097 триває (а.с.11). Цивільно-правова відповідальність водія на час ДТП була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.14). Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 25.06.2020 дорожньо-транспортна пригода відбулася за участю автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який не впорався із керуванням та здійснив наїзд на перешкоду. Внаслідок даної ДТП пасажири вищевказаного автомобіля [PERSON] , [INFO] від отриманих травм загинула на місці події, а [PERSON] , [INFO] отримав тілесні ушкодження (а.с.32). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с.15). Згідно довідки про причину смерті від 07.05.2020 смерть [PERSON] , [INFO] , настала [INFO] травма тіла з численними переломами кісток скелету та ушкодженнями внутрішніх органів (а.с.16). 25.06.2020 представником за довіреністю [PERSON] на підставі вимог ст. 33, ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», направив на адресу ТДВ СК «Альфа-Гарант» повідомлення про ДТП та заяви про виплату страхового відшкодування (а.с.32,33,34,35). 27.07.2020 було подано заяву про долучення документів на виплату страхового відшкодування разом з довідкою про ДТП №3020128453187155 та копією витягу з ЄРДР №1202018000000097 (а.с.36). 05.04.2021 заявою про долучення документів на виплату страхового відшкодування було додано завірену слідчим копію висновку експерта №44 та оригінал довідки про розмір пенсії [PERSON] (а.с.37). Як вбачається з листа ТДВ СК «Альфа-Гарант» №6483 від 11.02.2021 на адвокатський запит №10907 від 01.02.2021, матеріалам відносно дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 06.05.2020 за участю транспортного засобу Mitsubishi Outlander, державний номерний знак [NUMBER] присвоєно номер ЦВ/20/4673 (а.с.39). ТДВ СК «Альфа-Гарант» листом №5495 від 17.02.2021 на адвокатський запит повідомила, що вже було надано на відповідь листом №6483 від 11.02.2021 (а.с.40). Згідно з інформацією про коло осіб першої лінії споріднення по відношенні до загиблої [PERSON] на день смерті мала такий склад сім`ї: батько [PERSON] , помер [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] та чоловік [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Оскільки, неприйняття відповідачем рішення відносно ДТП, яка відбулась 06.05.2020 більше 90 днів, позивач прийняла рішення звернутися в суд за захистом свої порушених прав та інтересів. Щодо страхового відшкодування, пов`язаного із заподіяною моральною шкодою, що належить матері загиблої, суд дійшов наступного висновку. Згідно зі ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Така підстава є юридичним фактом. Отже, завдання шкоди є підставою виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди. Право на звернення до суду про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, виникає у зв`язку з настанням певних подій: каліцтва, ушкодження здоров`я або смерті фізичної особи. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 5 цієї ж статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини, зокрема, фізичної особи, яка її завдала, якщо шкода завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 23.1 ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Статтею 27 Закону визначено порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого. Пунктом 27.1 ст. 27 цього Закону передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Пунктом 27.3. ст. 27 Закону визначено, що страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. Станом на момент ДТП, до складу сім`ї загиблої [PERSON] входили: мати [PERSON] , [INFO] та чоловік [PERSON] , [INFO] . Отже, особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю [PERSON] , є: мати [PERSON] та чоловік [PERSON] . Наявності передбачених у ст. 32 Закону випадків, коли шкода не відшкодовується, та передбачених у ст. 37 Закону підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування судом не встановлено. На день настання страхового випадку, ст. 8 закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено у 2020 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4723,00 грн. З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 56676,00 грн. (4723*12=56676), що виплачується рівними частинами між матір`ю та чоловіком загиблої. Отже, частка яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування, в порядку п. 27.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», дорівнює 28338,00 грн. (56676/2=28338). На підставі викладеного суд приходить до висновку, що обставини на які посилалась позивач знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами, а тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 28338,00 грн. Щодо витрат на поховання. Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Згідно з п. 27.4 Закону, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Так, із наданої позивачкою копії товарного чека від 07.05.2020 та рахунку №1/07/05/20 від 07.05.2020, вбачається, що позивачкою [PERSON] понесено витрати на поховання [PERSON] в сумі 14940,00 грн. (а.с.27,28). Судом встановлено, що 25.06.2020 в порядку досудового врегулювання спору представником позивачки [PERSON] подано до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце 06.05.2020 та заяву від 27.07.2020 на виплату страхового відшкодування в сумі 14940,00 грн. (а.с.32,35). Із заяви від 27.07.2020 вбачається, що представником позивачки [PERSON] подавались до ТДВ «СК «Альфа-Гарант», для долучення до страхової справи [PERSON] додаткові документи, зокрема оригінали товарного чеку від 07.05.2020, рахунку №1/07/05/20 втрати на поховання на суму 14940,00 грн. Як вбачається з листа ТДВ СК «Альфа-Гарант» №6483 від 11.02.2021 на адвокатський запит №10907 від 01.02.2021, матеріалам відносно дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 06.05.2020 за участю транспортного засобу Mitsubishi Outlander, державний номерний знак [NUMBER] присвоєно номер ЦВ/20/4673. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що обставини на які посилалась позивач знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами, а тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає відшкодування витрат на поховання в сумі 14940,00 грн. Щодо страхового відшкодування витрат у зв`язку із втратою годувальника, суд дійшов наступного висновку. Частинами першою-третьою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У статті 3 цього Закону визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Частиною першою статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Загальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого, визначений пунктом 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mitsubishi Outlander, державний номерний знак [NUMBER] , на момент настання ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант». Отже, ДТП, яка сталася 06.05.2020 за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої загинула [PERSON] , є страховим випадком. Відповідно до пунктів 27.1 і 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. За змістом статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, особам з інвалідністю на строк їх інвалідності. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Під час розгляду справи встановлене, що позивач [PERSON] є пенсіонером за віком, тобто непрацездатною особою, і розмір її пенсії за рік, що передував смерті її доньки [PERSON] (травень 2019 травень 2020), складав 2738,12 3152,39 грн. на місяць, що є вищим за розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у відповідному періоді (1921 2197 грн). З наданої інформації КП «Криворізька міська клінічна лікарня №2» КМР» №1163 від 20.03.2023 на виконання ухвали суду про витребування доказів, вбачається, що дохід загиблої [PERSON] за той самий період склав 98341,15 грн., тобто у середньому 7564,70 грн. на місяць. Відомостей про інші доходи [PERSON] суду позивачем не надано. На підтвердження факту перебування на утриманні позивач надала довідку про реєстрацію місця проживання особи, а саме, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.25). В вищевказаній довідці міститься додаткова інформація, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] та була на її утриманні до дня її смерті [INFO] та вели спільне господарство. Окрім того, позивач надала акт про засвідчення факту перебування на утриманні, підписаний сусідами. Однак, за відсутності вимог позивача про встановлення факту її перебування на утриманні у доньки [PERSON] в цьому позові, а також рішення суду про встановлення такого факту, яке б набрало законної сили до пред`явлення цього позову, суд вважає недоведеним належними і допустимими доказами факту перебування позивача [PERSON] на утриманні [PERSON] , через що вимоги про відшкодування витрат у зв`язку із втратою годувальника задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивача частково задоволено, то на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави витрати на судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог, а саме суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн. за вимогу майнового характеру (відшкодування витрат на поховання) та 908,00 грн. за вимогу про відшкодування моральної шкоди, що в сумі складає 1816 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial