Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

27.08.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди до [PERSON] 28.08.2019 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Шкірай М.І. постановлено ухвали про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику осіб та про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. У зв`язку з рішенням Вищої ради Правосуддя № 1464/0/15-20 від 21.05.2020 року суддю Голосіївського районного суду міста Києва [PERSON] звільненено з посади . На підставі п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу у Голосіївському районному суді м. Києва, але не виключно, керівником апарату Голосіївського районного суду міста Києва видано розпорядження № 403 про призначення автоматизованого розподілу цивільної справи № 752/17680/19. Відповідно до повторного автоматичного розподілу справ у Голосіївському районному суді м. Києва,12.06.2020 року справа № 752/17680/19 передана до провадження судді Плахотнюк К.Г. 07.09.2020 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. В обґрунтування заявлених вимог представником позивача зазначено, що 20.12.2018 року у м. Київ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «BMW-740» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який здійснив зіткнення з транспортним засобом «Land Rover» д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 25.02.2019 року винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] . Між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ/6554103, забезпечений транспортний засіб «BMW-740» д.н.з. [NUMBER] , франшиза за полісом 0 грн., ліміт відповідальності 100 000,00 грн. За даними Звіту № 1018-2-18 складеного 27.03.2019 року про оцінку колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Land Rover» д.н.з. [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди склала 83 490, 38 грн., а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 35 652, 24 грн. ПрАТ «СК «Брокбізнес», де було застраховано відповідальність позивача за полісом серії АМ/6386490, відшкодувало Ціарковскі Піотру вартість матеріального збитку відповідно до Угоди «Про пряме врегулювання збитків» в розмірі 31 250, 20 грн. (БЕЗ ПДВ), що підтверджується платіжним дорученням № 11520 від 16.04.2019 року. 13.05.2019 року представник потерпілого звернувся до [PERSON] з вимогою добровільно відшкодувати на користь [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що складає 47 838, 14 грн. (83 490, 38 - 35 652, 24). Однак, зазначену вимогу залишено без виконання. Просив стягнути з [PERSON] на користь Ціарковського Піотра 47 838, 14 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач та його представник заперечували проти позову, просили відмовити у його задоволенні. Крім того, повернути пошкоджені деталі автомобіля, що не підлягали ремонту (бризковики передні (1 шт.), дефлектор передній правий (1 шт.), крило переднє праве (1 шт.), фару праву (1 шт.). Врахувавши думку представників сторін, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заявлених вимог. У судовому засіданні встановлено, що 20.12.2018 року у м. Київ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «BMW-740» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який здійснив зіткнення з транспортним засобом «Land Rover» д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 25.02.2019 року винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] . Між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ/6554103, забезпечений транспортний засіб «BMW-740» д.н.з. [NUMBER] , франшиза за полісом 0 грн., ліміт відповідальності 100 000,00 грн. За даними Звіту № 1018-2-18 складеного 27.03.2019 року про оцінку колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Land Rover» д.н.з. [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди склала 83 490, 38 грн., а з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 35 652, 24 грн. ПрАТ «СК «Брокбізнес», де було застраховано відповідальність позивача за полісом серії АМ/6386490, відшкодувало Ціарковскі Піотру вартість матеріального збитку відповідно до Угоди «Про пряме врегулювання збитків» в розмірі 31 250, 20 грн. (БЕЗ ПДВ), що підтверджується платіжним дорученням № 11520 від 16.04.2019 року. Звертаючись до суду з позовом, представник позивача зазначає, що 13.05.2019 року звернувся до [PERSON] з вимогою добровільно відшкодувати на користь [PERSON] різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що складає 47 838, 14 грн. (83 490, 38 - 35 652, 24). Однак, зазначену вимогу залишено без виконання у зв`язку з чим позивач змушений захищати своє право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в судовому порядку. За правилами ст. ст. 3, 6, 29, абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників; страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого; у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством; якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Надані позивачем докази на підтвердження заданої йому матеріальної шкоди відповідачем, у визначений законом спосіб, спростовані не були, тому суд приймає надані докази, як належні та допустимі. З огляду на викладене вище, позовні вимоги [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє представник [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягають задоволенню судом. За правилами ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору. Разом з тим, постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду (п. 9 Постанови ПВСУ «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року). Відтак, у справі, що розглядається, суд задовольняючи позов, прийшов до висновку про необхідність зобов`язання позивача [PERSON] повернути відповідачеві [PERSON] пошкоджені деталі автомобіля, що не підлягали ремонту (бризковики передні (1 шт.), дефлектор передній правий (1 шт.), крило переднє праве (1 шт.), фару праву (1 шт.). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ)вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). На підставі викладеного,

Outcome: approved