Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

20 лютого 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, про стягнення додаткових витрат на дитину, про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач [PERSON] посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що з 12 жовтня 2003 року по 18 серпня 2015 року вона та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . З серпня 2014 року сторони однією сім`єю не проживають, діти живуть зі своєю матір`ю - позивачем [PERSON] , батько дітей - відповідач [PERSON] проживає окремо. Повнолітній син сторін [PERSON] навчається у Хмельницькому національному університеті, на денній формі навчання, на платній основі за контрактом. У зв`язку з навчанням повнолітній [PERSON] потребує матеріальної допомоги. Син перебуває на повному утриманні позивача [PERSON] , відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання сина. Крім того, позивач [PERSON] понесла додаткові витрати на утримання повнолітнього сина, пов`язані з його навчанням, а саме: оплата освітньої послуги за 2022 - 2023 навчальний рік - 26500 грн., оплата за проживання в гуртожитку - 7600 грн. Оскільки батьки мають рівні обов`язки щодо своїх дітей, тому позивач вважає, що відповідач [PERSON] повинен відшкодувати 50 % додаткових витрат на сина, а саме: оплата за навчання - 13250 грн., оплата за проживання в гуртожитку - 3800 грн. Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2017 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] присуджено щомісячне стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн., починаючи з 08 грудня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач стверджує, що на даний час виникли обставини для збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Так, дочка подорослішала та потребує додаткових витрат на придбання одягу, продуктів харчування, задоволення інших потреб для забезпечення її гармонійного розвитку. На підставі викладеного позивач просить суд: 1) стягувати щомісячно з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., на весь час навчання сина, але не довше досягнення ним двадцяти трьох років, 2) стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] додаткові витрати на повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, а саме: витрати на оплату навчання сина за 2022 - 2023 навчальний рік - 13250 грн., витрати на оплату за проживання сина в гуртожитку - 3800 грн., всього - 17050 грн., 3) змінити розмір та спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] з твердої грошової суми в розмірі 900 грн. на 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Припинити стягнення за виконавчим листом № 674/1243/17, виданим 14 грудня 2017 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області, про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі по 900 грн. на кожну дитину та відкликати вказаний виконавчий лист з Дунаєвецького відділу державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) після погашення заборгованості. 22 лютого 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. 28 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 09 травня 2023 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, яким останній повідомив, що відповідач [PERSON] визнав позов частково. Так, відповідач [PERSON] не заперечує проти того, що в нього є можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину [PERSON] , який продовжує навчання. Відповідач не заперечує проти визначеного позивачем способу стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Разом з тим, відповідач заперечує проти визначеного позивачем розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що він ніде не працює, має проблеми із здоров`ям та потребує лікування (заміну лівого кульшового суглобу), до складу його сім`ї входить непрацездатна мати [PERSON] , 1938 року народження, яка з 2017 року важко хворіє та яку він зобов`язаний утримувати відповідно до вимог Сімейного кодексу України. Відповідач немає у власності об`єктів нерухомого майна. За таких обставин відповідач [PERSON] не заперечує проти щомісячного стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. Відповідач [PERSON] заперечує проти стягнення з нього додаткових витрат на повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання. Свої заперечення відповідач обґрунтовує тим, що відповідно до вимог ст.185 СК України батьки зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Разом з тим, відповідно до положень ст.6 СК України дитиною є особа до досягнення нею повноліття. Оскільки син відповідача є повнолітнім, тому останній не повинен нести тягар додаткових витрат на повнолітнього сина. Відповідач [PERSON] не заперечує проти зміни розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , але просить суд визначити аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів відповідач просить врахувати його фінансово - майновий стан та стан здоров`я, а також наявність інших осіб, яких він зобов`язаний утримувати. 18 травня 2023 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, якою останній повідомив, що позивач [PERSON] підтримує заявлені нею позовні вимоги. Додатково представник позивача [PERSON] пояснив, що позивач [PERSON] також має проблеми із здоров`ям - в 2022 році перенесла оперативне хірургічне втручання по заміні кришталика ока та процедури лазерної корекції, після чого потребує подальшої реабілітації. Звертає увагу, що відповідач [PERSON] , будучи працездатним, ніде не працює виключно в силу свого характеру, зловживання алкогольними напоями та небажання утримувати своїх дітей. 18 травня 2023 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про витребування доказів: зобов`язано Дунаєвецьку ДПІ ГУ ДПС у Хмельницькій області надати суду відомості відносно позивача [PERSON] про отримані нею доходи та утримані податки за період з вересня 2022 року по квітень 2023 року (включно). 30 травня 2023 року надійшли відомості про доходи позивача [PERSON] за період з третього кварталу 2022 року по перший квартал 2023 року. Відомості приєднано до матеріалів цивільної справи. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали позов, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] частково заперечив проти позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. З 12 жовтня 2003 року по 18 серпня 2015 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . З серпня 2014 року сторони однією сім`єю не проживають, діти живуть зі своєю матір`ю - позивачем [PERSON] , батько дітей - відповідач [PERSON] проживає окремо. Аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позивач [PERSON] просить суд щомісячно стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., на весь час навчання сина, але не довше досягнення ним двадцяти трьох років, З [INFO] повнолітній син сторін [PERSON] навчається в Хмельницькому національному університеті, на факультеті "Економіки і управління", за спеціальністю "Маркетинг. ОП маркетинг", на денній формі навчання, на платній основі за контрактом. Строк навчання - до 30 червня 2026 року. У зв`язку з навчанням повнолітній [PERSON] потребує матеріальної допомоги. Зокрема, з договору про надання платної освітньої послуги № 121630, укладеного 01 вересня 2022 року між Хмельницьким національним університетом та позивачем [PERSON] , вбачається, що загальна вартість навчання [PERSON] становить 106000 грн., в тому числі: 2022 - 2023 навчальний рік - 26500 грн., 2023 - 2024 навчальний рік - 26500 грн., 2024 - 2025 навчальний рік - 26500 грн., 2025 - 2026 навчальний рік - 26500 грн. З договору № 134 на проживання у гуртожитку Хмельницького національного університету, укладеного 14 вересня 2022 року між Хмельницьким національним університетом та позивачем [PERSON] , вбачається, що плата за проживання [PERSON] у гуртожитку за ліжко - місце складає 800 грн. на місяць. В судовому засіданні встановлено, що всі витрати на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, несе його мати - позивач [PERSON] . Згідно ч.1 ст.199 СК України я кщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.2 ст.199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч.1 ст.201 СК України д о відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітню дитину Сімейний кодекс України не встановлює. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував проти того, що в нього є можливість надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував проти визначеного позивачем способу стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. При визначенні розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд враховує, що відповідач [PERSON] проживає в с.Ганнівка Дунаєвецької міської територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Крім повнолітнього сина, відповідач має неповнолітню дочку [PERSON] , та непрацездатну матір [PERSON] , [INFO] , яких також зобов`язаний утримувати відповідно до вимог Сімейного кодексу України. Відповідач ніде не працює та не перебуває на обліку як безробітний, але він є працездатним, тому відсутність в нього постійної роботи пов`язане виключно з його волевиявленням. Відповідач хворіє, має діагноз: "Первинний коксартроз, двобічний. Посттравматичний артроз інших суглобів, ділянка гомілковостопного суглоба та стопи". Відповідач не має об`єктів нерухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Враховуючи викладене, а також вимоги розумності та справедливості, суд вважає можливим щомісячно стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., починаючи з 20 лютого 2023 року на весь час навчання сина, але не довше досягнення ним двадцяти трьох років. Разом з тим, суд вважає можливим відмовити в задоволенні решти позовних вимог в частині визначення розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, через необґрунтованість. Додаткові витрати на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь додаткові витрати на повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, а саме: витрати на оплату навчання сина за 2022 - 2023 навчальний рік - 13250 грн., витрати на оплату за проживання сина в гуртожитку - 3800 грн., всього - 17050 грн. Згідно ч.1 ст.185 СК України т ой з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно ч.2 ст.185 СК України р озмір участі\~одного з\~батьків у\~додаткових витратах\~на дитину\~в разі\~спору визначається\~за рішенням\~суду,\~з урахуванням\~обставин,\~що мають\~істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз вказаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Згідно ч.1 ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ч.1 ст.201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197\~цього Кодексу. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку / сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку / сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 СК України). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку / сина, що викликані особливими обставинами. У випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст.185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст.199 СК України. Саме за рахунок стягуваних аліментів на повнолітніх дочку / сина покриваються витрати на навчання та проживання в гуртожитку. У разі недостатності визначених судом аліментів для покриття половини витрат на утримання повнолітніх дочки / сина, одержувач аліментів не позбавлений права звернутись до суду із заявою про збільшення розміру раніше визначених аліментів. Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року в справі № 219/1766/18 та від 01 квітня 2020 року в справі № 521/16268/18. Виходячи з обставин справи та наданих сторонами доказів, суд вважає, що наявність правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] додаткових витрат на повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, позивач не довела, чим не виконала вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. На підставі викладеного суд вважає можливим відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на повнолітнього сина, який продовжує навчання, через необґрунтованість. Зміна розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач [PERSON] просить суд змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача [PERSON] , на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] з твердої грошової суми в розмірі 900 грн. на 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 27 листопада 2017 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] присуджено щомісячне стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн., починаючи з 08 грудня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 08 грудня 2017 року. Згідно ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. В судовому засіданні встановлено, що після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, змінився матеріальний стан одержувача аліментів. Так, неповнолітня [PERSON] , подорослішавши, потребує додаткових витрат на придбання одягу, продуктів харчування, задоволення інших потреб для забезпечення її гармонійного розвитку. При цьому, відповідач [PERSON] не заперечує проти зміни розміру аліментів, які з нього стягуються на утримання неповнолітньої дочки, з твердої грошової суми в розмірі 900 грн. на тверду грошову суму в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд вважає, що позивач [PERSON] має достатньо правових підстав для звернення з позовом про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дочки. Суд вважає, що позивач [PERSON] має достатньо правових підстав для звернення з позовом про зміну способу стягнення аліментів. Так, відповідно до ч.3 ст.181 СК України спосіб стягнення аліментів обирається тим з батьків, разом з яким проживає дитина, та може бути зміненим виключно за позовом одержувача аліментів. В судовому засіданні позивач [PERSON] категорично наполягає на тому, щоб розмір аліментів був визначений у частці від доходу платника аліментів. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітньої дочки суд враховує, що відповідач [PERSON] проживає в с.Ганнівка Дунаєвецької міської територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Крім неповнолітньої дочки, відповідач має повнолітнього сина, який продовжує навчання, та непрацездатну матір [PERSON] , [INFO] , яких також зобов`язаний утримувати відповідно до вимог Сімейного кодексу України. Відповідач ніде не працює та не перебуває на обліку як безробітний, але він є працездатним, тому відсутність в нього постійної роботи пов`язане виключно з його волевиявленням. Відповідач хворіє, має діагноз: "Первинний коксартроз, двобічний. Посттравматичний артроз інших суглобів, ділянка гомілковостопного суглоба та стопи". Відповідач не має об`єктів нерухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи. Враховуючи викладене, а також вимоги розумності та справедливості, суд вважає можливим змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які щомісячно стягуються з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] з твердої грошової суми в розмірі 900 грн. на 1/6 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, суд вважає можливим відмовити в задоволенні решти позовних вимог в частині визначення зміненого розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, через необґрунтованість. У зв`язку із зміною розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки, суд вважає необхідним припинити стягнення за виконавчим листом № 674/1243/17, виданим 14 грудня 2017 року Дунаєвецьким районним судом Хмельницької області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн. та відкликати цей виконавчий лист з Дунаєвецького відділу державної виконавчої служби у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) після погашення заборгованості. Відшкодування судових витрат. Судовий збір. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. На підставі ст.ст.133, 141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 2147,20 грн. (із розрахунку: за вимогою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - 1073,60 грн., за вимогою про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - 1073,60 грн.). Витрати на професійну правничу допомогу. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду\~справи витрати\~на правничу\~допомогу адвоката\~підлягають розподілу\~між сторонами\~разом із\~іншими судовими\~витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 16 травня 2023 року між позивачем [PERSON] (клієнтом) та адвокатом Наталюком Н.М., який діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХМ № 000120, виданого 05 грудня 2017 року Радою адвокатів Хмельницької області, було укладено договір № 560 про надання правової допомоги (надалі - Договір). Відповідно до п.1.1 Договору - клієнт доручає, а адвокат відповідно до чинного законодавства України приймає на себе зобов`язання, в якості правової допомоги, здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси клієнта в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та за домовленістю сторін. Відповідно до п.4.1 Договору - розмір гонорару за правову допомогу, передбачену цим договором, встановлюється в розмірі, що визначений за домовленістю сторін. Відповідно до п.4.2 Договору - сума гонорару зазначається адвокатом в актах про надання правової допомоги, які формуються ним в міру необхідності та вручаються безпосередньо клієнту (уповноваженій особі клієнта) або направляються засобами поштового чи комунікаційного зв`язку за його місцезнаходженням. Відповідно до п.4.3 Договору - за правову допомогу, передбачену в п.1.1 Договору клієнт сплачує адвокату винагороду, розмір якої визначається виходячи з вартості 1 години роботи - 1000 грн. За результатами роботи складається акт виконаних робіт, який містить облік робочого часу, затраченого адвокатом, та фіксована сума за судове засідання. Суду надано розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу, складений між клієнтом [PERSON] та адвокатом Наталюком Н.М., з якого вбачається, що адвокат надав позивачу професійну правничу допомогу в цивільній справі № 674/228/23 на загальну суму 4000 грн., а саме: 1) підготовка та складання відповіді на відзив - 2 години за ціною по 1000 грн. на суму 2000 грн., 2) представництво клієнта та участь в судових засіданнях - 2 судових засідання за ціною по 1000 грн. на суму 2000 грн. В розрахунку наведено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання професійної правничої допомоги. 16 травня 2023 року позивач [PERSON] оплатила адвокату Наталюку Н.М. надані послуги професійної правничої допомоги в сумі 4000 грн., про що адвокат надав суду відповідну квитанцію. Суд враховує, що від відповідача [PERSON] в порядку, визначеному ч.5, ч.6 ст.137 ЦПК України, не надходило заяв чи клопотань з відповідним обґрунтуванням щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, внаслідок їх неспівмірності. Згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно п.6 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Згідно п.9 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Згідно ч.1 ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської\~діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2)\~складення заяв,\~скарг,\~процесуальних та\~інших документів\~правового характеру; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Згідно ч.2 ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Згідно ч.1 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Згідно ч.2 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Згідно ч.3 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно ч.3 ст.27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю природою відноситься до договорів про надання послуг. Згідно ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.2 ст.901 ЦК України положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що всі зазначені у розрахунку дії та послуги адвоката ґрунтуються на положеннях ст.137 ЦПК України, факт їх вчинення підтверджено наявними у справі доказами, а їх вартість, час на їх вчинення та обсяг визначені та погоджені сторонами в договорі про надання правової допомоги та в розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З метою визначення пропорційності розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу розміру задоволених позовних вимог, суд вважає необхідним провести наступний розрахунок: -ціна позову - 32248 грн., з яких: -ціна позову за вимогою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - 9000 грн. (згідно п.3 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, тобто 1500 грн. х 6 місяців), -ціна позову за вимогою про стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - 17050 грн. (згідно п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується), -ціна позову за вимогою про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - 6198 грн. (згідно п.6 ч.1 ст.176 ЦПК України ціна позову про зменшення або збільшення платежів визначається сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік // розмір аліментів, які щомісячно стягуються на даний час - 900 грн. // мінімальний розмір аліментів, які позивач просить щомісячно стягувати - 1416,50 грн., виходячи з 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто з 2833 грн. // сума, на яку збільшуються щомісячні платежі, за один рік: (1416,50 грн. - 900 грн.) х 12 місяців = 6198 грн.); -задоволено позовні вимоги на суму - 12198 грн., з яких: -за вимогою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - 6000 грн. (сукупністю всіх виплат за шість місяців, тобто 1000 грн. х 6 місяців), -за вимогою про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - 6198 грн. (сума, на яку збільшуються щомісячні платежі, за один рік: (1416,50 грн. - 900 грн.) х 12 місяців); -відмовлено в задоволенні позовних вимоги на суму - 20050 грн., з яких: -за вимогою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - 3000 грн. (сукупністю всіх виплат за шість місяців, тобто 500 грн. х 6 місяців), -за вимогою про стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - 17050 грн. На підставі ст.ст.137, 141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1513 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з розрахунку: 12198 грн. (задоволені позовні вимоги) х 4000 грн. (витрати на професійну правничу допомогу) / 32248 грн. (заявлені позовні вимоги). На підставі ст.ст.137, 141 ЦПК України суд вважає можливим відмовити в задоволенні вимог позивача [PERSON] про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2487 грн., з розрахунку: 20050 грн. (відмовлено в задоволенні позовних вимог) х 4000 грн. (витрати на професійну правничу допомогу) / 32248 грн. (заявлені позовні вимоги).

Outcome: partial