Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ. Представник позивача 22.12.2022 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії в розмірі 21342,22 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. 02.10.2021 р. на виконання вимог закону позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання. [PERSON] на праві власності належить нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] Позивачем надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з листопада 2021 вересень 2022 р. на загальну суму 21342,22 грн. Відповідач не виконав свої обов`язки згідно договору по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії, у зв`язку з чим виникла грошова заборгованість. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути визначену суму заборгованості та судовий збір. ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу за відсутності представника, підтримав позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачем 17.02.2023 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Опалення вказаного приміщення здійснюється відокремленою системою опалення та з 16.03.2006 року по теперешній час приміщення (опломбовано) відключено від опалення (копія акту додається), тому не можливо вважати, що позивач надавав послуги з постачання теплової енергії для опалення приміщення. 01.09.2006 року між відповідачем та позивачем був укладений договір № 501919 купівлі-продажу теплової енергії в горячій воді, котрий не був скасований та діє по теперешній час. Про будь-який інший договір, а саме індивідуальний договір № 75203231, в-перше дізнався з позову позивача. Індивідуальний договір № 75203231 з відповідачем не погоджувався та не підписувався, та навіть позивачем також не підписаний. В подальшому в зв`язку з тим, що приміщення відключено від опалення, але через приміщення проходять ізольовані стояки системи опалення в кількості 5 штук, в 2012 році відповідачем був зроблено розрахунок фактичного теплоспоживання приміщення, котрий був узгоджений та прийнятий Концерном «МТМ» 14.06.2012 року. Концерн «МТМ» направляв розрахунки на сплату фактичного теплоспоживання приміщення, котрі він сплачував.Починаючи з 02.10.2021 та по теперешній час позивач жодного рохунку за постачання теплової енергії на адресу відповідача не направляв, зібрав всі рахунки за період з 11.2021 року по 09.2022 року та відправив на адресу його реєстрації, а не за містом розташування приміщення, як це робив раніше, простим листом 28.11.2022 року, якого він не отримував. На підставі викладеного вважає, що позов Концерну „МТМ не підлягає задоволенню в повному обсязі. Представником позивача 02.03.2023 надано відповідь на відзив, в якому зазначено наступне. Щодо тверджень Відповідача про відключення. Частиною 1 статті 7 Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (надалі - Закон), що споживач серед іншого має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Згідно з пункту 14 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 (далі - Правила № 830), відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) здійснюється за рішенням співвласників багатоквартирного будинку у порядку, встановленому Мінрегіоном. Рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку визначається система подальшого забезпечення такого будинку теплопостачанням з дотримання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Рішення співвласників багатоквартирного будинку приймається відповідно до вимог Закону України «Про особливості здійснення прав власності у багатоквартирному будинку» Не допускається примусове відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води власників квартир та нежитлових приміщень приєднаних до таких мереж (систем). Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництвата житлово-комунального господарства України 26 липня 2019 року № 169 (далі Порядок), визначає процедуру відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків (далі - споживачі) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води відповідно до Закону України «Про житлово- комунальні послуги», а рішення про відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, від ЦО та/або ГВП приймається органом місцевого самоврядування відповідно до законодавства за письмовою заявою власника (співвласників) такої будівлі, в тому числі житлового будинку, з урахуванням рішення Комісії відповідно до розділу 2 вищезазначеного Порядку. Згідно з підпунктом 7 пункту 2 Порядку, комісія приймає рішення щодо відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від ЦО та/або ГВП та надає пропозиції щодо типу системи індивідуального чи автономного теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання), яку можна встановити в будівлі після відключення. Тобто, єдиною законною підставою для відключення будівлі від ЦО та/або ГВП є відповідне рішення органу місцевого самоврядування. Інших підстав чинне законодавство не передбачає. Щодо тверджень про не укладання договору № 75203231. Концерн «МТМ» здійснив всі дії передбаченні нормами чинного законодавства, а саме. Частиною 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»(далі Закон) визначено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Законом № 1060-ІХ від 03.12.2020 року внесено зміни до різних норм законодавства що регулюють житлово-комунальні відносини, у тому числі і до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону. Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Пунктами 8,9 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21 серпня 2019 p., № 830 визначено, що постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами. Опалювальний період починається не пізніше ніж коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря становить 8°С та нижче, а закінчується не раніше ніж коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря перевищує 8°С. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період безперервно, крім часу перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку в якому знаходиться приміщення Відповідача підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону відповідно до яких Позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі (відповідні рішення містяться на офіційному сайті ЗМР. копії додавались до позовної заяви), знаходженням нежитлового приміщення Відповідача у багатоквартирному житловому будинку. Враховуючи викладене зазначають, що договір № 75203231 є укладеним з 01.11.2021 року через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування (02.10.2021 року) та відсутністю з боку Відповідача заперечення щодо акцептування типового індивідуального договору у новій редакції у визначений строк. В свою чергу договір № 501919 втратив чинність з 01.11.2021 року. Відповідачем 27.04.2023 надано заперечення на відповідь, 16.06.2023- уточнені заперечення на відповідь, в яких зазначено наступне. Так, вказує, що після отримання від позивача відповіді на відзив від 27.02.2023 р. № б/н та ознайомлення з законодавчими актами, на котрі посилається Позивач у позовній заяві та відповіді, він звернувся до Позивача та ТОВ „Керуюча компанія „МРІЯ для надання необхідної інформації, щоб в подальшому надати обгрунтоване заперечення на відповідь Позивача. 19.04.2023 року отримав відповіді на свої адвокатські запити від 29.03.2023 року до Концерну „МТМ та ТОВ „Керуюча компанія „МРІЯ. При наданні заперечення на відповідь Позивача, вважає, що перш за все типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2021 за №75203231 не є укладеним. Наголошує на тому, що 01.09.2021 дію Договору №501919 було продовжено на строк до 01.09.2022, за відсутності обставин, вказаних у п. 10.2 Договору (припинення договору), за відсутності факту укладення нового договору та за відсутності будь-яких дій виконавця направлених на укладення нового договору. Щодо факту отримання послуги, то жодних документів, які б свідчили про факт отримання теплової енергії [PERSON] в нежитловому приміщенні Позивачем не надано. Так, акт зняття показань із загальнобудинкового лічильника на початку опалювального сезону до матеріалів справи не доданий. Перший раз показання лічильника зустрічаються в рахунку лише за січень 2022 року - 506,6044. До цього в рахунках відсутні показання загальнобудинкового лічильника, що унеможливлює здійснення підрахунків. У рахунках зазначений один лічильник комерційного обліку, а існуючі інші лічильники відсутні. У рахунках за квітень - вересень 2022 року показання різниці має негативне (від`ємне) значення. Тобто, показання лічильника не доведені належними доказами, а відсутність початкових показань унеможливлює здійснення або перевірку розрахунків. Також, до матеріалів справи не надано акту приймання в експлуатацію приладу обліку теплової енергії. Форма даного акту визначена Порядком прийняття приладу обліку на абонентський облік, які затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України № 270 від 12 жовтня 2018 року. Проте, такого акту в матеріалах справи не міститься. Тож належних та допустимих доказів отримання теплової енергії Відповідачем у належному йому приміщенні і позивачем не надано. Вважає рахунки, надані Позивачем, такими, що не відповідають вимогам до первинних документів. Зокрема, додані рахунки не містять дати складання, не містять посаду та прізвище особи, яка підписала рахунок. Більш того, зазначає, що Міністерство фінансів України у листі від 16.02.2017 № 31-11410-06-5/4339 зазначило умови, коли рахунок-фактура може бути первинним документом. Так оформлений належним чином рахунок-фактура (інвойс) може бути підставою для відображення в бухгалтерському обліку господарської операції з постачання товарів, робіт (послуг) без складання акту приймання- передачі тільки у разі його оплати, що підтверджується відповідними документами. А як вже зазначалося апелянтом, рахунки Позивача не оплачувалися. Також вважає вказані рахунки такими, що не відповідають вимогам та формі, передбаченій наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 23 від 31 січня 2020 року з назвою «Вимоги до формування рахунків на оплату послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», які поширюються на всіх суб`єктів господарювання незалежно від форм власності та організаційно-правових форм, що проводять господарську діяльність з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення та є виконавцями відповідних комунальних послуг (п. 1). Як зазначено у позові, житловий будинок [ADDRESS] оснащений комерційним засобом обліку. Відтак, згідно п.11 типового договору, Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг наданої послуги здійснюється за даними комерційного засобу обліку. В той же час, як відповідного акта приймання в експлуатацію приладу комерційного обліку теплової енергії матеріали справи не містять. При цьому також позивачем не доведено належними і допустимими доказами помісячного обсягу теплоносія, поданого на вказаний житловий будинок, зокрема і відповідачу. Звідси не підтверджені первинними документами (актами зняття показань лічильника, актами наданих послуг) дані, наведені у щомісячних рахунках, які виставлені Відповідачу. У відповіді на адвокатський запит Концерном „МТМ», міститься таблиця з назвою «Розрахунок розподілу теплової енергії по житловому будинку [ADDRESS] за опалювальних період 2021-2022рр.». У даній таблиці містяться періоди з листопада 2021 по березень 2022, (період з квітня по вересень 2022р. відсутній в загалі), хоча в своєму запиті він прохав надати розрахунок за період з 01.11.2021 року по 01.09.2022 року, тому що саме за цей період в позові зазначено борг. У другому стовбці міститься «загальний обсяг Гкал на будівлю, Гкал» - показники які взяті з нізвідки, далі є покажчики загальнобудинкових потреб (місць загального користування + функціонування + загальнобудинкові потреби, Гкал) без жодних роз`яснень, що це таке та яким чином воно вирахувано, в тому числі без наведення тих саме площ місць загального користування та функціонування, далі йде якимось чином (невідомим підрахунком) з`являється загальний обсяг Гкал на будинок. Далі в цій відповіді міститься таблиця з назвою «Розрахунок спожитої теплової енергії по приміщенню [ADDRESS] за опалювальних період 2021-2022рр., договір №75203231». У даній таблиці також містяться періоди з листопада 2021 по березень 2022, (період з квітня по вересень 2022р. відсутній в загалі), хоча в своєму запиті він прохав надати розрахунок за період з 01.11.2021 року по 01.09.2022 року, тому що саме за цей період в позові зазначено борг. У дев`ятому стовбці міститься «загальний обсяг Гкал на приміщення» - показники які взяті з нізвідки (обсяг теплової енергії по приладу обліку приміщення + місць загального користування + функціонування + загальнобудинкові потреби + донарахування до мінімальної частки, Гкал) без жодних роз`яснень, що це таке та яким чином воно вирахувано, в тому числі без наведення тих саме площ місць загального користування, функціонування, місць загальних будинкових потреб та яким чином відбулось донарахування до мінімальної частки (якій величині вона повинна дорівнювати), далі йде якимось чином (невідомим підрахунком) з`являється загальний обсяг Гкал на приміщення та в подальшому сума в грн. В другому стовбці цієї таблиці зазначена загальна площа будинку 583,56 м2. в той час в додатку 1 (витяг з технічної характеристики будинку) до відповіді ТОВ „Керуюча компанія „МРІЯ№ 23-0121 від 27.04.2023р. на мій адвокатський запит значиться інша величина загальної площі будинку 624,34 м2. Таким чином. Позивач, проводячи розрахунки спожитої теплової енергії на загальнобудинкові потреби (далі - ЗПБ) в багатоквартивному будинку, використовує непідтверджені дані про загальну площу будівлі. А якщо уважно вивчити формули розрахунків теплової енергії, витраченої на ЗПБ, то загальна площа будинку застосовується у знаменнику, і її зменшення веде до значного завищення ціни послуги. В подальшому в цій відповіді надано таблицю з назвою «Розрахунок нарахувань за умовно-постійну частину тарифу за договором №75203231. [PERSON] за опалювальний період 2021-2022рр.». У даній таблиці також містяться періоди з листопада 2021 по березень 2022, (період з квітня по вересень 2022р. відсутній в загалі), хоча в своєму запиті він прохав надати розрахунок за період з 01.11.2021 року по 01.09.2022 року, тому що саме за цей період в позові зазначено борг. У п`ятому стовбці міститься«Навантаження на приміщення [PERSON] , Гкал/годину». Якщо проводить розрахунок за формулою наведеною в цьому стовбці, а саме 5=2/3*4 (дані 5 стовбця = дані 2 стовбця / дані 3 стовбця * дані 4 стовбця), Навантаження на приміщення [PERSON] = 0,102186/583,56 *61,9 =0,00000283Гкал/годину, що значно менш, ніж дані наведені в таблиці Концерном „МТМ в розмірі 0,010839 Гкал/годину. В третьому стовбці цієї таблиці також зазначена загальна площа будинку 583,56 м2, в той час в додатку 1 (витяг з технічної характеристики будинку) до відповіді ТОВ „Керуюча компанія „МРІЯ№ 23-0121 від 27.04.2023р. на адвокатський запит значиться інша величина загальної площі будинку 624,34 м2. Відповідно до Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 Концерном МТМ для застосування протягом опалювального періоду 2021-2022 років розраховано двоставкові тарифи на теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії, які затверджені рішенням Виконавчого комітету Запорізької Міської Ради від 11.10.2021 №374. Двоставковий формат тарифу обумовлює компенсацію підприємству двох частин витрат окремо, тобто двома ставками. Перша ставка (умовно-змінні витрати) - плата за спожиту теплову енергію, за рахунок якої здійснюються витрати на придбання лише енергоресурсів (палива, електроенергії та покупної теплової енергії). Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від обсягів теплової енергії, яка виробляється та надається споживачеві, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплової енергії (грн./Гкал). Тобто споживач, сплачуючи за теплову енергію на опалення за показаннями будинкового приладу обліку, сплачує лише вартість природного газу, електричної та покупної теплової енергії. Споживач сплачує за цією ставкою лише протягом опалювального періоду та розмір платежу залежить від обсягів спожитої теплової енергії. Друга ставка (умовно-постійні витрати) - плата за приєднане теплове навантаження, за рахунок якої здійснюються витрати, пов`язані з виробництвом, транспортуванням та постачанням теплової енергії, з обслуговуванням обладнання, з підтриманням технологічного обладнання в робочому стані, а також зі збутом та реалізацією теплової енергії і послуг з опалення. Зважаючи на те, що обсяг цих витрат залежить від кількості і потужності технологічного обладнання, що виробляє та транспортує теплову енергію споживачам та визначається, виходячи з обсягу теплового навантаження, що приєднане до джерела теплової енергії, ця ставка визначена у гривнях за одиницю теплового навантаження на джерело теплової енергії (грн/Гкал/годину). Пунктом 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (далі Правила) визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315. Умовно-постійна частини тарифу для приміщень, вбудованих в житлові будинки/нежитлові будівлі розраховується згідно з даними теплового навантаження будівлі, пропорційно опалюваній площі приміщення споживача. Пунктом 6 Розділу III Методики визначено, що у будівлі/будинку, у якій/якому частина приміщень оснащена приладами розподільного обліку теплової енергії, а решта приміщень не оснащена такими приладами, наявні приміщення з індивідуальним опаленням та/або окремі приміщення з транзитними мережами опалення, обсяг спожитої теплової енергії розподіляється на опалення опалюваного приміщення, оснащеного вузлом розподільного обліку, визначається на підставі показань відповідного вузла розподільного обліку з врахуванням частки обсягу спожитої теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, що визначається пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів цих приміщень, та враховуючи вимоги розділів VI, VIII цієї Методики. Позивачем ні у позові, ні у відповіді на адвокатський запит не обгрунтовано, яким чином і за якою формулою Методики здійснювалось нарахування відповідачу умовно- постійної складової тарифу, в той час як рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради від 11.10.2021 № 374 містить принаймні три різних тарифи. Концерн „МТМ в розрахунках вказує не ціну наданої послуги, а тариф, умовно- постійну, та умовно-змінну його частину, що не відповідає вимогам п.5 Типового Договору від 01.11.2021року, відповідно до якого обсяг спожитої споживачем теплової енергіївизачається, як частина обсягу теплової енергії, спожитою у будинку для потреб опалення, визнвченою та розподіленою згідно Закону України „Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опачення, який скаладається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутришньобудинкових систем опалення. У відповіді також надано ще одну таблицю з назвою «Детальний розподіл теплової енергії в будинку [ADDRESS] між споживачами житлових та нежитлових приміщень за листопад 2021р. - березень 2022р. У третьому стовбці наведена площа приміщення та дорівнює 583,56 м2, котра чомусь дорівнює загальній площі будівлі наведеної в попередніх таблицях, а де подівались площі місць загального користування (сходових клітин та інші) та допоміжних приміщень (горища, підвали та інші підсобні та технічні приміщення). В одинадцятому стовбці міститься «загальний обсяг Гкал на приміщення» - показники які взяті з нізвідки (обсяг теплової енергії місць загального користування + функціонування + загальнобудинкові потреби + власного приладу обліку + донарахування до мінімальної частки + приміщення, Гкал) без жодних роз`яснень, що це таке та яким чином воно вирахувано, в тому числі без наведення тих саме площ місць загального користування, функціонування, місць загальних будинкових потреб та яким чином відбулось донарахування до мінімальної частки (якій величині вона повинна дорівнювати), далі йде якимось чином (невідомим підрахунком) з`являється загальний обсяг Гкал на приміщення. У третьому стовбці наведена площа приміщення та дорівнює 583,56 м2, котра чомусь дорівнює загальній площі будівлі наведеної в попередніх таблицях, але з відповіді ТОВ „Керуюча компанія „МРІЯ № 23-0121 від 27.04.2023р. на його адвокатський запит значиться інша величина загальної площі будинку 624,34 кв. м. Також площа нежитлових приміщень дорівнює 148,72м. кв. , а не 105,80 м2, як зазначено Позивачем в цій таблиці. Також наголошує, що в жодній з наведених Позивачем таблиць не зазначено площі місць загального користування та функціонування, котрі є складовою величиною майже всіх розрахунків. Також Позивач, проводячи розрахунки детального розподілу теплової енергії в багатоквартирному будинку між споживачами житлових та нежитлових приміщень, складовою, яких є розрахунок спожитої теплової енергії на ЗГ1Б, використовує непідтверджені дані про загальну площу будівлі. А якщо уважно вивчити формули розрахунків теплової енергії, витраченої на ЗПБ, то загальна площа будинку застосовується у знаменнику, і її зменшення веде до значного завищення ціни послуги. Все вищевказане, стосовно розрахунків свідчить про те, що ані вихідні дані, ані розрахунки не можна вважати належними, адже фактично вони не містять розрахунків, які б обгрунтовували предмет позову та суму позову. Наведені в додатках до позову рахунки містять розрахунок умовно-постійної частини опалення: в рахунках з листопада 2021 по лютий 2022 саме взята кількість Гкал/годину в розмірі 0,010839 помножений на тариф 68835,96 та вирахувана сума в розмірі 967,00 з ПДВ (за листопад 2021р.). В рахунках березня-квітня 2022 року кількість Гкал/годину вже 0,0108392, у травні- вересні 2022 року 0,01083917. В даному випадку, по-перше, розрахунок умовно-постійної частини опалення повинен відбуватися у відповідності до п. 53 постанови Кабінету Міністрів України №869 від 01.06.2022 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на комунальні послуги», в якому зазначено «розрахунок умовно-постійної частини двоставкових тарифів на теплову енергію проводиться шляхом ділення суми умовно-постійної частини витрат, що включаються до планованої повної собівартості, витрат на відшкодування втрат та планованого прибутку, зазначених у пункті 51 цього Порядку, на сумарне теплове навантаження об`єктів теплопостачання споживачів згідно з річними планами виробництва, транспортування та постачання теплової енергії». Таким чином, позивачем належними і допустимими доказами не доведено надання послуги відповідачу з теплопостачання на суму 21342,22 грн. у спірний період, що є підставою для відмови у позові. Вказані питання досліджувались в судовій справі № 908/1666/22 Центральним апеляційним господарським судом м. Дніпро. ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20.01.2023 року відкрито провадження по справі, ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасникам справи встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Ухвалою суду від 27.02.2023 року вирішено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження у цивільній справі, призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою суду від 18.05.2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН. Концерн «Міські теплові мережі» є юридичною особою, метою діяльності якої відповідно до п. 2.1 Статуту є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на постійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності Концерну «Міські теплові мережі» є виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут тощо. (п. 2.2 Статуту) Відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належить приміщення 9 за адресою: за адресою: [ADDRESS] . Відповідач є споживачем теплової енергії, що постачається концерном «Міські теплові мережі». За місцем надання послуг відкритий особовий рахунок [NUMBER] на ім?я [PERSON] . V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА. Згідно з ч. 7 ст. 14 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону. Частиною 5 статті 13 даного Закону встановлено, що в разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. 02.10.2021 Концерн «Міські теплові мережі» оприлюднив на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування Запорізької міської ради (можна знайти у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням http://zp.gov.ua/uk/articeles/item/10370/ukladannya-publichnih-dogovoriv-z-koncernom-miski-teplovi-merezhi-) та на власному офіційному веб-сайті (можна знайти у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням http//teploseti.zp.ua/ua/for_consumers/Public_contracts/) індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання. Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається так як вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин. Крім того, ч. 6 ст. 633 ЦКУ передбачено, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору є нікчемними. Таким чином, в силу вимог вище наведених норм Закону з 01.11.2021 Концерном «Міські теплові мережі» з [PERSON] укладено типовий індивідуальний договір № 75203231 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] (далі за текстом Договір). Заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилається в тому числі на те, що між ним та Концерном «МТМ» раніше був укладений договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 501919 від 01.09.2006. На час звернення позивача до суду з позовом у цій справі жодної підстави для припинення дії вказаного договору не було, що підтверджує його дію, а тому відповідач заперечує про наявність і дійсність типового індивідуального договору № 75203231. Вказані аргументи відповідача спростовуються наступним. 01.05.2021 набрав чинності Закон України від 03.12.2020 № 1060-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг». Згідно з цим Законом внесено низку змін до Законів України що регулюють житлово-комунальні відносини, в тому числі і до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону. Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Згідно із частиною 7 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону. Постановами Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021 та № 1023 від 08.09.2021 внесено зміни до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових форм договорів, відповідно до яких згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги» договори за новими правилами мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності зазначених постанов. Системний аналіз вище викладеного дає підстави для висновку, що типовий індивідуальний договір № 75203231 між Концерном «МТМ» та [PERSON] є укладеним з 01.11.2021 через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування позивачем відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання, (02.10.2021). В свою чергу договір № 501919 від 01.09.2006 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді вважається розірваним з 01.11.2021. Згідно з п.п. 3, 8 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 опалювальний період - період, протягом якого теплопостачальні організації постачають теплову енергію для потреб опалення. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами. Відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 23.10.2021 № 382 Про початок опалювального періоду 2021-2022 років у м. Запоріжжя встановлено, що забезпечення Концерном Міські теплові мережі початку опалювального періоду для житлових будинків незалежно від форм власності та відомчої належності та нежитлових будівель підприємств, установ і організацій здійснюється з 01 листопада 2021 року. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 29.03.2022 № 124 встановлено закінчення опалювального сезону у м. Запоріжжя з 31 березня 2022 року з проведенням Концерном МТМ відключення споживачів теплової енергії. Таким чином, факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою [ADDRESS] , в якому знаходиться нежиле приміщення відповідача, підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2021-2022 років, які розміщені в загальному доступі в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті Запорізької міської ради та відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон у м. Запоріжжі. В той же час, для правильного вирішення спору в даному випадку позивач має довести не тільки факт надання послуги, а й підтвердити обсяг наданої послуги у спірний період на заявлену у позові суму. Так, нежитлове приміщення відповідача (вбудоване) знаходиться в житловому будинку [ADDRESS] . Як зазначено у позові, житловий будинок [ADDRESS] оснащений комерційним засобом обліку. Відтак, згідно п.11 типового договору, Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг наданої послуги здійснюється за даними комерційного засобу обліку. В той же час, як правильно вказав відповідач, відповідного акта приймання в експлуатацію приладу комерційного обліку теплової енергії матеріали справи не містять. При цьому також позивачем не доведено належними і допустимими доказами помісячного обсягу теплоносія, поданого на вказаний житловий будинок, зокрема і відповідачу. Звідси не підтверджені первинними документами (актами зняття показань лічильника, актами наданих послуг) дані, наведені у щомісячних рахунках, які виставлені відповідачу. Слід зазначити, що акт зняття показань із загальнобудинкового лічильника на початку опалювального сезону до матеріалів справи не доданий. Перший раз показання лічильника зустрічаються в рахунку лише за січень 2022 року - 506,6044. До цього в рахунках відсутні показання загальнобудинкового лічильника, що унеможливлює здійснення перевірки розрахунків позивача. Суд зауважує, що до позову взагалі позивачем не додано належного розрахунку заборгованості із зазначенням спожитого обсягу теплової енергії по місяцям, її вартість, складові, що є підставою для нарахування такої заборгованості тощо. У відповіді на відзив позивачем надано детальний розрахунок заборгованості. Разом з тим, слід зазначити, що Пунктом 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (далі Правила) визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315. Умовно-постійна частини тарифу для приміщень, вбудованих в житлові будинки/нежитлові будівлі розраховується згідно з даними теплового навантаження будівлі, пропорційно опалюваній площі приміщення споживача. Пунктом 6 Розділу III Методики визначено, що у будівлі/будинку, у якій/якому частина приміщень оснащена приладами розподільного обліку теплової енергії, а решта приміщень не оснащена такими приладами, наявні приміщення з індивідуальним опаленням та/або окремі приміщення з транзитними мережами опалення, обсяг спожитої теплової енергії розподіляється на опалення опалюваного приміщення, оснащеного вузлом розподільного обліку, визначається на підставі показань відповідного вузла розподільного обліку з врахуванням частки обсягу спожитої теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, що визначається пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів цих приміщень, та враховуючи вимоги розділів VI, VIII цієї Методики. Однак, в жодній з наведених Позивачем таблиць не зазначено площі місць загального користування та функціонування, котрі є складовою величиною майже всіх розрахунків. Також Позивач, проводячи розрахунки детального розподілу теплової енергії в багатоквартирному будинку між споживачами житлових та нежитлових приміщень, складовою, яких є розрахунок спожитої теплової енергії на ЗПБ, використовує дані про загальну площу будівлі, яка не підтверджується жодними доказами. Разом з тим, загальна площа будинку впливає на розрахунок енергії, що споживається. Так, в розрахунку заборгованості, надісланої позивачем відповідачу та у рахунках за надані послуги, виставлених відповідачу, наведена площа приміщення у 583,56 м2. Разом з тим, з відповіді ТОВ „Керуюча компанія „МРІЯ, яке є розпорядником інформації щодо технічної документації на багатоквартирний будинок, № 23-0121 від 27.04.2023р. на адвокатський запит відповідача значиться інша величина загальної площі будинку - 624,34м. кв. Також площа нежитлових приміщень дорівнює 148,72м , а не 105,80 м2, як зазначено Позивачем в таблиці. При цьому, незважаючи на зазначення вказаних розбіжностей у запереченнях на відповідь, позивачем не надано жодних відомостей на підтвердження відомостей, які є основою для нарахування заборгованості. Таким чином, суд вважає, що позивачем належними і допустимими доказами не доведено надання послуги відповідачу з теплопостачання на суму 21342,22 грн. у спірний період, що є підставою для відмови у позові.

Outcome: dismissed