Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-15 00:00:00

31 травня 2023 року на адресу суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення, в обґрунтування якої він зазначив, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 18 травня 2023 року позов [PERSON] до [PERSON] було задоволено частково. Так, з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті грошові кошти в розмірі 10000 доларів США, у задоволенні позову в частині вимог про стягнення штрафу було відмовлено. Позивач, на підставі укладеного з адвокатом Вітром В.М. договору від 1 грудня 2022 року, поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40550 гривень. Тому представник позивача [PERSON] просить суд ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з позивача понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40550 гривень. У судовому засіданні, яке відбулось 12 червня 2023 року, представник позивача [PERSON] , заяву підтримав, просив задовольнити. Оскільки позов задоволений частково, а саме на половину, тому не заперечує проти стягнення з [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволеного позову. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти стягнення з його довірителя витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі. Вважає, що витрати в розмірі 40550 гривень є завищеними та неспівмірними до складності справи, обсягом та видами виконаних адвокатом робіт. Тому представник відповідача [PERSON] просить заяву [PERSON] задовольнити частково, вважає допустимим стягнути витрати в розмірі 25% від заявленої представником позивача [PERSON] суми. Дослідивши матеріали цивільної справи та заслухавши представників сторін суд дійшов до таких висновків. 1 грудня 2022 року між [PERSON] та адвокатом Вітром В.М. був укладений договір про надання правничої допомоги №16-12/22 (а.с.74), в якому зазначено, що розмір гонорару визначається за результатами розгляду судом цивільної справи, з урахуванням фактично наданих послуг, що оформлюється актом виконаних робіт. Підписання акту виконаних робіт є підставою для оплати наданих послуг. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 травня 2023 року (а.с.66-70) позов [PERSON] до [PERSON] було задоволено частково. З [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті грошові кошти в розмірі 10000 доларів США, у задоволенні позову в частині вимог про стягнення штрафу було відмовлено. 20 травня 2023 року [PERSON] та адвокат Вітер В.М. склали акт виконаних робіт (а.с.76), відповідно до якого адвокат Вітер В.М. надав позивачу такі види робіт в межах цивільної справи №359/9841/22: усна консультація, вартість 1000 гривень; правовий аналіз правовідносин, вартість 250 гривень; підготовка та узгодження правової позиції по справі, вартість 500 гривень; підготовка та подача позовної заяви до суду, вартість 15000 гривень; підготовка та подача заяви про забезпечення позову, вартість 5000 гривень; підготовка та подача адвокатського запиту до ДПСУ, вартість 800 гривень; представництво інтересів позивача в судових засіданнях, вартість 18000 гривень. Всього надано робіт на загальну вартість 40550 гривень. З квитанції до прибуткового касового ордера №16-12/22 від 20 травня 2023 року (а.с.77) вбачається, що позивач сплатив адвокату Вітру В.М. грошові кошти у розмірі 40550 гривень. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 року у справі № 927/237/20). Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. В іншій постанові від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19 Верховний Суд наголосив на тому, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial