Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~Марганецького міського\~суду Дніпропетровської\~області\~\~з позовом\~до Акціонерного\~товариства «Марганецький\~гірничо-збагачувальний\~комбінат» (далі\~ АТ\~«Марганецький ГЗК»)\~про відшкодування\~моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він працював на підприємстві відповідача з 01.06.1997 року. 02.06.2021 року звільнений за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію. Стаж роботи склав 23 роки. Майже все трудове життя пройшло у несприятливих умовах праці, що призвело до тяжких захворювань. Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30.06.2022 року встановлено, що внаслідок тривалої роботи в умовах дії шкідливих факторів виробничого середовища, недосконалості технології видобутку руди він підпадав під вплив шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу. Зазначено діагноз: хронічна радикулопатія L5, S1 двобічна в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічними та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг. М54.1; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (ІІ ст.) (другий ст.) за класифікацією [PERSON] та Пономарьової Н.І. Н 90.3; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН ІІ ст. (другого ст.); супутній діагноз хронічна вертеброгенна цервікоторакалгія. Периферична ангіодистонія верхніх кінцівок. М.54.1. Професійне захворювання виникло внаслідок дії фізичного навантаження, шуму, хімічних речовин. 01.08.2022 року обласною МСЕК м.Кривий Ріг йому було встановлено 65% стійкої втрати професійної працездатності, безстроково та призначено третю групу інвалідності. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, йому завдано моральної шкоди, яка полягає в тому, що він змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування. Він втратив нормальні життєві зв`язки, втратив професійну працездатність та можливість реалізації своїх здібностей. Просить суд стягнути з АТ «Марганецький ГЗК» на його користь моральну шкоду у зв`язку із ушкодженням здоров`я в сумі 160000 гривень, без утримання податку та обов`язкових платежів та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 гривень. Ухвалою від 05.01.2023 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.\~ 23.01.2023 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що підприємством створюються умови праці відповідно до вимог нормативно-правових актів з охорони праці. Зазначили, що згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про охорону праці» відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Позивач при\~прийманні на\~роботу був\~ознайомлений з\~наявністю небезпечних\~та шкідливих\~факторів,\~але продовжував\~працювати.\~Наявність неправомірних\~дії чи\~бездіяльності або\~вини власника\~підприємства або\~уповноваженого ним\~органу по\~відношенню до\~позивача не\~вбачається. Також він не вказав, у чому полягає моральна шкода. Крім того, сума моральної шкоди не є обгрунтованою. Також відсутні докази на відшкодування витрат на правничу допомогу детальний опис робіт адвоката. Ухвалою від 23.06.2023 року відмовлено представнику відповідача у задоволенні клопотання про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Позивач не скористався своїм правом на подачу відповіді на відзив. За ч.5 ст.279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] знаходився у трудових відносинах з АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» (а.с.9-11). Згідно Акту\~розслідування причин\~виникнення хронічного\~професійного захворювання\~(отруєння)\~від 30.06.2022\~року,\~ [PERSON] \~має стаж\~роботи 27\~років 0\~місяців 07\~днів,\~за професією\~ 09\~років 09\~місяців 16\~днів,\~працював в\~умовах впливу\~шкідливих факторів\~09\~років 09\~місяців 16\~днів,\~має такий\~діагноз: хронічна радикулопатія L5, S1 двобічна в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічними та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (ІІ ст.) (другий ст.) за класифікацією [PERSON] та [PERSON] ; хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, прикореневий та базальний пневмосклероз, ЛН ІІ ст. (другого ст.); супутній діагноз хронічна вертеброгенна цервікоторакалгія. Периферична ангіодистонія верхніх кінцівок. Професійні захворювання виникли внаслідок тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища, недосконалість технології видобутку руди. Причини виникнення хронічного професійного захворювання - важкість праці, шум, хімічні речовини, в тому числі аерозолі переважно фірброгенної дії (а.с.14-15). Оглядом МСЕК від 02.08.2022 року [PERSON] первинно встановлено 65% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійними захворюваннями та третю групу інвалідності, з 01.08.2022 року безстроково (а.с.13). Статтею 153 КЗпП України визначено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, що становить явну небезпеку для життя працівника, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці. Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Отже, відповідачем, як роботодавцем, в порушення ст.153 КЗпП України, ст.13 Закону України «Про охорону праці» не забезпечено [PERSON] безпечних умов праці, що призвело до професійних захворювань останнього. Пунктом 1 ч.2 ст.23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що «громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди». Відповідно до п.4.1 цього ж рішенняушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі Постанова Пленуму ВСУ № 4) роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. [PERSON] отримав професійні захворювання на виробництві, і йому встановлено втрату професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково. Внаслідок професійних захворювань позивач морально і фізично страждає через погіршення здоров`я, потребу в лікуванні, через вимушені зміни способу життя, втрату професійної працездатності, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Вказані обставини підтверджені належними доказами. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, і вважає встановленим факт спричинення моральної шкоди позивачеві внаслідок професійних захворювань, отриманих на виробництві відповідача. Суд не може погодитися з доводами представника відповідача АТ «Марганецький ГЗК», що відсутні такі умови виникнення в АТ «Марганецький ГЗК» зобов`язання на відшкодування моральної шкоди, як «неправомірні дії чи бездіяльність» та «вина», оскільки, як зазначено в Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 30.06.2022 року, професійне захворювання позивача виникло в наслідок впливу протягом трудової діяльності у ПАТ «МГЗК» шкідливих факторів, недоскональсті технології видобутку руди. Крім того, відповідно до абз.3 п.5 Постанови Пленуму ВСУ № 4 на який посилається відповідач, особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Жодних доказів на спростування наявності шкідливих факторів робочого місця позивача та їх шкідливого впливу на його здоров`я відповідачем не надано. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд приходить до такого. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). \~ \~ \~ \~Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВСУ № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати нею професійної працездатності 65%, третю групу інвалідності, які встановлені безстроково, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, необхідність лікування, тривалий період роботи на підприємстві відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в розмірі 130000 грн., з утриманням податків та інших обов`язкових платежів. Позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. На підтвердження витрат надано ордер про надання правовничої допомоги від 27.12.2022 року, укладеного між адвокатом Гончаренком О.О. та Гащуком Д.М. Разом з тим, акту виконаних робіт не надано. Відповіднодо ч.8\~ст.\~141\~ЦПК України\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі\~докази подаються\~до закінчення\~судових дебатів\~у справі\~або протягом\~п`яти днів\~після ухвалення\~рішення суду\~за умови,\~що до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі сторона\~зробила про\~це відповідну\~заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Суд вважає не доведеними витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. Згідно з частинами 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Узв`язку із звільненням позивача від сплати судового збору при подачі позову та частковим задоволенням позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в доход держави у розмірі 1300,00 грн. (з розрахунку: 1% від суми моральної шкоди, присудженої до стягнення).

Outcome: partial