Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

20 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимогами тим, що 5 листопада 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «ГАЗ 53», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням позивача, в результаті якої автомобілі зазнали механічні ушкодження. Постановою Путивльського районного суду Сумської області від 12 лютого 2020 року закрито провадження відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Оскільки внасладок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] , зазнав механічні пошкодження, і вартість матеріальної шкоди становить 432166 грн. 20 коп., крім того позивач поніс матерільні збитки на правову допомогу на загальну суму 25000 грн. та огляд транспортного засобу на суму 4800 грн., у зв`язку зчим позивач просить стягнути з ПАТ «СК «Ван Клік» 100000 грн. матеріальної шкоди, з АТ «Сумигаз» та [PERSON] - 361966 грн. 20 коп. матеріальної шкоди та 25000 грн. моральної шкоди. Відповідач [PERSON] подав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав, зазначив, що він не може бути належним відповідачем у справі, оскільки дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «ГАЗ 53», реєстраційний номер [NUMBER] , під його керуванням та автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням позивача дійсно мала місце, однак його вина у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП не встановлена (т.1 а.с.29-30). Представником відповідача АТ «Сумигаз» подано відзив на позов, в якому він позов не визнав, та зазначив, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення 5 листопада 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «ГАЗ 53», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , і в діях [PERSON] вбачаються порушення п.16.11 ПДР, однак постановою Путивльського районного суду Сумської області від 12 лютого 2020 року закрито провадження відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності, тобто відсутні докази доведеності вини [PERSON] . Крім того, в звіті №104 про незалежну оцінку ФОП [PERSON] у п.3.5. зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає 194054 грн. 16 коп., однак в подальшому оцінювачем, з невідомих пістав, взято вартість відновлювального ремонту 499841 грн. 17 коп., що перевищує ринкову вартість вказаного автомобіля 432166 грн. 20 коп. Також, оцінку автомобіля проводив ФОП [PERSON] , однак, з яких підстав звіт №104 про незалежну оцінку складено на бланку ТОВ «Експерт-Сервіс-Авто», невідомо. Крім того, що стосується відшкодування моральної шкоди, позивачем не обґрунтовано, в чому саме полягає ця шкода, не доведено факту моральних страждань та душевних переживань. Також, позивач присить стягнути витрати на правову допомогу в сумі 25000 грн., на підтвердження чого надав договір, укладений 19 листопада 2019 року, однак у вказаному договорі відсутній порядок обчислення адвокатського гонорару чи детельний опис наданих адвокатом послуг, відсутні копії квитанції щодо сплати зазначеної суми (т.1 а.с.65-72). Крім того, представником відповіда АТ «Сумигаз» подано письмові пояснення, згідно з якими автомобіль «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] 24 грудня 2020 року перереєстрований за іншою особою, тобто після подачі позовної заяви до суду позивач продав автомобіль і на даний час він йому не належить. Також зазначив, що щодо розміру завданої шкоди незрозуміло, яку саме шкоду у зв`язку із пошкоджченям чи у звязку зі знищенням транспортного засобу просить стягнути позивач, оскільки у звіті про незалежну оцінку майна №104 від 14 листопада 2019 року, наданому позивачем, зазначено, що недоцільно відновлювати цей транспортний засіб, однак позивачем автомобіль був відчужений, що підтверджує, що вказаний транспортний засіб не знищений. Крім того, позивачем надано звіт про незалежну оцінку майна №104 від 14 листопада 2019 року, однак до переліку доказів, визначених ст.76 та ст.95 ЦПК України вказаний звіт не відноситься. Також позивачем надано копію квитанції про сплату ФОП [PERSON] грошових коштів, однак вказан квитанція містить виправлення, а також незрозуміло за які саме послуги сплатив гроші позивач, оскільки не надано договору про надання послуг, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] . Крім того, звіт про незалежну оцінку майна №104 від 14 листопада 2019 року було складено через 8 днів після ДТП, проте невідомо, де автомобіль «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] знаходився всі ці дні. Також у звіті, який долучено позивачем не у повному обсязі, спочатку зазначено, що вартість відновлювального ремонту становить 194054 грн. 16 коп., однак при зазначені матеріального збитку вже зазначено 499841 грн. 17 коп. Крім того, відповідно до висновку експерта №СЕ-19/119-21-6229-ІТ водій автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, тобто у скоєнні цієї дорожньо-транспортної пригоди наявна також вина позивача. Також, позивачем заявлена вимога про стягнення моральної шкоди, однак не обґрунтовано, в чому саме полягає ця шкода, не доведено факту моральних страждань та душевних переживань. (т.2 а.с.119-123). Представником відповідача ПрАТ «СК «Ван Клік» - адвокатом Терзі О.С., подано заяву про затвердження мирової угоди та мирову угоду, укладену між ПрАТ «СК «Ван Клік» та [PERSON] від 18 березня 2020 року, за умовами якої ПрАТ «СК «Ван Клік» визнало своє зобов`язання перед [PERSON] по виплаті страхового відшкодування з урахуванням франшизи за полісом АМ/8709527 в розмірі 99490 грн. (т.1 а.с.45-49). Крім того, представником відповідача ПрАТ «СК «Ван Клік» - адвокатом Терзі О.С., подано письмові пояснення, згідно з якими ПрАТ «СК «Ван Клік» уклала мирову угоду з [PERSON] , оскільки як вбачається з постанови Путивльського районного суду Сумської області від 12 лютого 2020 року, дорожньо-транспортна пригода сталась у зв`язку з порушенням [PERSON] п.16.11 ПДР. І хоча вказаною постановою закрито провадження усправі у зв`язку із закінченням строків, ця підстава не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні дорожньо-транспотної пригоди (т.1 а.с.156-160). Представником відповідача АТ «Сумигаз» подано заперечення, в яких зазначено, що постановою Путивльського районного суду Сумської області від 12 лютого 2020 року провадження у справі закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності без визначення особи, винної у дорожньо-транспортній пригоді, тобто вина [PERSON] не встановлена. Крім того, відсутні докази того, що [PERSON] звертався із заявою до ПрАТ «СК «Ван Клік» про те, що 5 листопада 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода, у зв`язку з чим, йому повинно бти відмовлено у виплаті страхового відшкодування (т.1 а.с.169-170). Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 16 жовтня 2020 року відмовлено у затвердженні мирової угоди укладеної 18 березня 2020 року між [PERSON] та ПАТ «СК «Ван Клік» (т.1 а.с.175). Заслухавши позивача та його представника, які позов підтримала, відповідача [PERSON] та представника відповідача АТ «Сумигаз», які позов не визнали, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/8709527 від 20 березня 2019 року застраховано цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу «ГАЗ 53», реєстраційний номер [NUMBER] , і ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 100000 грн (т.1 а.с.6). Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] власником автомобіля «ГАЗ 53», реєстраційний номер [NUMBER] є АТ «Сумигаз» (т.1 а.с.90-91). Постановою Путивльського районного суду Сумської області від 12 лютого 2020 року закрито провадження відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (т.1 а.с.7). Згідно з актом огляду транспортного засобу №109 (дефектною відомістю) від 13 листопада 2019 року, складеним експертом-оцінювачем [PERSON] , автомобіль «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] в результаті дорожньо-транспортної пригоди 5 листопада 2019 року, отримав механічні пошкодження. Вказаний акт підписаний [PERSON] , механіком [PERSON] , [PERSON] від підпису відмовився (т.1 а.с.13). Відповідно до п.3.5 звіта №104 незалежної оцінки майна ФОП [PERSON] , складеного на блану ТОВ «Експерт-Сервіс Авто» від 14 листопада 2019 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає 194054 грн. 16 коп. (т.1 а.с.8-12). В той же, час в п.3.7 вказаного звіту вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля становить 499841 грн. 17 коп., яка не менше ринкової вартості автомобіля 432166 грн. 20 коп., у зв`язку з чим відновлювати автомобіль економічно недоцільно, отже вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] складає 432166 грн. 20 коп. У висновку вказаного звіту зазначено, що вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді становить 432166 грн. 20 коп. Згідно з квитанцією до прибуткового касового ордера №104 від 13 листопада 2019 року [PERSON] сплатив ФОП [PERSON] 4800 грн. (т.1 а.с.14). 10 листопада 2019 року між [PERSON] та адвокатом Гулаковим А.І. укладено договір про надання правничої допомоги і сума гонорару адвоката за цим договором складає 25000 грн. (т.1 а.с.15). Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 5 лютого 2021 року у справі було призначено автотехнічну експертизу (т.1 а.с.223). Відповідно до висновка експерта №СЕ-19/119-21/6229-ІТ від 30 червня 2021 року у зв`язку з наявністю суттєвих протиріч, стосовно механізму зближення транспортних засобів, які експертним шляхом усунути неможливо, дослідження було проведено в двох варіантах розвитку даної події згідно з показами кожного з водіїв автомобілів учасників ДТП окремо. Варіант №1 (згідно з показами водія автомобіля «ГАЗ 53», реєстраційний номер [NUMBER] ): 1) в ситуації, що розглядається, водій автомобіля «ГАЗ 53», реєстраційний номер [NUMBER] повинен був діяти згідно з вимогами п.16.11. ПДР; 2) в ситуації, що розглядається, водій автомобіля «ГАЗ 53», реєстраційний номер [NUMBER] мав технічну можливість уникнути доної дорожньо-транспортної пригоди; 3) в ситуації, що розглядається, за наданих вихідних даних, в діях водія автомобіля «ГАЗ 53», реєстраційний номер [NUMBER] вбачаються невідповідності вимогам п.16.11 ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди; 4) в ситуації, що розглядається, водій автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] повинен був діяти згідно з вимогами п.п.12.3, 12.4 ПДР; 5) в ситуації, що розглядається, водій автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди; 6) в ситуації, що розглядається, за наданих вихідних даних, в діях водія автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] вбачаються невідповідності вимогам п.п.12.3, 12.4 ПДР, з яких невідповідності вимогам п.12.3 ПДР знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди; 7) відстань на якій знаходився автомобіль «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] на момент виникнення небезпеки для руху його водію становить 165,0?291,1 м; 8) гальмівний шлях автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] , в даній дорожній обстановці, при русі з максимально-допустимою швидкістю в населених пунктах становить 18,5 м. Варіант №2 (згідно з показами водія автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] ): 1) в ситуації, що розглядається, водій автомобіля «ГАЗ 53», реєстраційний номер [NUMBER] повинен був діяти згідно з вимогами п.16.11. ПДР; 2) в ситуації, що розглядається, водій автомобіля «ГАЗ 53», реєстраційний номер [NUMBER] мав технічну можливість уникнути доної дорожньо-транспортної пригоди; 3) в ситуації, що розглядається, за наданих вихідних даних, в діях водія автомобіля «ГАЗ 53», реєстраційний номер [NUMBER] вбачаються невідповідності вимогам п.16.11 ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди; 4) в ситуації, що розглядається, водій автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] повинен був діяти згідно з вимогами п.п.12.3, 12.4 ПДР; 5) в ситуації, що розглядається, водій автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] не мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди; 6) в ситуації, що розглядається, за наданих вихідних даних, в діях водія автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] вбачаються невідповідності вимогам п.12.4 ПДР, які не знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди; 7) відстань на якій знаходився автомобіль «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] на момент виникнення небезпеки для руху його водію становить 26,7 м; 8) гальмівний шлях автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] , в даній дорожній обстановці, при русі з максимально-допустимою швидкістю в населених пунктах становить 20,5 м (т.2 а.с.29-34) Відповідачем [PERSON] було надано висновок судового експерта Кирієнка В.Г. №105 від 11 червня 2021 року, згідно з яким: 1) свідчення водія автомобіля «Тойота» відносно траєкторії руху автомобіля «ГАЗ» при виконанні маневру розвороту слід вважати як технічно неспроможні; 2) водій автомобіля «Тойота» повин був діяти відповідно до вимог п.п.2.3.б, 12.4, 12.3, 10.1 ПДР; 3) в даній дорожній ситуації водій автомобіля «Тойота» мав технічну можливість попередити виникнення дорожньо-транспортної пригоди; 4) з технічної точки зору в діях водія автомобіля «Тойота» вбачається невідповідність вимогам п.п.2.3.б, 12.4, 12.3, 10.1 ПДР, з яких невідповідність вимогам п.п.12.3, 10.1 ПДР знаходиться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди; 5) водій автомобіля «ГАЗ» повинен був діяти відповідно до вимог п.п.16.11, 10.1 ПДР; 6) в даній дорожній ситуації водій автомобіля «ГАЗ» мав технічну можливість попередити виникнення дорожньо-транспортної пригоди; 7) з технічної точки зору в діях водія автомобіля «ГАЗ» вбачається невідповідність вимогам п.16.11, 10.1 ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди (т.2 а.с.42-52). Відповідно до витягів з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 2 грудня 2021 року автомобіль «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] за [PERSON] не зареєстрований, а 24 грудня 2020 року перереєстрований на нового власника (т.2 а.с.128-130). Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 21 вересня 2022 року у справі було призначено автотоварознавчу експертизу (т.2 а.с.187). Відповідно до повідомлення про неможливість надання висновку судової автотоварознавчої експертизи №3485 від 25 січня 2023 року повідомлено, що згідно зі ст.72 ЦПК України , п.п.1.13, 2.1, 2.2 Інструкції «Про призначення і проведення судових експертиз та експертних досліджень « №53/5 від 8 жовтня 1998 року (із змінами та доповненнями) неможливо надати висновок судової автотоварознавчої експертизи оскільки досліджуваний транспортний засіб на експертний огляд не надано (т.2 а.с.201). Крім того, як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП (справа №584/1705/19, провадження №3/584/2/20), постановою суду від 2 грудня 2019 року було призначено автотехнічну експертизу (а.с.28 справи №584/1705/19) 27 грудня 2019 року на адресу суду надійшло повідомлення експерта про необхідність надання вихідних даних для проведення експертизи (а.с.30-32 справи №584/1705/19), однак сторонами вказані дані надані не були і 3 лютого 2020 року експерт повідомив про неможливість проведення експертизи у зв`язку з відсутність цих даних (а.с.35-37 справи №584/1705/19) Постановою від 12 лютого 2020 року закрито провадження у справі відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП у зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.38 справи №584/1705/19). Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому, пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено судам, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Це означає, що у справах, що стосуються відшкодування шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (внаслідок ДТП), обов`язок відшкодування шкоди виникає за наявності наступних умов: 1) дії завдавача шкоди були неправомірними; 2) між діями завдавача шкоди та шкодою є безпосередній причинний зв`язок. Підставою звільнення особи від відповідальності в деліктних правовідносинах є відсутність будь-якої складової цивільного правопорушення. Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» також визначено, що «відповідно до частини четвертоїстатті 61 ЦПК Українивирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне порушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода, та чи сталася вона з вини відповідача. Згідно з ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використання, зберігання хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В ч.2 п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено судам, що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Тобто, володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є не лише його власник, але й інша фізична чи юридична особа, яка на відповідній правовій підставі володіє цим об`єктом. Разом із тим, відповідно до положень ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Отже, за змістом зазначених норм матеріального права, положення ст.1187 ЦК України регулюють правовідносини зі спричинення шкоди джерелом підвищеної небезпеки іншій особи, і у цьому випадку особа, яка є володільцем джерела підвищеної небезпеки звільняється від відповідальності у випадках визначених зазначеною нормою. На відміну від зазначених положень, ст.1188 ЦК України регулює правовідносини щодо шкоди, спричиненої взаємодією декілька джерел підвищеної небезпеки та спричинення шкоди кожному з них і при цьому враховують дії кожного володільця джерела підвищеної небезпеки, зокрема, порушення ним Правил дорожнього руху, наявність причинного зв`язку не тільки з дорожньо-транспортною пригодою, а і її наслідками. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у і тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що і відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.6 зазначеної постанови пленуму, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Зобов`язання із заподіяння шкоди (деліктні зобов`язання) це зобов`язання, які виникають внаслідок порушення майнових чи особистих немайнових прав абсолютного характеру і мета яких забезпечити поновлення прав потерпілого за рахунок заподіювача шкоди або особи, відповідальної за шкоду. Законодавство в деліктних правовідносинах передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Відповідно до п.9 ч.1 ст.7 Закону України «Про страхування» в Україні здійснюються обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно з ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» cтраховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У відповідності до п.9.1 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з положень ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, судом встановлено, що постановою від 12 лютого 2020 року закрито провадження відносно [PERSON] у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, і вину [PERSON] у вказаній постанові не встановлено у зв`язку із неможливістю проведення автотехнічної експертизи, відповідно до висновку експерта №СЕ-19/119-21/6229-ІТ від 30 червня 2021 року (перший варіант) та висновку судового експерта №105 від 11 червня 2021 року у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, в якій автомобілі зазнали механічних пошкоджень, наявна вина обох водіїв. При цьому слід зауважити, що із зазначених висновків убачається, що водій автомобіля «Toyota Land Cruiser» мав набагато більше можливостей при дотриманні правил дорожного руху уникнути зіткнення. Преведення автотоварознавчої експертизи автомобіля «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] , виявилося неможливим у зв`язку з ненаданням позивачем об`єкту дослідження. Крім того, ствердження представника позивача про те, що автомобіль «Toyota Land Cruiser» був проданий на запчастини, є безпідставними, оскільки представником відповідача АТ «Сумигаз» надано витяг з Єдиного державного реєстру МВС від 2 грудня 2021 року, з якого вбачається, що на вказану дату востаннє зазначений автомобіль був зареєстрований 24 грудня 2020 року, тобто автомобіль був відчужений вже після ДТП. До того ж позивач ухилився від надання суду доказів щодо суми, за яку було продано автомобіль, у зв`язку з чим неможливо визначити, чи покриває вона розмір завданої майнової шкоди, а якщо ні, то в якій частині. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення з АТ «Сумигаз» та [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 361966 грн. 20 коп. Що стосується вимог про стягнення матеріальних збитків на правову допомогу в сумі 25000 грн., які позивач вніс до суми матеріальної шкоди, яку він просив стягнути з АТ «Сумигаз» та [PERSON] , слід зазначити, що такі витрати не є шкодою у розумінні ЦК України і питання щодо їх стягнення повинно вирішуватись відповідно до положень ст.141 ЦПК України. За правилами ч.ч.1-6 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Що стосується позовної вимоги про стягнення з ПрАТ «СК «Ван Клік» 100000 грн., то вона підлягає частковому задоволенню, оскільки цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ГАЗ 53», реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована в ПрАТ «СК «Саламандра Україна», правонаступником якого є ПрАТ «СК «Ван Клік», полісом обов`страхування цивільно-правової відповідальності №АМ/8709527 від 20 березня 2019 року, і розмір страхової суми за відшкодування шкоди завданої майну становить 100000 грн. (франшиза 510 грн.). Як встановлено у судовому засіданні, дорожньо-транспортна пригода сталася з вини обох водіїв, у тому числі - і водія забезпеченого транспортного засобу. Крім того, між позивачем та представником ПрАТ «СК «Ван Клік» у процесі розгляду справи була укладена мирова угода щодо виплати позивачу матеріальної шкоди в сумі 99490 грн., у затвердженні якої судом відмолено, оскільки її текст не містив взаємних поступок сторін, а є фактично визнанням позову з боку вказаного відповідача. Заяв про зміну його позиції щодо предмету позову до суду не надходило. Отже, з огляду на положення ч.3 ст.13 ЦПК України, суд вбачає підстави для стягнення на користь позивача з ПрАТ «СК «Ван Клік» матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 99490 грн. Що стосується вимог про стягнення з [PERSON] моральної шкоди в сумі 25000 грн., то суд дійшов наступного. Згідно зі ст.ст.\~23,\~1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.5, п.7 та п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Таким чином, оскільки дорожньо-транспортна пригода від 5 листопада 2019 року сталася в тому числі і з вини водія автомобіля «ГАЗ 53», реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті якого автомобілі зазнали механічні пошкодження, у зв`язку з чим водій «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер [NUMBER] , зазнав душевних страждань внаслідок пошкодження його майна, суд вважає розумним та справедливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 3000 грн. відшкодування моральної шкоди, враховуючи наявність в діях самого водія [PERSON] порушення правил дорожного руху, що перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням цієї пригоди, а також те, що згідно з висновками експертів у нього було більше можливостей, ніж у водія [PERSON] , уникнути зіткнення транспортних засобів при дотриманні правил дорожного руху. У зв`язку із частковим задоволенням позову, відповідно до ст.141\~ЦПК України підлягають стягненню з відповідача ПрАТ «СК «Ван Клік» на користь позивача 994\~грн.\~90\~коп.витрат по сплаті судового збору при подачі позову (99490грн.*100%/100000грн.=99,49%, 1000грн.*99,49%/100%=994,90грн.), а також підлягають сятгненняю з відповідача [PERSON] на користь позивача 100 грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору при подачі позову (3000грн.*100%/25000грн.=12%, 840грн.*12%/100%=100,8грн.).

Outcome: partial