Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

У квітні 2021 року позивачка звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири, в розмірі 78500,00 грн, 3000,00 грн витрат на висновок оцінювача та судові витрати. В обґрунтування позову посилається на те, що 05.01.2021 приблизно о 14 год 40 хв вона зайшла в належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] та одразу біля вхідних дверей побачила залиття квартири фекальними каналізаційними стоками, виток каналізаційних вод відбувався через унітаз, стічний отвір душової кабіни та стік для води пральної машини. У зв`язку із залиттям вона одразу зателефонувала до центральної диспетчерської служби Шевченківського району та повідомила про аварію. При цьому вона відразу приступила до усунення наслідків залиття, оскільки із каналізаційних отворів продовжувала прибувати вода та її неможливо було зупинити власними силами. Позивачка зауважила, що неодноразово телефонувала на гарячу лінію до центральної диспетчерської служби Шевченківського району із вимогою негайно направити аварійну службу, оскільки каналізаційні стоки продовжували виток з унітазу, душової кабіни та стоку пральної машини, на що отримала відповідь, що аварійна машина вже в дорозі. Після спливу декількох годин, враховуючи, що ані аварійна служба, ані спеціаліст відповідача 1 так і не з`явились, вона звернулась до приватного спеціаліста-сантехніка, який став випадковим свідком аварії та запропонував свою допомогу та, який, використовуючи власне обладнання для прочистки каналізаційних труб, встановив закупорення каналізаційного каналу на відстані 8 метрів від виходу в квартиру, яке він проштовхнув спеціальним дротом в бік міського каналізаційного колодязя. Зауважила, що станом на 22 годину 05.01.2021 на виклик до аварійної служби ніхто так і не з`явився, так само як і у наступні дні. Вказує, що 27.01.2021 вона звернулась до утримувача будинку із заявою про складення Акту про наслідки залиття квартири. 08 лютого 2021 року ТОВ «Імпульс-Газ» (відповідач-2) складено відповідний Акт, згідно якого залиття відбулось з вищерозташованих квартир в результаті неналежної експлуатації внутрішньо-квартирними інженерними мережами, що призвело до засмічення центральної системи каналізації з виливом води в квартирі [ADDRESS] , а також в ньому зазначено, що при чищенні було виявлено сторонні предмети (харчові відходи, засоби гігієни), що свідчить про недотримання правил користування каналізаційною мережею мешканцями вище розташованих квартир, а заподіювачем шкоди є мешканці будинку по стояку квартири [ADDRESS] , які побутовими відходами засмітили каналізаційну мережу. Однак, позивачка не погоджується із відомостями, зазначеними в Акті, вважає їх такими, що не відповідають дійсності, а заподіювачем шкоди вважає утримувача інженерних мереж будинку - відповідача-1 та його підрядника вдповідача-2, тому що ані відповідачем - 1, ані відповідачем-2 не встановлювалися причини та обставини залиття, так само як і не здійснювалось чищення каналізаційного каналу, оскільки, як зазначено вище, ніхто на виклик не з`явився, а чищення каналізаційного каналу здійснювалось нею самотужки із залученням сторонніх спеціалістів, які не є працівниками відповідачів. Отже, відповідачам не було і не могло бути відомим про дійсні причини залиття, оскільки вони не з`явились та не здійснювали чищення каналізаційного каналу, а тому вважає, що відомості в Акті не відображають об`єктивної дійсності, а є припущенням, зробленим з метою уникнути відповідальності за неналежний стан інженерних мереж в будинку «царського періоду», який був побудований у 1908 році, а у 1988 році в ньому було здійснено капітальний ремонт. Крім того, вважає, що відповідачами, зокрема, в порушення п. 6 Розпорядження ВО КМР (КМДА) від 09.03.2011 № 307 «Про впорядкування надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м. Києві» не здійснювались Регламентні роботи (обхід, огляд, перевірка роботи та технічного стану) щонайменше 1 раз на квартал за останні 3 роки. При цьому, зауважила, що у відповіді на адвокатський запит від 24.02.2021 щодо надання належним чином засвідчених копій річних графіків планово-попереджувальних робіт в системі каналізації будинку [ADDRESS] за період з 2018 по 2021 рік включно та повідомлення про їх виконання, відповідачем-1 повідомлено, що будь-яких профілактичних робіт не здійснювалось. Тому позивачка вважає, що однією з причин засмічення каналізаційних мереж будинку була відсутність профілактичного огляду та проведення регламентних робіт у зазначеному будинку. Крім того, звернула увагу, що витік каналізаційних стоків одночасно із квартирою [ADDRESS] відбувався і в нежитловому приміщенні 21 (Центр вертебрології) на першому поверсі того самого будинку, що виключає засмічення квартири лише по одному стояку, а свідчить про системний незадовільний стан каналізаційних мереж та протиправну бездіяльність відповідача, яка й спричинила зазначені збитки. Також зауважила, що у зв`язку із тим, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання щодо утримання житлового будинку, порушивши, при цьому, вимоги Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, Розпорядження №307 від 09.03.2011 «Про впорядкування надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м. Києві», вчинив бездіяльність та не направив спеціаліста для усунення причин та наслідків витоку каналізаційних стоків, це призвело до аварії, а також пошкодження майна позивачки, що і стало предметом цього спору. Поряд з цим, позивачка зазначила, що з метою встановлення дійсного розміру заподіяної майну шкоди, вона звернулась до Оцінювача - ПП «Експертзабезпечення», який провів незалежну оцінку майнових прав та надав висновок про вартість матеріального збитку, розраховану станом на 19.03.2021, згідно якого ринкова вартість матеріального збитку становить 78500 грн без ПДВ. Також на проведення дослідження нею понесені витрати у розмірі 3000,00 грн, що також є збитком, який виник у зв`язку із необхідністю захисту порушеного права судом. Таким чином, з огляду на зазначене, у зв`язку із тим, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання щодо утримання житлового будинку, порушивши при цьому вимоги Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, Розпорядження № 307 від 09.03.2011 «Про впорядкування надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м. Києві», вчинив бездіяльність та не направив спеціаліста для усунення причин та наслідків витоку каналізаційних стоків, що призвело до аварії, а також пошкодження її майна, позивачка вважає що шкода її майну заподіяна внаслідок неналежного виконання відповідачами своїх обов`язків по утриманню будинку, а тому така шкода підлягає відшкодуванню у повному обсязі. Вказані обставини зумовили позивача звернутися до суду з захистом своїх прав. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2021 матеріали позовної заяви передані на розгляд судді Сіромашенко Н.В. Ухвалою суду від 19.04.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу для розгляду справи по суті. 26.08.2021, засобами поштового зв`язку, від представника відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову щодо солідарного стягнення з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» матеріальної шкоди у розмірі 81500,00 грн, у зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю, посилаючись на недоведеність його вини у залитті квартири [ADDRESS] . У судовому засіданні 12.06.2023 представник позивача позов підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача - КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» - у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, підтримав доводи та заперечення, викладені у відзиві. Відповідач ТОВ «Імпульс-Газ» свого представника в судове засідання не направив, сповіщений належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляв, правом, встановленим ст. 178 ЦПК України, не скористався, відзив на позов не надавав. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», утворене рішенням Шевченківської районної у м Києві ради від 19 лютого 2007 року № 187, перейменоване відповідно до рішення Київської міської ради від 09 жовтня 2014 року №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» та віднесено до сфери управління Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації. Відповідно до розпорядження Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 09.02.2011 № 80 «Про закріплення майна за Комунальним підприємством «Керуюча дирекція», до якого внесено зміни розпорядженням Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від, 30.12.2016 № 801, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» здійснює господарське відання житлового будинку [ADDRESS] . 27.10.2020 між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» та ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ» укладено договір № 338 про надання послуг з комплексного обслуговування будинків, споруд, об`єктів благоустрою і прибудинкових територій у житлових будинках комунальної власності неадміністративного мікрорайону «Золотоустівська» Шевченківського району м. Києва предметом якого є комплексне прибирання і утримання місць загального користування, сходових клітин, прибудинкової території, утримання і технічного обслуговування внутрішньобудинкових інженерних та комунікаційних мереж (централізованого опалення, централізованого водопостачання та водовідведення, централізованого постачання гарячої води, електропостачання)» у житлових будинках комунальної власності неадміністративного району «Златоустівська» Шевченківського району міста Києва, в якому територіально знаходиться житловий будинок [ADDRESS] . Згідно п. 4.2.2 Договору № 338 від 27.10.2020 та п. 6. Технічного завдання ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ» здійснює надання послуг відповідно до технічного завдання. До обов`язків ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ», згідно пунктів 4.2.3, 4.2.4 Договору №338 від 27.10.2020, входить своєчасне вжиття заходів щодо уникнення та ліквідації аварійних ситуацій, пов`язаних з технічним станом житлових будинків та їх інженерним обладнанням; відшкодування збитків, завданих майну, житловому приміщенню та шкоду, заподіяну життю чи здоровлю мешканців будинків, у випадку надання неякісних послуг, розмірі й порядку згідно з чинним законодавством України. Отже, відповідальність за ненадання чи неналежне надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій споживачам багатоквартирного будинку, співвласником якого є позивач, у 2021 році несе ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ», в межах дії договору №338 від 27.10.2020 та чинного законодавства. Судом встановлено, що 05.01.2021 відбулось залиття квартири [ADDRESS] . Позивач є власником частини квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 28 жовтня 1997 року, видане Радянською районною державною адміністрацією. Одразу після виявлення залиття, позивач зателефонувала до центральної диспетчерської служби Шевченківського району та повідомила про аварійну ситуацію. Як вбачається з відповіді КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» від 02.02.2021 № 180/3 на адвокатський запит адвоката позивача - Чугуєнка Д.В. від 25.01.2021 підприємство повідомило, що станом на 05.01.2021 виконавцем послуг з утримання житлового будинку [ADDRESS] було ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ» на підставі договору від 27.10.2020. За умовами договору ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ» взяло на себе зобов`язання забезпечити якісне утримання житлових будинків відповідно до вимог законодавства, а також їх безпечну експлуатацію; своєчасно вживати заходів щодо уникнення та ліквідації аварійних ситуацій, для підтримки експлуатаційних характеристик і з метою запобігання погіршенню технічного стану здійснювати дрібний поточний ремонт будинків, елементів благоустрою, прибудинкових територій та споруд; забезпечити збереження переданого йому на обслуговування майна, елементів благоустрою, зелених насаджень, прибудинкових територій; організовувати та проводити планові та позапланові огляди жилого фонду, елементів благоустрою прибудинкових територій. При цьому, щодо встановлення факту засмічення каналізаційного стояка в зазначеній у запиті квартирі підприємство повідомило, що 05.01.2021 о 14.50 до централізованої диспетчерської служби Шевченківського району міста Києва надійшла заявка про засмічення каналізаційного стояка в кв. [ADDRESS] . Звернення зареєстровано за № 7100263 та передано на виконання до обслуговуючої організації. В той же час, до обслуговуючої організації надійшло звернення від власника нежитлового приміщення № 21, що знаходиться в цокольному приміщенні зазначеного будинку (Інститут вертебрології та реабілітації IVR) щодо засмічення каналізаційної мережі. Звернень від інших мешканців будинку [ADDRESS] з даного питання не надходило. Під час огляду нежитлового приміщення [ADDRESS] в зазначеному житловому будинку працівниками обслуговуючої організації встановлено факт засмічення каналізаційного лежака в підвальному приміщенні. У зв`язку із чим, за сприянням власника зазначеного нежитлового приміщення спільно з працівниками обслуговуючої організації, із залученням спеціалізованої організації були проведені роботи щодо прочистки засміченого каналізаційного стояка. При цьому, зазначено, що причиною аварійної ситуації є засмічення каналізаційного лежака будинку через халатне відношення мешканців до користування системою водовідведення будинку та не пов`язана із проведенням планово-попереджувальних ремонтних робіт на каналізаційній мережі. 05.01.2021 акт залиття квартири [ADDRESS] не складався у зв`язку з відсутністю звернення від мешканців щодо необхідності його складання. За інформацією обслуговуючої організації заява про складення акту надійшла 29.01.2021. Крім цього, 02.02.2021 Шевченківська районна у м. Києві державна адміністрація надала відповідь № 109103/45-691 на адвокатський запит адвоката позивача - Чугуєнка Д.В. від 25.01.2021, в якій підтвердила аварійну ситуацію в житловому будинку [ADDRESS] , яка мала місце 05.01.2021. Зокрема, зазначила, що 05.01.2021 о 20:48 від гр. [PERSON] до комунальної бюджетної установи «Контактний центр міста Києва» надійшло одне звернення щодо витоку каналізації в квартирі. Звернення зареєстровано в інформаційно - аналітичній системі «СRМ 1551» та надіслано на розгляд до відповідних виконавців. Також зауважила на причину аварійної ситуації - засмічення каналізаційного лежака будинку через халатне відношення мешканців до користування системою водовідведення будинку. Відповідно до Акту про залиття квартири від 08.02.2021, складеного комісією неадміністративного мікрорайону «Златоустівська», затвердженого ТОВ «Імпульс-Газ», яке на момент залиття було виконавцем послуг у будинку [ADDRESS] , залиття відбулось внаслідок неналежної експлуатації внутрішньо-квартирними інженерними мережами, що призвело до засмічення центральної системи каналізації з виливом води в квартирі [ADDRESS] , при чищенні було виявлено сторонні предмети (харчові відходи, засоби гігієни), що свідчить про недотримання правил користування каналізаційною мережею мешканцями вище розташованих квартир. Заподіювачем шкоди є мешканці будинку по стояку квартири [ADDRESS] , які побутовими відходами засмітили каналізаційну мережу. Акт складений на підставі звернення мешканця квартири [ADDRESS] на Центральну диспетчерську службу Шевченківського району за № 7100263 від 05.01.2021. Також судом встановлено, що позивач, з метою встановлення дійсного розміру заподіяної майну шкоди, звернулась до оцінювача - ПП «Експертзабезпечення», який діяв згідно сертифіката ФДМУ № 427/18 від 25.05.2018 та договору на проведення незалежної оцінки №1322 від 16.03.2021, що провів незалежну оцінку майнових прав, застосувавши витратний загально прийнятий підхід, про що надав Звіт про незалежну оцінку майнових прав, з метою визначення ринкової вартості від 19.03.2021 та висновок про вартість матеріального збитку станом на дату оцінки. Відповідно до Висновку експерта про об`єкт незалежної оцінки від 19.03.2021 ринкова вартість матеріального збитку становить 78500,00 грн без ПДВ. Також, на проведення дослідження позивачем понесені витрати у розмірі 3000,00 грн. Так, відповідно до 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 № 76, виконавцем послуг складається акт про залиття. В акті визначається склад комісії, детальний опис події, після виявлення конкретного місця та встановлення зони відповідальності Управителя/Виконавця житлово-комунальних послуг, з чітким зазначенням причини. Разом з цим, слід звернути увагу, що в Акті про залиття позивачем не зафіксовано її незгоди зі змістом даного Акту під час його отримання, зауваження чи заперечення до Акту відсутні, в установленому порядку він не оскаржувався, зазначені в Акті обставини позивачем не спростовані, будь-яких доказів на спростування зазначених в Акті відомостей про події та причини залиття позивач не надала, в той час як позивач бездоказово заперечує проти них, що робить її доводи в цій частині неспроможними. При цьому позивачка до позовної заяви не долучала та в ході розгляду справи не заявляла, клопотань про проведення відповідних судових експертиз, зокрема, на предмет встановлення причин залиття квартири, Крім цього, на підтвердження своїх вимог не заявляла клопотання про виклик свідка, а саме, спеціаліста-сантехніка, який став випадковим свідком аварійної ситуації та запропонував свою допомогу. В той же час, до матеріалів справи на обґрунтування своїх позовних вимог та факту залиття, позивач надала Звіт про незалежну оцінку майнових прав щодо визначення ринкової вартості від 19.03.2021, з метою встановлення, як вказує позивач, дійсного розміру заподіяної шкоди. Проте, наданий позивачем Звіт про оцінку не є первинним доказом на підтвердження технічних причин аварійної ситуації, мета Звіту про оцінку є оцінка величини майнового збитку та містить професійну думку оцінювача щодо вартості об`єкта оцінки. Відтак, зазначений Звіт є неналежним доказом на підтвердження причин залиття, оскільки такий звіт береться до уваги при встановленні розміру збитків. Крім того, слід звернути увагу, що Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 09.03.2011 № 307 «Про впорядкування надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м. Києві» затверджено структуру, періодичність та строки надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до пункту 6 зазначеного Розпорядження, розділ Технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем тепло-, водопостачання і водовідведення», виконавець забезпечує безперебійне транспортування отриманих від виробників послуг з централізованого опалення, холодного та гарячого водопостачання і водовідведення (за винятком внутрішньоквартирних мереж) шляхом виконання регламентних робіт (обхід, огляд, перевірка роботи та технічного стану) проводяться у міру необхідності, але не рідше 1 разу на квартал та профілактичних робіт (прочищення, усунення засмічень, несправностей та витоків в системах) - за необхідністю. Згідно п. 4 «Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 15.08.2018 № 219, обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного будинку здійснюється виконавцем та включає комплекс робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення протягом усього періоду їх експлуатації. Пункт 5 цього наказу № 219 встановлює, що обслуговування систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води в межах житлового (нежитлового) приміщення від точки приєднання здійснюється його власником (співвласниками). Згідно зазначеного Акту залиття приміщення позивачки відбулось внаслідок неналежної експлуатації внутрішньоквартирними інженерними мережами мешканцями вище розташованих квартир в будинку, що й призвело до засмічення центральної системи каналізації з виливом води в квартирі позивачки, що нівелює відповідальність відповідача перед останньою. При цьому, слід звернути увагу, що в Акті про залиття зазначено, що фактично заподіювачем шкоди є мешканці будинку по стояку квартири [ADDRESS] , які внаслідок неналежної експлуатації внутрішньоквартирними інженерними мережами засмітили побутовими відходами центральну систему каналізації, що призвело до залиття квартири [ADDRESS] . За таких обставин, з огляду на зазначене вище, Акт про залиття від 08.02.2021 є єдиним належним та допустимим доказом, який підтверджує причини залиття квартири позивачки. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів, що 05.01.2021 залиття її квартири відбулося з вини відповідачів. При цьому, щодо відсутності відповідальності відповідачів перед позивачкою за завдану матеріальну шкоду, слід звернути увагу, що 10.09.2020 виконавцем послуг проведено осінній огляд житлових будинків у Шевченківському районі м. Києва, у тому числі житлового будинку [ADDRESS] , та складено Акт огляду, згідно якого будинок знаходиться у задовільному санітарно-технічному стані, підготовлений до експлуатації в осінньо-зимовий період 2020-2021 роки. Крім цього, у Переліку несправностей елементів, які виявлені при осінньому огляді житлового будинку [ADDRESS] , несправності каналізаційних мереж не встановлені та не зафіксовані. У цьому ж Переліку зафіксовано, що каналізаційні мережі на момент обстеження перебувають у задовільному технічному стані, витоків не виявлено. При цьому, регламентні роботи стосовного поточного ремонту системи зливової каналізації до графіку на 2021 рік не внесені. Усунення засмічень, несправностей в системі здійснюється виконавцем послуг на підставі заявок споживачів. Таким чином, з огляду на встановлені вище судом обставини, вина відповідачів у залитті квартири [ADDRESS] , є недоведеною та спростовується встановленими вище судом обставинами та наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, Актом від 05.01.2021 про залиття, а відтак, причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачів та завданими позивачу збитками не встановлений. Отже, посилання позивачки, що заподіювачем шкоди є відповідачі, тому що вони не здійснювали чищення каналізаційного каналу, неналежним чином виконували свої зобов`язання щодо утримання житлового будинку, порушивши при цьому, вимоги Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, Розпорядження №307 від 09.03.2011 «Про впорядкування надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м. Києві», що призвело до аварії, а також пошкодження її майна, є необґрунтованими та безпідставними. При цьому, серед іншого, також слід звернути увагу на те, що як вже встановлено судом, 05.01.2021 о 14.30 у зв`язку із залиттям квартири, позивач зателефонувала до центральної диспетчерської служби Шевченківського району, якою зареєстровано її звернення та передано на виконання до обслуговуючої організації. Однак, в той же час, до обслуговуючої організації надійшло звернення від власника нежитлового приміщення № 21, що знаходиться в цокольному приміщенні зазначеного будинку щодо засмічення каналізаційної мережі, під час огляду якого працівниками обслуговуючої організації встановлено факт засмічення каналізаційного лежака в підвальному приміщенні, у зв`язку із чим, зокрема, працівниками обслуговуючої організації, були проведені роботи щодо прочистки засміченого каналізаційного стояка. Зважаючи на викладене, працівники обслуговуючої організації діяли у спосіб та в межах повноважень, визначених, п. 6 Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 09.03.2011 № 307 та п. 4 «Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води» від 15.08.2018 № 219. Враховуючи, що звернень від інших мешканців будинку з даного питання не надходило, то відсутні підстави вважати, що відповідач вчинив бездіяльність та не направив спеціаліста для усунення причин та наслідків витоку каналізаційних стоків у помешканні позивача. Крім того, слід зазначити, що позивач до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» з вимогою про усунення наслідків залиття її квартири не зверталася, а тому, відповідно відсутнє реагування відповідача на таке звернення, що виключає доводи позивача щодо неналежного реагування на таке звернення. 05.01.2021 о 14.30 у зв`язку із залиттям квартири, позивач зателефонувала до центральної диспетчерської служби Шевченківського району, а пізніше, о 20.48 зателефонувала до КБУ «Контактний центр міста Києва» щодо витоку каналізації в квартирі та зазначені звернення передані за належністю виконавцю послуг - «ТОВ «ІМПУЛЬС-ГАЗ». Враховуючи наведене, доводи позивача щодо бездіяльності відповідача в частині не направлення спеціаліста для усунення причин та наслідків витоку каналізаційних стоків, що призвело до аварійної ситуації, також, є необґрунтованими та безпідставними. За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. За частинами першою, другою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як зазначено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення. Верховний Суд у постанові від 14.02.2018 у справі № 621/2805/15-ц зауважив на обов`язок доказування в деліктних правовідносинах. Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167 ЦК України, доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою». Аналогічні висновки, також, викладені в постанові Верховного суду від 30.01.2019 у справі № 199/1478/17, постанові Верховного суду від 06.03.2019 у справі № 640/19929/16-ц. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладено в постанові від 11.03.2021 у справі № 488/4653/18 для розгляду цивільного спору з питань відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття має значення встановлення його причини, в тому числі місця аварії - місця пошкодження, виходу з ладу систем тепло- та/або гарячого, холодного водопостачання/водовідведення, що впливає на розмежування відповідальності виробника, виконавця та споживача житлово-комунальної послуги, правовідносини між якими, що виникають у процесі її створення, надання та споживання, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII. Таким чином, стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Отже, стаття 1166 ЦК України передбачає законодавче визначення деліктної відповідальності за шкоду, завдану майну. Так, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювана шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана; вина. За загальним правилом протиправна поведінка в цивільних правовідносинах означає порушення особою вимог правової норми, що полягає в здійсненні заборонених дій. Натомість у позовній заяві відсутні факти протиправної поведінки відповідачів, здійснення ними заборонених дій. За змістом позову, наявність шкоди не кореспондується з протиправною поведінкою відповідачів та з їх виною у спричиненні матеріальної шкоди, яка позивачем жодним чином не доведена у спосіб та порядку, встановленого законом. Таким чином, за відсутності всіх складових деліктного зобов`язання, відсутні правові підстави для задоволення позову. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно положень ст.ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, Верховний Суд 23.10.2019 прийняв постанову у справі № 917/1307/18, якою розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності. Частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Також, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, яка повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, беручи до уваги те, що обставини, на які посилається позивачка як на підтвердження задоволення позовних вимог, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, остання належним чином не обґрунтувала своїх доводів, а також, з огляду на відсутність всіх складових деліктного зобов`язання, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed