Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

представник ТОВ\~"Коллект\~Центр"\~звернувся у\~суд з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~у розмірі\~50588,05\~грн,\~а також\~судових витрат\~у справі.\~Позов мотивовано\~тим,\~що 29.11.2019\~між [PERSON] \~та ПАТ\~«УкрСиббанк» був\~укладений Договір\~про надання\~споживчого кредиту\~з можливістю\~відкриття карткового\~рахунку № [NUMBER] ,\~за умовами\~якого банк\~надав позичальнику\~кредит у\~розмірі 9095\~грн на\~строк до\~25.09.2020.\~Відповідно до\~п.\~3.9\~кредитного договору\~процентна ставка\~встановлюється в\~розмірі 0,00001%\~річних.\~Пунктом 3.10\~кредитного договору\~передбачено,\~що за\~користування кредитними\~коштами за\~кредитом понад\~встановлений договором\~термін процентна\~ставка встановлюється\~в розмірі\~7,00001%\~річних та\~починає нараховуватися\~на прострочену\~суму основного\~боргу з\~дати виникнення\~прострочення і\~до моменту\~погашення такої\~заборгованості.\~Банк належним\~чином виконав\~свої зобов`язання,\~надавши позичальнику\~кредитні кошти\~на загальну\~суму 9095\~грн.\~23.12.2021\~між АТ\~«УкрСиббанк» та\~ТОВ «ФК\~«Інкасо Фінанс»\~було укладено\~Договір факторингу\~№229,\~відповідно до\~якого АТ\~«УкрСиббанк» відступило\~ТОВ «ФК\~«Інкасо Фінанс»\~право вимоги\~до боржників,\~в тому\~числі за\~договором,\~позичальником у\~якому є\~ [PERSON] .\~У свою\~чергу,\~23.12.2021\~між ТОВ\~«ФК «Інкасо\~Фінанс» та\~ТОВ «Вердикт\~Капітал» було\~укладено Договір\~факторингу №23/12-2021/229,\~відповідно до\~якого ТОВ\~«ФК «Інкасо\~Фінанс» відступило\~ТОВ «Вердикт\~Капітал» право\~вимоги до\~боржників,\~зокрема до\~відповідачки [PERSON] \~10.01.2023\~ТОВ «Вердикт\~Капітал» відступило\~ТзОВ «Коллект\~Центр» право\~вимоги до\~боржників,\~в тому\~числі за\~договором №95894579000,\~що укладений\~між ПАТ\~«УкрСиббан» та\~ [PERSON] .\~Таким чином,\~ТОВ «Коллект\~Центр» наділено\~правом вимоги\~до відповідача.\~Станом на\~сьогоднішній день\~заборгованість за\~договором відповідачем\~не погашається,\~проценти за\~користування коштами\~не сплачуються,\~у зв`язку\~з чим\~станом на\~05.04.2023\~заборгованість відповідача\~перед позивачем\~становить 50\~588,05\~грн.,\~з яких:\~заборгованість за\~кредитом \~35\~998,33\~грн,\~заборгованість за\~відсотками на\~дату відступлення\~права вимоги\~ 14002,90\~грн,\~заборгованість за\~нарахованими відсотками\~згідно Кредитного\~договору (з\~моменту відступлення\~права вимоги)\~ 586,82\~грн. Посилаючись на викладене, просить стягнути з відповідачки [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 50\~588,05 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 гривні та витрати на правову допомогу у розмірі 9000 гривень. Ухвалою суду від 09 травня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився. Просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що зазначив у своїй позовній заяві. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. 07.06.2023 [PERSON] подала до суду заяву, згідно якої позовні вимоги щодо стягнення боргу в розмірі 50\~588,05 грн визнає повністю. Однак заперечує щодо розміру витрат на правову допомогу з огляду на не співмірність такої із даною категорією справ. Крім того, у зв`язку із визнанням позову просить стягнути з неї 50% сплаченого позивачем судового збору. Разом з тим, відзиву на позовну заяву не подала. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 29.11.2019 між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» був укладений Договір про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку № [NUMBER] , за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 9095 грн на придбання пральної машини F60109SU на строк до 25.09.2020. Відповідно договору процентна ставка встановлюється в розмірі 0,00001% річних та 7,00001% річних за користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений договором термін (а.с. 7-10). Крім того, як вбачається з Договору про надання споживчого кредиту та Анекти-Заяви на надання споживчого кредиту від 29.11.2019, АТ «УкрСиббанк» надало [PERSON] додатковий кредит Кредитну картку з наступними умовами: максимальна сума ліміту 50\~000 грн, максимальна процентна ставка за додатковим кредитом 60% річних від фактично використаної суми, строк дії ліміту кредитування 24 місяці (а.с. 17). Згідно банківської виписки по особовому рахунку про рух коштів картки, відповідачці було відкрито картку «Шопінг картка» та встановлено кредитний ліміт у розмірі 36000 грн. Термін дії ліміту 05.01.2023. Також, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а.с. 13-14). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Із наданих представником позивача та досліджених судом документів (зокрема виписки про рух коштів за період з 11.12.2020 по 10.01.2023) встановлено, що відповідач користувалася наданими банком кредитними коштами та порушила умови вказаного договору і має прострочену заборгованість. Так, згідно з розрахунком заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 29.11.2019, станом на 05.04.2023 заборгованість відповідача перед позивачем становить 50\~588,05 грн, з яких: заборгованість за кредитом 35\~998,33 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 14002,90 грн, заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги) 586,82 грн (а.с. 21-22). Також, матеріалами справи встановлено, що 23.12.2021 між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» було укладено Договір факторингу №229, відповідно до якого АТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» право вимоги до боржників, в тому числі за договором, позичальником у якому є [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників від 23.12.2021 до Договору факторингу, ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» набуло грошової вимоги до відповідача в сумі 47\~357,08 грн (а.с. 38-48). 23.12.2021 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №23/12-2021/229, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржників, зокрема до відповідачки [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників від 23.12.2021 до Договору факторингу, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло грошової вимоги до відповідача в сумі 47\~357,08 грн (а.с. 50-59). Крім того, 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» було укладено Договір факторингу №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТзОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників, в тому числі за договором №95894579000, що укладений між ПАТ «УкрСиббан» та [PERSON] . Відповідно до реєстру боржників від 10.01.2023 до Договору факторингу, ТзОВ «Коллект Центр» набуло грошової вимоги до відповідача в сумі 50\~001,23 грн (а.с. 61-75). Відповідно до вищевказаних договорів факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі. Право на одержання яких належить клієнту. Сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників, після чого фактор став кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до витягів з реєстру боржників до вищевказаних договорів факторингу, ТзОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 50\~001,23 грн. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТзОВ «Коллект Центр» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] . Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин справи, суд вважає, що позивачем доведено, а відповідачем не оспорювалося та визнано той факт, що відповідач припустилася порушення умов договору щодо своєчасної сплати сум кредиту, внаслідок чого за нею утворилася зазначена заборгованість у розмірі 50\~588,05 грн, яка підлягає стягненню у повному обсязі. Що стосується вимоги представника ТОВ «ФК «Коллект Центр» про стягнення з [PERSON] 9000 гривень витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Згідно із ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч. 1 - ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Інтереси позивача представляє адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс». На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача додав до заяви Договір №02-01/2023 від 02.01.2023 про надання правової допомоги (а.с. 99-103). Відповідно до Заявки на надання юридичної допомоги №24 від 05.03.2023, АО «Лігал Ассістанс» погодили надання правових послуг товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , а саме: надання письмової консультації з посиланням на нормативні акти вартістю 3000 грн та складання позовної заяви про стягнення боргу, підготовка та друк документів 6000 грн, а всього на 9000 грн (а.с. 108). Однак, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою їх розподілу, суд приймає до уваги норми ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрать на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 4500 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір в розмірі 2648 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на те, що заява про визнання позову відповідачем подана до розгляду справи по суті, а позивачем при зверненні до суду сплачено 2648 грн судового збору, наявні підстави для повернення ТзОВ «Коллект Центр» із державного бюджету 1342 грн, що становить 50% від сплаченого судового збору, а інші 1342 грн - стягнути із відповідача.

Outcome: partial