Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

10 травня 2023 року [PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до «Закарпатський науково дослідний та проектний інститут землеустрою» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в якому просить: - стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.05.2021 по 18.07.2022( включно) у сумі 622500 грн. 85 коп.; - стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: В обґрунтування позовної заяви позивач вказав, що вона знаходилась у трудових відносинах з відповідачем «Закарпатський науково дослідний та проектний інститут землеустрою» на посаді головного інженера. Наказом № 5-к від 31 березня 2021 року вона була звільнена на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідачем при звільненні не було здійснено з нею повного розрахунку. На підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.06.2021 року у справі № 308/5372/21 з відповідача стягнуто на її користь розрахунок при звільненні у розмірі 71\~492 гривні 54 копійки, а також 55500 гривень середній заробіток за час затримки при звільненні за період з 01.04.2021 року по 29.05.2021 року. Постановою державного виконавця ВДВС у м. Ужгород відкрито виконавче провадження № 67004619, яке на даний час не завершено, рішення суду не виконане. Зазначає, що між нею та відповідачем не має спору про розмір невиплаченого їй заробітку при звільненні, тому відповідач підлягає відповідальності за ст. 117 КЗпП України, у редакції статті яка діяла на момент її звільнення. Разом з тим враховуючи прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України про оптимізацію трудових відносин, який набрав чинності 19.07.2022 року, текст ст.117 КЗпП викладено у новій редакції. Тому враховуючи не здійснення з нею розрахунку зі сторони відповідача по цей час, та наявність рішення суду про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2021 року по 29.05.2021 року, вважає, що з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за період з 30.05.2021 року по 18.07.2022 року, по день набрання чинності Законом України, яким внесені зміни до ст. 117 КЗпП України. При цьому розмір середньоденної заробітної плати у розмірі 1500 гривень, встановлений рішенням суду, а тому враховуючи 415 днів затримки розрахунку, сума до виплати яку вона вваж є необхідно стягнути складає 622\~500 гривень. Також просить стягнути судові витрати. Відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не подано. Ухвалою суду від 11 травня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання 20 червня 2022 року: - позивач не з`явилась,подала заяву про проведення судового засідання у її відсутності Позовні вимоги підтримала у повному об`ємі; - відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позовних вимог та проведення розгляду у відсутності представника. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи: Позивач [PERSON] перебувала трудових відносинах з відповідачем ДП «Закарпатський науково дослідний та проектний інститут землеустрою» На підставі наказу № 5-к від 31 березня 2021 року вона була звільнена на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 29.06.2021 у справі № 308/5372/21, , стягнуто з ДП «Закарпатський науково дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь позивача нараховані, але не виплачені при звільненні грошові кошти у сумі 71492,54, а також стягнуто на користь позивача 55500 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення по день ухвалення рішення. Вказаним рішенням суду були встановлені правовідносини які існували між [PERSON] та ДП «Закарпатський науково дослідний та проектний інститут землеустрою», зокрема щодо роботи, звільнення та стягнення належних до виплати сум, а також встановлено середню заробітну плату позивача за день у розмірі 1500 грн. Рішення суду набрало законної сили. Станом на день розгляду справи, повного розрахунку з позивачем не проведено. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтями 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 29.06.2021 у справі № 308/5372/21, , стягнуто з ДП «Закарпатський науково дослідний та проектний інститут землеустрою» на користь позивача нараховані, але не виплачені при звільненні грошові кошти у сумі 71492,54, а також стягнуто на користь позивача 55500 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення по день ухвалення рішення. . Вказаним судовим рішенням встановлено порушення відповідачем трудових прав позивача на належний рівень оплати праці, передбачений чинним законодавством. Отже, ця обставина не потребує додаткового доведення. Однак, після ухвалення судового рішення відповідач не виплатив позивачу усієї суми які належало виплатити у якості розрахунку при звільненні, протилежного відповідачем не доведено. Згідно поданого позивачем розрахунку з дня ухвалення рішення по справі № 308/5372/21 і до 19.07.2022 пройшло 415 календарних днів, а саме: 2 дні у травні 2021 р., 30 днів у червні 2021 року, 31 день у липні 2021 року, 31 день у серпні 2021 р., 30 днів у вересні 2021 р., 31 день у жовтні 2021 р., 30 днів у листопаді 2021 року, 31 день у грудні 2021 року, 31 день у січні 2022 року, 28 днів у лютому 2022 року, 31 день у березні 2022 року, 30 днів у квітні 2022 року, 31 день у травні 2022 року, 30 днів у червні 2022 року, 18 днів у липні 2022 року . Розмір середнього заробітку [PERSON] за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.05.2021 р. по 19.07.2022 р. складає 622 500 грн. та розраховується шляхом добутку 415 (кількість днів затримки) на 1500 (розмір середньоденного заробітку). Згідно з ч.1 ст. 47 та ч.1 ст. 83 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно з ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно з ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Слід зазначити, що відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставіст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі не проведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника, суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Вказана норма статті 117 КЗпП діяла станом до 19.07.2022 року, внаслідок прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України про оптимізацію трудових відносин, який набрав чинності 19.07.2022 року, текст ст.117 КЗпП викладено у новій редакції, а саме: У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені\~статтею 116\~цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Разом з тим, правовідносини між сторонами виникли, до ухвалення та набрання чинності вказаним Законом, а тому суд цілком погоджується з позивачем, що на її правовідносини з відповідачем розповсюджується норма статті 177 КЗпП, яка діяла до 19.07.2022 року. Середньоденна заробітна плата для розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначається за правилами, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУвід 08.02.1995за №100. Відповідно до п. 2 Порядку, у випадку нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку. Відповідно до п. 8 Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Розмір середньоденного заробітку позивача встановлено вищевказаним рішенням суду. Відповідно до ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності з вимогами ст. 117 КЗпП ( у редакції чинній на момент звільнення позивача) підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, однак судом здійснюється розрахунок, враховуючи вимоги ст. 13 ЦПК України, в межах заявлених позивачем вимог. Таким чином, сума за час затримки розрахунку складає (за період з 30.05.2021 по 18.07.2022): 1500 грн. (середньоденна заробітна плата) Х 415 (кількість днів затримки розрахунку) = 622 500 грн. Суд,\~повно і\~всебічно з`ясувавши\~обставини по\~справі,\~надані суду\~докази,\~які були\~досліджені в\~судовому засіданні,\~прийшов до\~висновку,\~що позовні\~вимоги позивача\~про стягнення\~середнього заробітку підлягають задоволенню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає суму, що підлягає стягненню, без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Розподіл судових витрат між сторонами: Позивачем заявлено вимогу, щодо стягнення витрат по сплаті судового збору з відповідача на його користь, однак матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про сплату позивачем вказаної суми судового збору при поданні позовної заяви. Разом з тим, враховуючи, що при поланні позову, судовий збір позивачем не сплачено та відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що такий підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі сумі 2684 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial