Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В своїй заяві, з урахуванням уточнення вимог від 22.05.2023 року, заявник зазначає, що вона з 24.11.2009 року перебувала у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем [PERSON] . У 2018 році вона з роботодавцем дійшли згоди про звільнення заявника з роботи та фактичного припинення трудових відносин. Роботодавець 01.8.2018 року вніс відповідний запис до трудової книжки, проте належним чином не зареєстрував факт припинення трудових відносин. В лютому 2023 року заявник звернулась до Дніпровського управління Дніпровської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості населення для отримання статусу безробітної та пошуку роботи. Однак, заявнику було відмовлено, оскільки встановлено факт зайнятості особи, а саме не розірваний трудовий договір з ФОП [PERSON] . Водночас, ФОП [PERSON] припинив підприємницьку діяльність i перебуває за кордоном, що позбавляє заявника можливості звернутися до нього з приводу належного оформлення розірвання трудових відносин. Враховуючи наведене, заявник просить встановити факт припинення трудових відносин між фізичною особою-підприємцем [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку зі звільненням за угодою сторін на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 15 травня 2013 року позовну заяву залишено без руху та надано заявнику строк на усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали. 22 травня 2023 року заявник, подала уточнену заяву, в якій усунула недоліки зазначені в ухвалі судді від 15.05.2023 року. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 15 травня 2023 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку окремого позовного провадження. Заявник в судове засідання не з`явилась, натомість подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ч. 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому засіданні можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Судом встановлено, що між [PERSON] , [INFO] , та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено трудовий договір № 05010904330/3, що зареєстрований 25.11.2009 року в Донецькому міському центрі зайнятості (запис № 9 в трудовій книжці серії [NUMBER] , виданої 05.07.1990 року на ім`я [PERSON] , [INFO] - далі Трудова книжка) 01 серпня 2018 року ФОП [PERSON] зроблено належним чином посвідчений запис (підписом та печаткою) в трудовій книжці заявника про звільнення її за угодою сторін, відповідно до ст. 36 КЗпП України (запис № 10 Трудової книжки). Відповідно до копії довідки Пенсійного фонду України, форма ОК-5, виданої на ім`я [PERSON] , вбачається, що остання з серпня 2018 року по грудень 2022 року не отримувала доходів від ФОП [PERSON] та перебувала у трудових відносинах з іншими роботодавцями. . Листом Дніпровського управління Дніпровської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості від 01.03.2023 року № 404_74/1-23, [PERSON] було відмовлено у наданні статусу безробітного на підставі п.п. 1 п.п. 2 п. 23 Порядку КМУ від 19.09.2018 року № 792, у зв`язку зі встановленням факту зайнятості особи, а саме наявність нерозірваного трудового договору з ФОП [PERSON] за № 05010904330 від 25.11.2009 року. Згідно з відповіддю № 71998 від 15.05.2023 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , 24.09.2020 року припинено ФОП, номер запису № 2002660060005054340. Відповідно до ч. 1ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно з ч. 2ст. 22 КЗпП України, відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання не допускається. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 36 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України) підставами припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін. Трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. ( ч. 1 ст. 21 КЗпП України) Отже, трудовий договір є двостороннім договором між працівником та роботодавцем, які по відношенню один до одного мають відповідні права та обов`язки. Інші суб`єкти мають право втручання у взаємовідносини цих сторін лише у випадках та в порядку передбаченому чинним законодавством. Відповідно до наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 № 260 «Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою» та, зокрема, п.2 Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, укладений у письмовій формі трудовий договір між працівником і фізичною особою у трьох примірниках фізична особа повинна подати на реєстрацію до державної служби зайнятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи. Згідно п. 8, 14 вказаного Порядку, у разі закінчення строку трудового договору або припинення його дії достроково в трудовому договорі фізична особа робить запис про підстави його припинення з посиланням на відповідні статті Кодексу законів про працю України, про що сторони сповіщають центр зайнятості незалежно від місця реєстрації трудового договору; записи про реєстрацію та зняття з реєстрації трудового договору дають право фізичній особі внести записи до трудової книжки працівника про прийняття та звільнення його з роботи. За змістом такого Порядку, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються з фізичними особами-роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами-роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. Таким чином, у разі відсутності однієї зі сторін виникають труднощі зі встановленням обставини щодо припинення трудового договору, оскільки п. 8 Порядку передбачає звернення сторін (а не однієї сторони) у центрі зайнятості. За відсутності ж такої можливості підставою для зняття трудового договору з реєстрації та подальше внесення відповідних відомостей до трудової книжки може бути рішення суду, яке набрало законної сили про припинення дії трудового договору. На підставі досліджених доказів суд вважає, доведеним факт того, що дійсно між [PERSON] та ФОП [PERSON] з 01.08.2018 року припинено трудові відносини за згодою сторін на підставі п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, що у передбачений законом спосіб не було оформлено, а на теперішній час роботодавець припинив здійснення ним підприємницької діяльності. З огляду на зазначене, враховуючи, що заявниця, з незалежних від неї причин, позбавлено можливості розірвати трудовий договір та підтвердити факт припинення трудових відносин у порядку передбаченому чинним законодавством, що позбавляє її права набути статус безробітної, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved