Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що між АТ «Універсал Банк» та відповідачем 29 травня 2018 року було укладено договір б/н. Відповідно до договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 40000,00 грн., а відповідач [PERSON] взяла зобов`язання щодо повернення кредиту. Відповідач свої зобов`язання не виконала. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 70382,34 грн., з яких заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) 54663,35 грн., заборгованість за пенею та комісією 15718,99 грн. Також просив стягнути з відповідача на його користь понесені при зверненні до суду судові витрати. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2021 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін (а.с.38). Розпорядженням голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей. Відповідно до даного Розпорядження справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави. Справа №644/7727/21 також передана на розгляд до Київського районного суду м.Полтави. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 05 травня 2023 року справу прийнято до свого провадження. Розгляд справи вирішено продовжувати у спрощеному позовному провадженні з викликом (повідомленням) сторін. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні до справи не подавалися. Відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву, у якому зазначила, що розрахунок заборгованості, поданий позивачем, не відповідає дійсності.. З аналізу виписки про рух коштів по рахунку відповідача вбачається, що заборгованість відповідача перед АТ «Універсал Банк» складає 24907,87 грн., оскільки за період з 29 травня 2018 року до дати подання відзиву оборот по картковому рахунку становить: дебет 244490,20 грн., кредит 269398,07 грн. Різниця між величинами дебету та кредиту є розміром заборгованості відповідача перед позивачем (а.с. 54-58). Також зазначила, що нарахування пені та комісії не передбачено кредитним договором, тому вимога про їх стягнення є незаконною та не ґрунтується на жодній підставі.. Крім того, зазначила, що вимога позивача до відповідача про стягнення пені та комісії у розмірі 15718,99 грн. заявлена поза межами строку позовної давності. Тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та комісії у розмірі 15718,99 грн. в повному обсязі, та в задоволенні позовних вимог про стягнення частини заборгованості за тілом кредиту у розмірі 29755,48 грн. Позивач надав відповідь на відзив, у якій не погодився з доводами, викладеним відповідачем у відзиві на позов (а.с. 81-90). У відповіді на відзив зазначив, що заборгованість відповідача обрахована у відповідності до вимог кредитного договору та чинного законодавства. Позовні вимоги ґрунтуються на долучених до матеріалах справи доказах. Тому просив задовольнити позовні вимоги АТ «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідач надала заперечення, у яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та комісії у розмірі 15718,99 грн. в повному обсязі, та в задоволенні позовних вимог про стягнення частини заборгованості за тілом кредиту у розмірі 29755,48 грн. (а.с. 109 112). Інші заяви по суті справи та клопотання від сторін суду не надходили. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувшись в тексті позовної заяви до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, уповноваживши адвоката Рудконогу В.М. представляти її інтереси в суді. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково: в частині заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24907,87 грн. В задоволенні решти позовних вимог просила відмовити. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 29 травня 2018 року АТ «Універсал Банк» в рамках проекту monobank та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір б/н шляхом підписання анкети заяви до Договору про надання банківських послуг (а.с.6). В анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг зазначено, що [PERSON] просить відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану в додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов. Погоджується з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого вона підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. З зазначеними документами вона ознайомлена, отримала їх примірник у мобільному додатку, вони їй зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення. Визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису. Підтверджує, що ця анкета-заява є також заявою на відкриття рахунку і карткою із зразком її підпису. Дана заява містить підписи представника банку та [PERSON] . Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит у розмірі 40000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом за яким є платіжна картка. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. На цю обставину звернула увагу Велика палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника до Договору про надання банківських послуг від 29 травня 2018 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про сплату комісії та про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), просив стягнути також заборгованість за пенею та комісією. В той же час суд звертає увагу на ту обставину, що обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank (ресурс: Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms) та Тарифи як невід`ємні частини спірного договору. Тарифами та Витягом з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, що розміщені на сайті: https://www.monobank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та Витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначених банком розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, що розміщені на офіційному сайті позивача (www. monobank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, комісії, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. З огляду на те, що принцип верховенства права передбачає наявність правової визначеності, зокрема і при вирішенні питання щодо необхідності відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначає про відступ від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14). Зокрема, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Таким чином в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, з яких би вбачалось, що Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank регулюють правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до ч.3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки кредитним договором, укладеним сторонами, не передбачено сплату відсотків, комісії та пені, позовні вимоги про стягнення заборгованості за пенею та комісією у розмірі 15718,99 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 09.06.2018 р., укладеного між Універсал Банк та клієнтом\~ [PERSON] станом на 15.03.2021 р. (а.с.5), позивач обраховує заборгованість відповідача за тілом кредиту на загальну суму 54663,35 грн. В той же час, як вбачається з вказаного розрахунку та виписки про рух коштів по картці від 20.12.2021 року, сплачені відповідачем кошти в загальній сумі 26405,48 грн. безпідставно зараховано на погашення відсотків, сплата яких кредитним договором не передбачена. Таким чином позивачем безпідставно збільшено розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту на суму безпідставно направлену не на погашення тіла кредиту, а на погашення відсотків, які договором не передбачені, а саме у розмірі 26405,48 грн. Крім того, як вбачається з виписки про рух коштів по картці від 20.12.2021 року, після звернення позивача з позовом до суду відповідачем частково погашено заборгованість: 30 липня 2021 року сплачено 4000,00 грн., 22 квітня 2021 року 9,69 грн., а всього 4009,69 грн. (а.с. 59). Таким чином суд приходить до висновку, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем не відповідає умовам кредитного договору, а заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом з врахуванням сплачених позивачем коштів станом на 30 липня 2021 року (день внесення останнього платежу в сумі 4000 грн.) становить: 54663,35 грн. - 26405,48 грн. - 4009,69 грн. = 24248,18 грн. На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 24248,18 грн. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено частково (на 34%), з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 771,80 грн. на відшкодування понесених судових витрат пропорційно до задоволених відносно неї позовних вимог.

Outcome: partial