Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона з 26 квітня 2011 року перебувала з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають дочку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку. Після розірвання шлюбу дочка залишилася проживати з матір`ю - [PERSON] . Батько дитини - відповідач по справі, ніяким чином не піклується про дитину, про стан її здоров`я, фізичний та духовний розвиток, матеріально дитину не забезпечує, з дочкою не спілкується. Зважаючи на викладене, позивач звернулася до суду та просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 січня 2023 року справу передано до Черкаського районного суду Черкаської області за підсудністю. Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 02 лютого 2023 року матеріали позовної заяви передано за підсудністю до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 березня 2023 року справу передано в провадження судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Биченка І.Я. Ухвалою суду від 10 березня 2023 року відкрито провадження по справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03 квітня 2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву в якій розгляд справи просила проводити без її участі, на задоволенні позову наполягала. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Начальник служби у справах дітей надала суду заяву в якій розгляд справи просила проводити без участі представника служби, проти задоволення позову не заперечувала. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу залишено « [PERSON] ». Рішення набрало законної сили 30 вересня 2014 року. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11 лютого 2013 року, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з довідки дошкільного навчального закладу №22 «Ластівка» від 25 вересня 2018 року, [PERSON] , [INFO] відвідувала дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) комбінованого типу №22 «Ластівка» Білоцерківської міської ради Київської області з 01.09.2016 по 04.04.2017. За час перебування дитини в закладі батько [PERSON] до садочка жодного разу не з`являвся, участі в організації навчально-виховного процесу не приймав, батьківські збори не відвідував, справами дитини не цікавився. Аналогічна довідка видана дошкільним навчальним закладом «Сонечко» від 11 вересня 2018 року №52. Відповідно до довідки Озернянського ліцею Білоцерківського району Київської області від 18.10.2022 №04-08-01/89, батько учениці 3 класу [PERSON] за період навчання дитини в школі з 01 вересня 2020 року, фізичним, духовним та моральним розвитком доньки не цікавився. Із класним керівником та адміністрацією школи не спілкується. 18 листопада 2021 року виконавчим комітетом Маловільшанської сільської ради надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] в якому зазначено, що позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] є доцільним та відповідає інтересам дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, при цьому батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносять в т.ч. і ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітнього. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 вищевказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи положення п.8 ст.7 СК України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування може бути вирішене судом після повного й всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи й характеру ставлення батьків до дитини, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, яке надасть їй полегшення, тому необхідно оцінити позитивний результат для дитини, який має настати. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц зроблено висновок щодо застосування п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В судовому засіданні встановлено, відповідач обов`язків по вихованню дитини не виконує, її життям та здоров`ям не цікавиться, допомоги на утримання дитини не надає, аліменти не сплачує, відтак суд приходить до висновку, що позовна заява про позбавлення [PERSON] батьківських прав є обґрунтованою та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ній обставинах. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved