Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Бондар Є.В. звернулась з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, починаючи стягнення з 14 грудня 2022 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вимоги обґрунтовує тим, що перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Внаслідок збройної агресії російської федерації проти України, позивач разом дітьми вимушена була поїхати до Канади. Діти проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. У грудні 2022 року позивач за допомогою адвоката звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, але позовну заяву було залишено без розгляду. Відповідач ухиляється від сплати аліментів, однак має постійне місце роботи, дохід дозволяє приймати участь в утриманні дітей на належному рівні, у зв`язку з чим вона вимушена звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 20.04.2023 відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] - адвокат Бондар Є.В. в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк звернулась до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. від 03.05.2023 у задоволенні клопотання відмовлено. Відповідач скористався правом подачі відзиву, подавши до суду відзив на позовну заяву, в якому визнав позов частково. В мотивування зазначає, що систематично бере участь в матеріальному забезпеченні дітей, постійно надає кошти як дітям, так і безпосередньо колишній дружині. Найчастіше виплати були здійснені на рахунок [PERSON] , 2002 року народження (доньки позивача від першого шлюбу). У вільному користуванні старшого сина, [PERSON] , 2008 року народження, є його валютний рахунок, яким син може користуватися. За період користування його валютним рахунком на дату подання заперечення було витрачено 2 403, 56 дол. США, що станом на дату звернення у національній валюті складає 90 325, 78 грн. Згідно з поданої виписки можна пересвідчитись у тому, що його син активно користується валютним рахунком. Таким чином, доводи позивача про відсутність з його боку матеріальної допомоги на дітей, є неправдивими та необґрунтованими. Матеріали справи не містять доказів, що позивач вживала до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та не надала доказів ухилення відповідача від сплати аліментів. Дійсно, позивачем було попередньо подано позов до суду про стягнення аліментів, однак ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13.04.2023 провадження по цивільній справі №754/11575/22 було закрито. Тому відповідач вважає, що факт подання позивачем позову до суду не є достатнім та обгрутованим підтвердженням його ухилення зі сплати аліментів, оскільки вимоги позивача не були задоволені у зв`язку з не належним поданням позову до суду. Відмова суду у розгляді справи не є ідентичним поняттю ухиленню зі сплати аліментів. При тому що відповідач від сплати аліментів не ухиляється, навіть намагався добровільно відраховувати аліменти шляхом звернення з відповідною заявою до бухгалтерії за місцем роботи, однак не зміг цього зробити, оскільки колишня дружина не надала реквізитів для фіксації куди саме направляти кошти щомісячно. Усно домовитись з колишньою дружиною не вдалося. Щодо стягнення судових витрат, відповідач вважає суму на витрати правничої допомоги, яка пропонується представником позивача до розподілу судових витрат, необґрунтованою. 22 травня 2023 року представник позивача подала до суду відповідь на відзив, в якому зазначила щодо позовних вимог стягнення аліментів за попередній період, а саме вважає, що пред`явлення позову до суду є належним доказом вжиття заходів позивачем щодо одержання аліментів з відповідача. Щодо домовленості про сплату аліментів у добровільному порядку, позивач звертає увагу суду, що зазначена інформація не відповідає дійсності, оскільки відповідачем було припинено спілкування з позивачем. Щодо твердження відповідача про постійну допомогу дітям та надання валютного рахунку у розпорядження дитини, не може вважатися систематичною участю в матеріальному забезпеченні дітей. З приводу стягнення витрат на правничу допомогу, представник позивача зазначає, що акт виконаних робіт з детальним описом наданих адвокатом послуг, на відсутність яких посилається відповідач, будуть надані суду додатково. 01 червня 2023 року від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких додатково зазначає, що позивач жодним чином не доводить ухилення від сплати аліментів, не долучає належних доказів. Відповідач звертає увагу суду,що він не ухиляється від сплати аліментів, як надавав так і продовжує надавати матеріальну допомогу своїм дітям. Представник позивача користується виключно припущеннями та надає свої доводи без долучення будь-яких доказів, які справді б фіксували те, що відповідач жодним чином не допомагає дітям, ухиляється від сплати аліментів. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд приходить до наступного. Встановлено, що сторони перебували в шлюбі, зареєстрованому 25 лютого 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області, а/з 45. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, а/с 1686 від 21.06.2008 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області, а/з 287. Встановлено, що діти проживають з позивачем. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 13 лютого 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13 квітня 2023 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів - залишено без розгляду. Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Вбачається,що в прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 від усіх видів заробітку(доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значенняРозмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З огляду на зазначене, враховуючи найкращі інтереси дітей, а також те, що в поданому відзиві відповідач не виклав заперечень щодо розміру аліментів, зазначеного в позові, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 183 СК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Суд зазначає, що позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З урахуванням вказаної норми, аліменти підлягають стягненню з 19 квітня 2023 року. Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів з 14 грудня 2022 року, суд не вбачає підстав для їх задоволення з огляду на наступне. У відповідності до ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Ухилення від сплати аліментів це винна протиправна поведінка, тобто свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто із вимогою про сплату коштів необхідних для утримання дитини. На що неодноразово звертав увагу й Верховий Суд, зокрема в постановах від 19.12.2019 у справі №635/6268/18; від 27.01.2020 у справі №672/198/19; від 29.01.2020 у справі №756/14483/18. Постановою Верховного Суду від 18.05.2020 (справа №215/5867/17) сформовано правову позицію, про те, що частиною другою статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині. Звернувшись до суду з даним позовом, позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти за вказаний вище період, вказуючи на те, що у зазначений період часу відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надавав. Відповідач проти даних тверджень заперечував, вказавши, що надавав матеріальну допомогу на утримання дітей, постійно забезпечував дітей, свою дружину та матір, які зараз вимушено перебувають за кордоном у зв`язку з воєнним станом, за проханнями дітей пересилав кошти. Позивач не долучає доказів, не зазначає на що саме необхідні кошти, як щодо проживання в іноземній країні. Посилання на орієнтовані суми, які позивач витрачає щомісячно не вважає обгрунтованим доказом щодо стягнення з нього аліментів, оскільки підтверджень здійснення таких витрат та необхідності у їх здійснені щодо цього позивачем не надано. Аналізуючи матеріали справи, суд враховує, що позивачем не надано доказів про вжиття заходів щодо одержання аліментів з [PERSON] в період з 14 грудня 2022 року по 19 квітня 2023 року, а також доказів його ухилення від надання утримання дітей. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Матеріали справи не містять достатніх та належних доказів, що позивач вживав до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, також позивачем не надано доказів ухилення відповідача від сплати аліментів. Надані позивачем в якості доказів ухилення відповідача від сплати аліментів, а саме звернення до Деснянського районного суду міста Києва із позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів, суд вважає неналежними, оскільки позовну заяву було залишено без розгляду у зв`язку з не долученням доказів, які надають право представнику представляти інтереси клієнта в суді, однак ця обставина не пов`язана з винною поведінкою відповідача. У відповідності до ч.3 ст.12 та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів за минулий час не підлягають задоволенню, оскільки вжиття заходів щодо отримання аліментів з відповідача, та дій останнього, направлених на ухилення від їх сплати, не підтверджено позивачем належними, допустимими і достатніми доказами. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн. у частині позовних вимог про стягнення аліментів, від сплати якого позивач була звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial