Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 07 лютого 2022 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округуБригіда Володимиром Олександровичем, який зареєстрований в реєстрі за № 10383, про звернення стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший український міжнародний банк» заборгованості у розмірі 23 744,49 грн. В обґрунтування внесеного позову покликається на те, що 23.02.2022 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. відкрила виконавче провадження № 68774426 на підставі оскаржуваного виконавчого напису № 10383 від 07.02.2022 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. Вважає, що приватним нотаріусом Бригідою В.О. виконавчий напис вчинено з порушенням норм Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат» (далі - Закон № 3425-ХІІ) та постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв`язку з чим є підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню». В обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання, а також встановлення моменту виникнення права вимоги. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Крім того, позивач не отримував вимоги про усунення порушень за договором від АТ «ПУМБ». Нотаріус не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Усупереч зазначених норм законодавства, у вчиненому спірному виконавчому написі не вказано на підставі яких документів останній було вчинено. У зв`язку з цим оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства. Просить виконавчий напис визнати таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з позивача вартість понесених судових витрат. Ухвалою від 20.04.2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, у якій підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач подав до суду письмову заяву про визнання позовних вимог в порядку ст. 206 ЦПК України, проти задоволення позовних вимог в частині визнання виконавчого напису недійсним не заперечував, просив розглядати справу у відсутність представника відповідача. Крім того, просив стягнути з відповідача лише 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору на підставі ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, іншу частину просив компенсувати позивачу за рахунок державного бюджету. Також преставник відповідача звернувся з заявою про зменшення витрат на правничу допомогу до 3000 грн. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час та дату слухання справи повідомлена вчасно та належним чином, пояснення щодо позову не подавала, про причини неявки не повідомила. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Судом встановлено, що в матеріалах справи не міститься доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень виконання Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №2001127756001 від 14.09.2018 року. 07 лютого 2022 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинив виконавчий напис №10383, яким стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість у сумі 23 744,49 грн. 23.02.2022 року приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. відкрила виконавче провадження № 68774426 на підставі оскаржуваного виконавчого напису № 10383 від 07.02.2022 року,вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., згідно якого позивач є боржником перед АТ «Перший український міжнародний банк». Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 та ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вказаний пункт Переліку втратив свою силу згідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, якою визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №663 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.01.1992 року №2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» роз`яснено, що відповідно до ст.ст.34,36,87,88 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальними нормативними актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Таким чином, відповідачем не було доведено, що при винесенні виконавчого напису було дотримано вищевказаних вимог чинного законодавства, а саме, що приватному нотаріусу було надано документи, які підтверджують безспірність заборгованості - оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про погашення заборгованості, що є необхідними умовами для вчинення виконавчого напису. Також нотаріус не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.4 ст.81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про підставність та доведеність позовних вимог з підстав порушення процедури вчинення виконавчого напису нотаріусом, а тому позов [PERSON] слід задовольнити. Крім того, позивач просить стягнути з позивача на його користь судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3ст. 137 ЦПК України - для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України - розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому сід дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача судового збору на користь позивача підлягають частковому задоволенню, тобто, з відповідача слід стягнути на користь відповідача 50 відсотків сплаченого судового збору, а інші 50 відсотків слід повернути позивачу за рахунок державного бюджету. Крім того, встановлено, що позивачем при зверненні до суду долучено до позовної заяви копію договору б/н від 26.01.2023 року про надання йому правової допомоги адвокатом Ясинецьким О.А., копію свідоцтва Ясинецького О.А. про право на зайняття адвокатською копію ордеру №1101796 від 26.01.2023 року, копію Акту б/н від 06.02.2023 про надання послуг на суму 7000 грн., копію квитанції до прибуткового касового ордеру №3 від 06.02.2023 року про оплату послуг позивачем на суму 12 000 грн. Враховуючи заяву представника відповідача про зменшення розміру позовних вимог, заперечення позивача на заяву про зменшення позовних вимог та оцінюючи складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми витрат позивача на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у сумі 5 000 грн. На підставі викладеного, ст.ст.7, 34, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 р. № 1172, ст.ст.4, 12, 13, 76-80, 81, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 272, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд -

Outcome: partial