Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просить усунути [PERSON] від спадкування, після смерті [PERSON] . В обґрунтування позову зазначила, що вона є донькою, а відповідач сином [PERSON] , яка [INFO] померла. Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . Зазначає, що є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері та прийняла спадщину, оскільки була зареєстрована разом з матір`ю на день смерті. Вказує на те, що кватира, яка залишалась після смерті матері була куплена за її кошт та чоловіка, які вона заробили в Чеській Республіці. Оскільки квартира була куплена за її кошт, вона повністю несе витрати на її утримання та самостійно здійснювала догляд за матір`ю, відповідно відповідач не має права на вказану квартиру. Зазначала позивачка, що мати в грудні 2016 року захворіла на онкологічне захворювання, їй було встановлено 1 групу інвалідності, вона потребувала сторонього догляду, а тому вона постійно перебувала поруч з матір`ю та самостійно здійснювала догляд за нею. Вона повідомляла відповідача про хворобу матері та про необхідність лікування та догляду, однак відповідач жодним чином не реагував та допомоги не надавав. Право на спадкування за законом має син померлої [PERSON] . Однак відповідач не має права на спадкування за законом, оскільки ухилився від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавиці. На підставі викладеного просить усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді від 29 липня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила задовільнити позов. Вказала суду на те, що вона з 2013 року перебувала на заробітках в Чехії з метою заробити коштів для купівлі квартири, оскільки вона з матір`ю [PERSON] не мала власного житла. В серпні 2015 року мати знайшла квартиру, але через те, що вона не мала змоги приїхати в Україну для оформлення документів, квартира була куплена на ім`я матері, однак вона надала матері кошти в сумі 3000 долів США для її придбання. Вважає, що відповідач не має права на квартиру, оскільки вона купила її за власні кошти та не повинна з ним ділити житло. Зазначила, що коли матір хворіла відповідач жодним чином їй не допомагав, ні фізично ні морально не підтримував, у лікарні не відвідував, витрат на лікування та поховання не надав. Тому вважає, що відповідач не має права на спадщину, яка відкрилась після смерті їх матері [PERSON] та просить усунути [PERSON] від спадкування. В судовому засіданні, яке відбулось 27 квітня 2023 року відповідач позов не визнав. Вказав, що він не обґрунтований та позивачка не надала доказів на підтвердження того, що він ухилявся від обов`язку піклування та утримання матері. Відповідач в судове засідання, призначене на 212 червня 2023 року не з`явився, надав до суду письмові пояснення по суті позову. З пояснень вбачається, що позовні вимоги він не визнає повністю. Зазначає відповідач, що його мати [PERSON] 10 років проживала та працювала в Чехії. На початку 2015 року мати повернулась проживати до України та спершу проживала разом із ним та його родиною. Після цього мати купила собі квартиру та переїхала туди жити. Перед купівлею квартири мати продала будинок та доклавши кошти, які заробила в Чехії купила квартиру. Вказує відповідач на те, що посилання позивачки про те, що квартира куплена саме за її власні кошти не відповідають дійсності, оскільки не підтвердженні належними доказами. Окрім того категорично заперечив той факт, що він не спілкувався з матір`ю та не допомагав їй, оскільки постійно пересилав їй кошти на утримання, лікування та обстеження. Зокрема зазначає, що після того як мати потрапила до лікарні саме його дружина перебувала з нею там та він повністю здійснив оплату всих необхідних ліків. Оскільки в нього був підписаний контракт на роботі в Польщі то він не мав змоги залишитись із матір`ю, тому домовився з сестрою про те, що вона буде поряд з їх мамою, а він надаватиме допомогу.\~ Після смерті матері стосунки із сестрою в нього погіршилась та вона перестала його пускати до квартири де вони жили з мамою.\~ Вважає, що позивачка не довела факту ухилення ним від надання допомоги матері, того факту, що мати потребувала сторонньої допомоги саме від нього, додаткових коштів на лікування, тому просив суд відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача, адвокат Саража Д.В. в судовому засіданні просив суд відмовити в позові через його необ`єктивність та необґрунтованість. В судове засідання третя особа: приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Таран Г.В. не з`явилась. Суд, вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, врахувавши письмові пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10 травня 2017 року (а.с.14). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Належність померлій квартири підтверджується копією договору купівлі продажу 1 о кімнатної квартири від 23 жовтня 2015 року (а.с.16). Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є дітьми померлої [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 18 лютого 1991 року та серії [NUMBER] від 05 березня 1986 року (а.с. 84). Відповідно до спадкової справи (а.с. 81-86), відкритої приватним нотаріусом Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Таран Г.В. вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON] та [PERSON] сторони по справі. Позивачка [PERSON] , як на підставу для усунення відповідача від спадкування вказала наявність у спадкодавиці тяжкої хвороби, необхідність постійного стороннього догляду, коштів на лікування та не надання цього відповідачем. З копії консультаційного висновку спеціаліста від 10 січня 2017 року вбачається, що [PERSON] встановлено діагноз: об`ємні утворення (два) обох лобних долей головного мозку, об`ємне утворення правої лобної долі головного мозку (а.с.20).\~\~\~ [PERSON] з 05 січня 2017 року по 16 січня 2017 року перебувала на стаціонарному лікуванні в Смілянській міській лікарні. Висновок ЛКК:\~ за станом здоров`я самостійно пересуватися не може. Стан вкрай тяжкий (а.с.19). [PERSON] була інвалідом першої групи з 08 лютого 2017 року безтерміново, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико соціальною комісією серії 12 ААА № 537437 від 08 лютого 2017 року (а.с.21). Обставини відносно хвороби [PERSON] , лікування її в медичному закладі та наявність групи інвалідності сторонами не заперечувалось, відповідно до ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Позивачка посилалась на те, що саме вона здійснювала догляд за матір`ю, купувала ліки, а після смерті понесла витрати на поховання, тому відповідач не має права на спадщину. На підтвердження зазначених доводів надала суду вище вказані медичні документи, а також копію магнітно резонансної томографії головного мозку від 31 січня 2017 року, мультидетекторну комп`ютерну томографію головного мозку від 06 січня 2017 року, копію консультаційного висновку спеціаліста від 12 січня 2017 року, копію виписки з історії хвороби № 80, копію індивідуальної програми реабілітації інваліда від 08 лютого 2017 року (а.с.22-27). З наданих позивачкою документів вбачається наявність у [PERSON] захворювання, назначеного їй лікування та проведення їй обстежень. Однак із цих документів жодним чином не вбачається\~ того факту, що за спадкодавицею [PERSON] здійснювався догляд саме позивачкою, що саме вона здійснювала оплату медичних обстежень та препаратів, оскільки такі дані в наданих копіях документів відсутні. Суд, приймає до уваги і той факт, що не зважаючи на участь виключно позивачки (як зазначає позивачка в позовній заяві) у догляді за [PERSON] , будь-яке розпорядження на випадок своєї смерті, відносно спадкового майна остання не зробила, що свідчить про відсутність її бажання в позбавленні сина права на спадкування. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавиця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статей 1217,1222 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно із статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1224ЦК України встановлено підстави усунення спадкоємців від права на спадкування. Відповідно до частини п`ятої статті 1224ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту частини п`ятої статті 1224ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Так, в судовому засіданні позивачкою доведено факт знаходження померлої [PERSON] через тяжку хворобу у безпорадному стані, але не доведено факт ухилення відповідача [PERSON] від надання допомоги [PERSON] при можливості її надання та не доведено потреби спадкодавиці [PERSON] в допозі їй саме відповідача [PERSON] . Окрім того позивачка в судовому засіданні не довела того факту, що вона зверталась до відповідача з проханням щодо надання допомоги по догляду [PERSON] , як фізичної так і матеріальної, а той їй відмовив. Посилання позивачки на медичну документацію, відповідно до приписів частини п`ятої статті 1224 ЦК України, не можуть бути підставою для усунення від права на спадкування відповідача. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 325/314/18 (провадження № 61-4100св19). Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). За таких обставин, за відсутності факту ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавиці та факту її потреби у допомозі саме від [PERSON] , суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed