Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

В жовтні 2022 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третьої особи Служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації Тернопільської області м. Теребовля про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві позивач вказав, що з 20 квітня 2019 року по 12 квітня 2021 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] . Від шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] . Фактично після народження дитини в період з 2020 року по 2021 рік відносини між ними припинилися, відповідачка почала зловживати горілчаними виробами, втікати з дому. Син [PERSON] залишився на утриманні і вихованні батька. [PERSON] втратила інтерес до сімейного життя, не бере участі у вихованні сина, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не готує його до самостійного життя, не утримує його, а навпаки продовжує зловживати спиртними напоями, адреса її проживання позивачу невідома. Дитина не знає її як свою маму, не має до неї жодних родинних почуттів. Вихованням дитини займається [PERSON] сам, йому допомагає його мати [PERSON] . В квітні 2022 року позивач звертався до суду про визначення місця проживання дитини разом з ним. У зв`язку з наведеними обставинами [PERSON] просить позбавити відповідачку батьківських прав. В березні 2023 року представник позивача адвокат Мартинюк В. І. подав суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив залучити до розгляду справи як третю особу Службу у справах дітей Теребовлянської міської ради. Зазначив, що згідно рішення Чортківського районного суду від 6 квітня 2022 року визначено місце проживання малолітнього [PERSON] з батьком [PERSON] , жителем с. Нова Могильниця Тернопільського (Теребовлянського) району Тернопільської області. 06 квітня 2023 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Мартинюк В. І. подав заяву про уточнення позовних вимог, просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON] , судові витрати покласти на відповідачку. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, відзиву не подала, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Представник третьої особи органу опіки та піклування Теребовлянської міської ради в судове засідання не з`явився, від міської ради надійшло клопотання про слухання справи без участі представника, позовні вимоги підтримують. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що сторони в справі [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов заявника від 28 березня 2022 року [PERSON] проживає в [ADDRESS] , сім`я проживає у будинку старої забудови, який належить дядькові [PERSON] . Син [PERSON] з липня 2021 року проживає з батьком. Згідно довідки-характеристики № 09-06/18/7, виданої 28.03.2022 виконкомом Теребовлянської міської ради, [PERSON] проживає в [ADDRESS] , ніде не працює. За час проживання в селі характеризується із задовільної сторони, проживає з матір`ю. Працьовитий, завжди приходить на допомогу. Скарг до виконкому на нього не надходило. Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 6 квітня 2022 року визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , уродженця і жителя [ADDRESS] з батьком [PERSON] , 1993 року народження, жителем с. Нова Могильниця Тернопільського (Теребовлянського ) району Тернопільської області. У відповідності до висновку органу опіки та піклування Теребовлянської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Теребовлянської міської ради № 100 від 27.03.2023 року, захищаючи інтереси малолітньої дитини, її право на повноцінний розвиток та безпечні умови проживання в сімейному середовищі, спираючись на рішення комісії з питань захисту прав дитини від 24.03.2023 року № 12, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо її сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ч.\~1\~ст.\~164\~цього Кодексу\~мати,\~батько можуть\~бути позбавлені\~судом батьківських\~прав,\~якщо вона,\~він ухиляються\~від виконання\~своїх обов`язків\~щодо виховання\~дитини та/або\~забезпечення здобуття\~нею повної\~загальної середньої\~освіти. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України особи, позбавлені батьківських прав, не звільняються від обов`язку утримувати дитину. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті вказує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З врахуванням вищенаведених вимог закону, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання сина в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1073,60 гривень судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів та на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 1073,60 гривень.

Outcome: approved