Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

21.02.2022 року позивач [PERSON] , в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася через засоби поштового зв`язку до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 03 серпня 1991 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області, за актовим записом №1077. Від даного шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . З середини 2014 року сімейне життя між подружжям почало погіршуватись, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з кінця 2014 року. В зв`язку із зазначеним, [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 03 серпня 1991 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області, за актовим записом №1077; судові витрати стягнути з відповідача. До початку судового засідання представник позивача [PERSON] , [PERSON] , надав суду письмову заяву, в якій зазначив про підтримання позву та розгляд справи без його участі та участі позивача, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його присутності, відзиву на позов не надав, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади. Згідно умов та порядку, визначених ст.ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбних правовідносинах з 03 серпня 1991 року, зареєстрованих Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області, за актовим записом №1077, підтверджується копією повторного виданого 31.01.2023 року Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Подружжя малолітніх/неповнолітніх дітей не має. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Аналізуючи наведені правові норми, приймаючи до уваги, що подружжя з 2014 року проживає окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов до висновку що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, як належним чином обґрунтовані. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Щодо судових витрат у справі, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133\~ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, пункт 1 частини третьої статті 133\~ЦПК України відносить витрати на професійну правничу допомогу саме до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Статтею 137\~ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Позивачем надано суду договір №10/01/23/1 від 10.01.2023 року, за яким [PERSON] надано правову допомогу (а.с.12). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг. За ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України,\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі\~докази подаються\~до закінчення\~судових дебатів\~у справі\~або протягом\~п`яти днів\~після ухвалення\~рішення суду\~за умови,\~що до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі сторона\~зробила про\~це відповідну\~заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Отже, позивачем [PERSON] документально не доведено розмір понесених нею витрати на правову допомогу, так як окрім договору, не надано акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, тому у суду відсутні підстави для стягнення витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку із зазначеним, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп., що відповідає пропорційному розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved