Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

23 березня 2023 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 66035,73 грн, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 014/0805/82/0277606 від 05 липня 2017 року у розмірі 66035,73 грн, а також витрати на сплату судового збору в розмірі 2684,00 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 20.09.2019 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір відступлення права вимоги № 114А2-19-F, відповідно до умов якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»/Банк відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до Боржників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 28-12/2022 від 28.12.2022 року, у т.ч. за кредитним договором № 014/0805/82/0277606 від 05.07.2017 р„ що укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . Враховуючи положення ст.ст. 514, 516 ЦК України, згідно з якими до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, а заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом, позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 014/0805/82/0277606 від 05.07.2017 р. Позивач зазначає, що 05.07.2017 р. між позичальником, яким є: [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», був укладений Кредитний договір № 014/0805/82/0277606, відповідно до умов якого, Банк відкрив Позичальнику картковий рахунок, з кредитним лімітом в розмірі 29724,93 грн., а Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 05.07.2023 р. та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 35,3 %. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за Кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Кредитного договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. Станом на день подання позовної заяви відповідач не повернув кредитні кошти. З огляду на те, що позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів отриманих на підставі Кредитного договору, у Позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Загальний розмір заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 31.01.2023 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 66035,73 грн., з яких: нараховані 3% річних - 1600,22 грн.; втрати від інфляції - 4714,14 грн.; заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 25284,87 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 29759,21 грн., заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 831,42 грн.; заборгованість по пені - 3845,78 грн, які позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» повноважного представника в судове засідання 21 червня 2023 року не направив, проте в тексті позовної заяви міститься клопотання позивача розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи та ухвалення в справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судові засідання 29 травня та 21 червня 2023 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 2470000822896 та № 2470000843850,\~якінаправлялись за зареєстрованою адресою проживання відповідача з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою. Відзиву на позовну заяву та будь-яких заяв чи клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин неявки два рази, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою\~позивача,\~вважає за\~можливе проводити\~заочний розгляд\~справи та\~ухвалити заочне\~рішення, на\~підставі наявних\~у справі\~доказів,\~відповідно до\~положень ч.\~1\~ст.\~280,\~ч.\~4\~ст.\~223\~ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до норм статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з нормами параграфу 1 Глави 5 «Докази та доказування» ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності, достатності. На підставі наданих суду доказів встановлено, що 05 липня 2017 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0805/82/0277606. (а.с. 7) Відповідно до п. 1.1 даного договору банк зобов`язався надати відповідачу кредит, а позичальник зобов`язався використати кредит за цільовим призначенням, повернути основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов`язки визначені договором. Пунктом 1.1.1 договору сума кредиту визначена в розмірі 29724,93 грн., відповідно п. 1.1.3 договору датою надання кредиту погоджено 05 липня 2017 року, пунктом 1.1.5 договору датою повного погашення кредиту сторонами визначено 05 липня 2023 року, згідно п. 1.1.4 договору встановлено щомісячне погашення кредиту ануїтетними платежами до 5 числа кожного календарного місяця, строк кредиту визначено 72 місяці в п. 1.1.6, а процентну ставку визначено в п. 1.1.8 як фіксовану в розмірі 35,3 % річних. Відповідно до п.п. 2.1., 2.2 договору проценти сплачуються позичальником у визначену Графіком дату у складі щомісячного ануїтетного платежу, вказаного в Графіку, і розраховуються виходячи з процентної ставки, передбаченої підпунктом 1.1.8. пункту 1.1 Договору. Проценти нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування кредитом, включаючи день надання кредиту, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. Відповідно до п. 3.1 Договору, позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними платежами. Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів. Пунктом 3.3 договору встановлено, що позичальник з метою сплати ануїтетних платежів зобов`язаний вносити грошові кошти на свій поточний рахунок та/або підтримувати залишок коштів на поточному рахунку в сумі достатній для сплати чергового платежу. Як визначено п.п. 10.1, 10.3 у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань встановлених Договором сторони несуть відповідальність згідно законодавства України та положень Договору. За прострочення виконання будь-яких грошових зобов`язань за Договором кредитор має право вимагати, а позичальник зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити останньому пеню в розмірі 1 % від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Пунктом 6.4. договору відповідач підтвердив, що перед укладенням Договору він повідомлений в письмовій формі про всі умови споживчого кредитування в АТ «Райффайзен Банк Аваль» та орієнтовну загальну вартість кредиту. Додатком №1 до кредитного договору № 014/0805/82/0277606 "Графік погашення кредиту" визначено розмір місячного ануїтетного платежу в сумі 998 грн. 19 коп. щомісячно за період липень 2017 року по червень 2023 року та в сумі 1174 грн. 55 коп. за липень 2023 року. (а.с.12-14) Факт отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 29724,93 грн. та заборгованість позичальника перед банком за тілом кредиту станом на 05 вересня 2019 року в розмірі 25284,87 грн. підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку [PERSON] IBAN [NUMBER] від 08.03.2022 (а.с. 21-32). Пунктом 8.1 Договору передбачено, що кредитор у встановленому законодавством України порядку має право без згоди позичальника відступити свої права вимоги за договором будь-якій особі або обтяжити ці права будь-яким чином. Судом встановлено, що 20 вересня 2019 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги №114/2-19-F, за умовами якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор приймає належні первісному кредитору права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрах Боржників (а.с. 38-44). Згідно з Реєстром боржників від 16.01.2020 до Договору відступлення права вимоги № 114/2-19-F від 20.09.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» отримала право грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 014/0805/82/0277606 на загальну суму 28732,02 грн., з яких заборгованість за основною сумою договору становить 25284,87 грн., заборгованість за відсотками становить 3447,15 грн. та пені в розмірі 3845,87 грн. (а.с. 46-50). Також, 28 грудня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» було укладено Договір № 28-12/2022 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього договору (надалі також - Реєстр Боржників), включаючи права вимоги до правонаступників боржників (а.с. 53-60). Відповідно до Реєстру Боржників до договору № 28-12/2022 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 28.12.2022 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» отримав право грошової вимоги в тому числі до [PERSON] за кредитним договором № 014/0805/82/0277606 (а.с. 62-65). Згідно цього реєстру загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 014/0805/82/0277606 визначена в розмірі 65104,31 грн., з яких сума заборгованості за основним зобов`язанням становить 25284,87 грн., сума заборгованості за нарахованими процентами - 29759,21 грн., пеня - 3845,87 грн. та 6314,36 грн. нараховано за порушення грошового зобов`язання відповідно ст. 625 ЦК України. Таким чином, суд встановив, що відповідач на підставі кредитного договору № 014/0805/82/0277606 від 05.07.2017 отримав в ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" кредит у розмірі 29724,93 грн. строком на 72 місяці до 05.08.2023 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 35,3 % річних, однак взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів не виконує, чим істотно порушує умови укладеного договору. Заборгованість за даним кредитним договором, станом на час укладення договору №28-12/2022 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 28 грудня 2022 року, становила 65204,31 грн., з яких сума заборгованості за основним зобов`язанням становить 25284,87 грн., сума заборгованості за нарахованими процентами - 29759,21 грн., та 3845,87 грн. пені, про що позивачем надано відповідні розрахунки (а.с. 33-34, 35, 36, 37) Доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, будь-кому з кредиторів, які б спростовували зазначені розрахунки заборгованості, відповідач суду не надав. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 530 ЦПК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до змісту статей 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх не внесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилами статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З розрахунків заборгованості за договором вбачається, що у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору станом на 31.01.2023 виникла заборгованість в розмірі 66035,73 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) в розмірі 25284,87 грн.; заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги в розмірі 29759,21 грн.; заборгованості по пені (станом на дату укладення договору про відступлення права вимоги) в розмірі 3845,87 грн. 3% річних (нарахованих станом на 24 лютого 2022 року) у розмірі 1600,22 грн.; інфляційні збитки (станом на лютий 2022 року) в розмірі 4714,14 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) в розмірі 831,42 грн. (а.с.36, 37) Враховуючи те, що умовами кредитного договору встановлено обов`язок позичальника повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та інші платежі, визначені договором, а також те, що позичальник не виконує взятті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту та процентів, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимоги повернення вказаної суми заборгованості. На підставі аналізу наведених норм законодавства та досліджених судом доказів, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наведених у ньому підстав. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує, що відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 2684,00 гривень. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 9000 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно положень ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. В частині 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Частиною 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). З п. 22 вказаної постанови вбачається, що у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження витрат, понесених у зв`язку із наданням правничої допомоги до суду подано копію договору про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023, копію Прайс-листа АО "Лігал Ассістанс", заявки на надання юридичної допомоги № 177 від 05.01.2023, витягу з Акту № 2 про надання юридичної допомоги від 09.01.2023, платіжного доручення № 355330021 від 26.01.2023 (а.с. 89-99), відповідно яких позивачу було надано письмову поглиблену консультацію з посиланням на нормативні акти обсягом 1 години вартістю 3000 грн. та складання позовної заяви про стягнення боргу, підготовка та друк необхідних документів обсягом 4 години вартістю 6000 грн. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи та виконаними адвокатами роботами, обсягом наданих послуг, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 4500 грн.

Outcome: partial