Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

У березні 2023 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, в якому просить суд стягнути на її користь з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 668 877,39 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що 01 червня 2007 року між сторонами укладено шлюб, від якого народився син: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 23 вересня 2015 року (справа № 755/15284/15-ц) шлюб між сторонами розірвано, стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1500,00 грн., але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 25 листопада 2015 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва змінено в частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на частину заробітку відповідача. Постановою державного виконавцям Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва у справі № 755/15284/15-ц. Починаючи з серпня 2015 року по грудень 2022 року у відповідача утворилась заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої становить 668 877,39 грн. Заборгованість зі сплати аліментів підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 06 січня 2023 року № 9639. З врахуванням положень ст.196 Сімейного Кодексу (СК) України позивачка просить стягнути з відповідача за прострочення сплати аліментів пеню у розмірі 668 877,39 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 квітня 2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін (а.с.14, 15). Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 травня 2023 року відмовлено у клопотанні представника відповідача [PERSON] - [PERSON] (а.с.37,38) про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.41-43). 11 травня 2023 року стороною відповідача подано відзив на позову заяву з дотриманням положення ст.178 ЦПК України, у якому відповідач не визнає заявлені позовну вимоги і просить відмовити у позові (а.с.21). У відзиві на позов вказується, що у довідці про розрахунок заборгованості із сплати аліментів, яка надана позивачем, за розрахунок взято середню заробітну плату по місцевості, що суперечить чинному законодавству. Державним виконавцем не враховані фактичні доходи платника аліментів, які він отримував за період роботи з 2017 року до 2022 року у різних установах; не враховано, що певний період часу він перебував на обліку у Дніпровському управлінні Київського міського центру зайнятості. Крім того, за лютий-квітень ВЦФЗН «Спорт для всіх» утримано із заробітної плати боржника аліменти на утримання дитини та перераховано на рахунок виконавчої служби. 09 липня 2020 року головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Чеграхчі Д.І. винесено постанову про накладення штрафу на боржника в сумі 67 191,00 грн., а тому розмір пені повинен вираховуватись виходячи із положень п. 2 ч. 1 ст. 196 СК України та становити різницю між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання. У клопотанні представника відповідача про приєднання доказів до матеріалів справи надано довідку про розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 22 травня 2023 року. Наданий стороною відповідача доказ судом долучено до матеріалів справи, оскільки вказаний документ відповідно до наданої копії опису вкладення та копії службового чеку направлявся позивачці (а.с.45-51). Клопотань та пояснень, відповіді на відзив на позов зі сторони позивача [PERSON] суду не подавалось. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені нею обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що 19 грудня 2017 року постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бондарчук Ю.М. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] за виконавчим листом № 755/15284/15-ц, виданим 07 грудня 2017 року Дніпровським районним судом міста Києва, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7,8). Постановою від 09 липня 2020 року у ВП № [NUMBER] державного виконавцям Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Чеграхчі Д.І., з посиланням на частину чотирнадцяту статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", за невиконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва (справа № 755/15284/15-ц) щодо сплати аліментів боржником, накладено на боржника [PERSON] штраф у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів, а саме 67 191,00 грн. (а.с.28). Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Дніпровського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) від 06 січня 2023 року № 9639 за вказаним виконавчим листом № 755/15284/15-ц, виданим 07 грудня 2017 року Дніпровським районним судом міста Києва, сплата аліментів відповідачем здійснювалось частково; заборгованість за період з серпня 2015 року по грудень 2022 року, станом на 01 січня 2023 року склала 668 877,39 грн. (а.с.9,10). Стороною відповідача суду надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів Дніпровського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) від 22 травня 2023 року № 61611 за виконавчим листом № 755/15284/15-ц, виданим 07 грудня 2017 року Дніпровським районним судом міста Києва, сплата аліментів відповідачем здійснювалось частково; заборгованість за період з серпня 2015 року по квітень 2023 року, станом на 01 травня 2023 року склала 531 548,68 грн. (а.с.50,51). Згідно ч.4 ст.155 Сімейного Кодексу (СК) України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно д ост. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 182 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно роз`яснень, які викладені уп.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Отже неустойка, визначена уч.1 ст. 196 СК України може бути стягнута з особи, яка є винною у простроченні сплати аліментів. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.. Відповідно до положення ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При визначенні порядку нарахування неустойки за несплату аліментів Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц встановила, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якомуне проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У позовній заяві здійснено розрахунок неустойки (пені) виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць прострочення окремо від дня порушення платником аліментів. Сума неустойки (пені) склала 877 255,57 грн., що перевищує 100% заборгованості за аліментними зобов`язаннями, що становить 668 877,39 грн. (а.с.3,4). Дана заборгованість у розмірі 668 877,39 грн. зазначена у вищенаведеному розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Дніпровського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) від 06 січня 2023 року № 9639 (а.с.9,10). Суд погоджується з наведеним позивачкою розрахунком неустойки (пені), який складено відповідно до положення ст.196 СК України. Зокрема, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Розрахунок пені здійснено за формулою: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Однак, як вбачається із розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Дніпровського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) від 22 травня 2023 року № 61611 за виконавчим листом № 755/15284/15-ц, виданим 07 грудня 2017 року Дніпровським районним судом міста Києва, внаслідок несплати відповідачем аліментів станом на 01 травня 2023 року наявна заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 531 548,68 грн. За період примусового виконання на користь стягувача виконавчою службою були перераховані наступні суми в рахунок сплати аліментів: червень 2021 рік - 12 075,00 грн., липень 2021 рік - 500 грн., лютий 2023 рік - 2750,00 грн., березень 2023 рік - 2697,00 грн., квітень 2023 рік - 7 745,43 грн. (а.с.50,51). Посилання відповідача на невірний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, проведений державним виконавцем, судом не береться до уваги, з огляду на те, що з матеріалів справи вбачається, що відповідач, вважаючи вищевказані дії державного виконавця незаконними, не оскаржував такий розрахунок, не звертався до відповідних органів за вирішенням спору про визначення розміру заборгованості по аліментах. Відповідно до постанови Верховного Суду від 16 березня 2020 року у справі №316/639/18, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.» Таким чином, саме на платника аліментів покладається обов`язок довести, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банківськими установами, наявністю форс-мажорних обставин тощо. В інших випадках, застосовується презумпція вини платника аліментів у виникненні заборгованості по сплаті аліментів та пеня стягується за весь період прострочення. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини виникла з вини відповідача, оскільки доказів,що заборгованість по аліментах утворилась з незалежних від відповідача причин не надано, ним не доведено належними та допустимими доказами відсутність його вини у простроченні сплати аліментів та об`єктивних причин, які перешкоджали йому своєчасно сплачувати аліменти на дитину, а тому є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів. Отже, з`ясувавши розмір несплачених аліментів за кожним із періодичних платежів, встановивши строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня проведеного державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментах, за період з серпня 2015 року до квітня 2023 року, підлягає обмеженню розмір неустойки (пені) до розміру 100 відсотків заборгованості, яка станом на 01 травня 2023 року у сукупності складає 531 548,68 грн. Також згідно із ч.2 ст.196 СК України, у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Оскільки, як встановлено судом, в порядку ч.14 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" на боржника в межах виконавчого провадження накладено штраф у розмірі 67 191,00 грн., тому сума пені повинна складати 464 357,68 грн. (531 548,68 грн. - 67 191,00 грн.) Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову про стягнення пені, з урахуванням розміру заборгованості та застосування до боржника у виконавчому провадженні заходів примусового виконання, а також положень ч. 1 ст. 196 СК України, у сумі 464 357,68 грн. Від сплати судового збору при зверненні до суду з даною категорією позовних вимог позивач була звільнена у відповідності до положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» . Отже, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн На підставі викладеного, статтями 155,180,182,196 СК України, статтями 12, , 81, 89, 141, 247, 258, 263-265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

Outcome: partial