Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~20.03.2023 року до Петрівського районного суду Кіровоградської області надійшли матеріали позовної заяви [PERSON] до [PERSON] , з участю третьої особи - приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушко Дениса Ігоровича, про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер дід позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належну йому на праві приватної власності земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області та житловий будинок під [ADDRESS] . Позивач, як спадкоємець першої черги за правом представлення після смерті своєї матері, пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини оскільки він перебував на службі у Збройних силах України за контрактом від 13.08.2019 року. Окрім того, під час проходження військової служби та під час бойових дій [INFO] біля населеного пункту Бахмут Донецької області позивач отримав вогнепальні уламкові поранення м`яких тканин лівого плеча та лівого передпліччя, що потребувало лікування протягом тривалого часу. Спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , прийняла відповідачка по справі - [PERSON] , подавши заяву до приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області та в подальшому відмовилась надати позивачу письмову згоду на продовження строку, як спадкоємець, що прийняв спадщину, не враховуючи поважність пропуску строку для звернення з відповідною заявою. А тому позивач просить суд визначити додатковий строк терміном в 2 місяці\~для подання заяви про прийняття спадщини та зобов`язати приватного нотаріуса внести зміни до свідоцтва про право на спадщину, зазначивши його та відповідчку спадкоємцями указаного в цьому свідоцтві майна в рівних частках. Позивач у відкритому судовому засіданні позов підтримав повністю. Представник відповідача у відкритому судовому засіданні позовні вимоги заперечив у повному обсязі. Суд, дослідивши документи справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.03.2023 року Серія [NUMBER] . Після смерті, [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому на праві приватної власності земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області та житловий будинок під [ADDRESS] . Спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , прийняла відповідачка по справі, [PERSON] , подавши заяву до приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області, що підтверджується копією спадкової справи № 23/2022. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області для отримання свідоцтва на спадщину після смерті [PERSON] , однак листом-роз`ясненням від 09.03.2023 року № 124/01-16 позивачу було повідомлено, що нотаріальна дія щодо отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] не може бути вчинена з тих підстав, що заява про прийняття спадщини не була подана у встановлений законом строк. Як встановлено судом, за життя спадкодавець [PERSON] своїм майном не розпорядився, а отже воно успадковується за законом відповідно до черговості спадкоємців. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України). Відповідно до довідки Петрівської селищної ради Кіровоградської області від 14.02.2022 року № 402, що міститься у спадковій справі, заведеній після смерті [PERSON] , позивач, як і відповідачка, з спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживали. Відповідачка [PERSON] в установлений законом строк прийняла спадщину після її батька [PERSON] . В той же час, позивач [PERSON] не подав таку заяву, а отже не прийняв її. Згідно з частиною 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини 3 статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, який є актуальним і на даний час. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У постанові від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку. Відповідно до пункту 2.1 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першої заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди дослужуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Вищезазначені обставини підтверджуються висновками Верховного Суду викладені зокрема у постановах від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20, від 02.11.2020 року у справі № 127/12911/18, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 та в інших. Заслухавши пояснення сторони позивача наданих в суді та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позивач не надав суду доказів які б підтвердили поважність причин, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення дій щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а саме, в період з 10.02.2022 року по 10.08.2022 року: так, додані до позову копії документів: Контракт про проходження [PERSON] військової служби від 13.08.2019 року, витяг з наказу командира військової частини [NUMBER] від 13.08.2019 року та витяг з наказу командира 28 окремої механізованої бригади оперативного командування « [INFO] » № 114-РС від 13 серпня 2019 року, не підтверджують факт перебування позивача на службі в Збройних Силах України станом на час відкриття спадщини ( [INFO] ) та протягом встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини (з 10.02.2022 року по 10.08.2022 року), оскільки підтверджують лише факт його прийняття на службу станом на 13.08.2019 року. Копія Посвідчення учасника бойових дій серія [NUMBER] від 11.02.2020 року видане на ім`я позивача, що додана до позову, також не підтверджує факт проходження служби позивачем у строк визначений законом для прийняття спадщини, оскільки посвідчення підтверджує, як в ньому зазначено, пільги для ветеранів війни учасників бойових дій, воно видане до відкриття спадщини, а отже може підтвердити участь у бойових діях до відкриття спадщини, а тому не підтверджує жодних обставин щодо причин несвоєчасного подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини; додані до позову виписки із медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] від 19.12.2022 року, від 23.12.2022 року та від 04.01.2023 року могли б підтвердити обставину перебування позивача на лікуванні з 15.12.2022 року по 04.01.2023 року як поважну причину пропуску строку визначеного законом для прийняття спадщини, якби позивач достеменно підтвердив поважність пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини в шестимісячний строк після відкриття спадщини, оскільки зазначений строк перебування на лікуванні виходить за межі встановленого законом строку. Як вище зазначалося, в тому числі і у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі 750/262/20, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України. Однак відповідно до доданого до позовної заяви контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України, [PERSON] проходив не строкову службу, а службу по контракту, тому його служба навіть, якби він довів, що він перебував на службі по контракту у ЗСУ під час перебігу строку для прийняття спадщини, не є підставою для визнання поважною причиною пропуску такого строку. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до абзаців сьомого та восьмого пункту 2 Контракту про проходження [PERSON] служби у Збройних Силах України, йому забезпечуються належні умови для проходження служби, а саме: вільне пересування територією України у вихідні, святкові та неробочі дні, крім періоду військових навчань, походів кораблів, бойових стрільб, бойового чергування, несення служби у добовому наряді; надання відпочинку за виконання службових обов`язків у вихідні, святкові і неробочі дні. Таким чином, позивач, проходячи службу за контрактом мав можливість, в тому числі у свої вихідні дні, подати заяву про прийняття спадщини поштою, телеграмою чи в інший спосіб. Зазначене підтверджується висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 02.11.2020 року у справі № 127/12911/18: «Відповідно до пункту 2.1 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першої заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, заяви спадкоємця на одержання частини вкладу спадкодавця у банку (фінансовій установі), заяви про видачу свідоцтва виконавцю заповіту, заяви виконавця заповіту про відмову від здійснення своїх повноважень, заяви другого з подружжя про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, заяви про вжиття заходів до охорони спадкового майна, претензії кредиторів. Таким чином, посилання позивача на перебування в зоні АТО на бойовому чергуванні в межах частини пункту постійної дислокації не доводять того факту, що вона була позбавлена можливості надіслати заяву поштовою кореспонденцією до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.». Відповідно до вище зазначених обставин позовна вимога про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не підлягає задоволенню, оскільки позивач не довів, що він пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин. Окрім того, позивач обґрунтовуючи своє право на спадщину як право в порядку спадкування за правом представлення, як спадкоємець першої черги у зв`язку зі смертю своєї матері [PERSON] , яка померла [INFO] , не довів родинних відносин між ним та померлою [PERSON] , як сином та матір`ю. Відповідно до доданої до позову копії повторного свідоцтва про народження Серія [NUMBER] від 18.08.2016 року, матір`ю Позивача [PERSON] є [PERSON] , однак у позові своєю матір`ю позивач зазначив померлу [PERSON] , додавши до позову свідоцтво про її смерть, будь яких документів про те, що [PERSON] та [PERSON] є однією особою він не надав. Щодо позовної вимоги про зобов`язання приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушка Дениса Ігоровича внести зміни до свідоцтва про право на спадщину, що видане у спадковій справі померлого [INFO] [PERSON] , зазначивши, що спадкоємцями указаного в цьому свідоцтві майна є [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в рівних частках, суд вважає що така позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки вона є передчасною з наступних підстав: позивач правильно зазначив у позові, що відповідно до правової позиції Верховного Суду зазначеного у постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 758/5329/15, передбачений ст.1300 ЦК України, порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину є самостійним способом захисту прав спадкоємців. Однак такий спосіб захисту можливий лише у осіб, які набули статусу спадкоємців, тобто прийняли спадщину. Зазначеною вище справою розглядався спір між спадкоємцями, які в належний спосіб прийняли спадщину, а у справі, що зараз розглядається позивач не прийняв спадщину, він не встановлює факт прийняття спадщини, а лише просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначена позовна вимога уже є вимогою про право на спадкове майно, а отже видане [PERSON] свідоцтво про право на спадщину є оспорюваним. У постановах Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 742/740/17 (провадження № 61-23св18), від\~\~31 січня 2022 року у справі № 326/1511/20 (провадження № 61-18464св21 викладено правові висновки, про те, що правом на оспорення свідоцтва про право на спадщину іншого спадкоємця наділяється особа, яка має право на спадкування (прийняла спадщину у встановленому законом порядку) та це право порушується іншою особою, що отримала відповідне свідоцтво на спадщину. Оскільки позивач вважається таким, що не прийняв спадщину, видачею відповідачці свідоцтва про право на спадщину права позивача не порушено й правові підстави для внесення змін до свідоцтва про право на спадщину виданого відповідачці відсутні. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.82 ЦПК України. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину слід відмовити в повному обсязі. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Вказані правовідносини регулюються ст.ст.1270, 1272 ЦК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed