Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

До Приморського районного суду м.Одеси 06.10.2020 року надійшов позов ФОП [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа на боці відповідача - [PERSON] , про визнання недійсним договору купівлі-продажу №5141/2020/1925215 від 08.02.2020 року. В обґрунтування позову зазначено, що 08.02.2020року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір Купівлі-продажу №5141/2020/1925215, відповідно до якого [PERSON] продав [PERSON] автомобіль «Renault Kangoo», номер кузова [NUMBER] . Позивач вважає, що вищевказаний договір підлягає визнанню судом недійсним, оскільки, [PERSON] набув право власності на вказаний автомобіль від свого батька - [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу №5141/2019/1294019 від 31.01.2019 року. Однак, на даний час вказаний Договір рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.07.2020 року по справі №522/21729/19 визнано недійсним з огляду на його фіктивність. Таким чином, оскільки на даний час Договір купівлі-продажу №5141/2019/1294019 віл 31.01.2019 року визнано судом недійсним, у [PERSON] були відсутні правові підстави для відчуження автомобіля «Renault Kangoo», номер кузова [NUMBER] та він не має жодних майнових прав на вищевказаний транспортний засіб, так як автомобіль не належить йому на праві власності, а тому не міг продати вказаний автомобіль [PERSON] , а отже зміст правочину №5141/2020/1925215 від 08.02.2020\~року є таким, що не відповідає вимогам закону, зокрема ст. ст. 13, 202, 203, 655, ч.1 ст.658 ЦК України. Матеріали позову суддя отримала 07.10.2020 року. До суду 08 вересня 2020 року надійшла заява представника ФОП [PERSON] [PERSON] , згідно якої просив розглянути заяву про забезпечення майбутнього позову та накласти арешт на рухоме майно, яке належить [PERSON] , а саме на автомобіль «Renault Kangoo», номерний знак « [NUMBER] », номер кузова [NUMBER] . Ухвалою суду від 10.09.2020 року заяву представника ФОП [PERSON] [PERSON] про забезпечення позову до подачі позовної заяви - задоволено. Застосовано заходи забезпечення позову у вигляді арешту рухомого майна, яке належить на підставі договору купівлі-продажу №5141/2020/1925212 від 08.02.2020 року [PERSON] , а саме: на автомобіль марки «Renault Kangoo», номерний знак « [NUMBER] », номер кузова [NUMBER] . Ухвалою суду від 12.10.2020 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 09.11.2020 року. Ухвалою суду від 09.11.2020 року зупинено провадження\~у цивільній\~справі за\~позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа на боці відповідача - [PERSON] , про визнання недійсним договору купівлі-продажу до набрання законної сили судовим рішенням у справі №522/18327/19 за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. 10.11.2020 року [PERSON] надав суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог ФОП [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним. В мотивування відзиву зазначив, що йому не було відомо про будь-які боргові зобов`язання [PERSON] перед позивачем та про взаємовідносини між [PERSON] і [PERSON] , тому на даний час власником автомобіля є він, який в розумінні статті 388 ЦК України є добросовісним набувачем. Також зазначив, що на момент подання відзиву рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.07.2020 року по справі №522/21729/19, яким було визнано недійсним договір купівлі-продажу №5141/2019/1294019 від 31.01.2019 року не набуло законної сили, оскільки воно [PERSON] оскаржується в апеляційному порядку. Також, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22.10.2020 року по справі №522/18327/19 відмовлено у задоволенні позову ФОП [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, а тому відсутні будь-які правові підстави для визнання договорів купівлі-продажу автомобіля недійсними. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 22.10.2020 року по справі №522/18327/19 відмовлено у задоволені позовних вимог ФОП [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Постановою Одеського апеляційного суду від 22.09.2022 року рішення Приморського районного суду м.Одеси від 22.10.2020 року по зазначеній справі залишено без змін. 08.03.2023\~року від\~ [PERSON] \~надійшло клопотання\~про зняття\~арешту з\~рухомого майна,\~в якому\~просив скасувати\~заходи забезпечення\~позову,\~вжиті ухвалою\~Приморського районного\~суду м.Одеси\~від 10.09.2020\~року по\~справі за\~позовом Фізичної\~особи підприємця\~ [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~третя особа\~на боці\~відповідача -\~ [PERSON] ,\~про визнання\~недійсним договору\~купівлі-продажу,\~а саме,\~зняти арешт з рухомого майна, яке належить на підставі договору купівлі-продажу №5141/2020/1925212 від 08.02.2020 року [PERSON] , а саме: на автомобіль марки «Renault Kangoo», номерний знак « [NUMBER] », номер кузова [NUMBER] . В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.07.2020 року по справі №522/21729/19 позов ФОП [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору недійсним задоволено, та визнаний недійсним договір купівлі-продажу автомобіля №5141/2019/1294019 від 31.01.2019 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Постановою Одеського апеляційного суду від 19.01.2023 року по справі №522/21729/19 вказане рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.07.2020 року скасовано та постановлено нове рішення, яким у задоволенні позову було відмовлено. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22.10.2020 року по справі №522/18327/19 у задоволенні позову ФОП [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовлено. Постановою Одеського апеляційного суду від 22.09.2022 року по справі №522/18327/19 вказане рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22.10.2020 року залишено без змін. Обидва рішення суду набрало чинності. Тому, на даний час відпала необхідність в арешті рухомого майна, а саме автомобіля марки «Renault Kangoo», номерний знак « [NUMBER] », номер кузова [NUMBER] . Ухвалою суду від 13.03.2023 року поновлено провадження та призначено справу до судового розгляду у підготовчому засіданні на 18.04.2023 року. У підготовче засідання призначене на 18.04.2023 року [PERSON] не з`явився, представник позивача - [PERSON] на електрону адресу суду надав клопотання, в якому просив закрити підготовче засідання по справі та призначити її до розгляду по суті, справу розглядати за відсутністю сторони позивача. [PERSON] та [PERSON] у підготовче засідання не з`явилися, через канцелярію суду надали заяви, в яких просили закрити підготовче засідання по справі та призначити її до розгляду по суті, також просили справу розглядати за їх відсутністю. [PERSON] підготовче засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Ухвалою суду від 18.04.2023 року підготовче засідання закрито та призначено до судового розгляду по суті на 06.06.2023 року. У судове засідання призначене на 06.06.2023 року позивач [PERSON] не з`явився, представник позивача - [PERSON] на електрону адресу суду надав клопотання, в якому просив справу розглядати за відсутністю позивача та його представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він не вважає, що укладення договору від 08.02.2020 року було незаконним, крім того проданий автомобіль за цим договором тоді не знаходився під арештом. Позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні, а також зняти арешт, накладений ухвалою суду від 10.09.2020 року. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що у 2020 році позивач звертався до нього з позовом, та судом першої інстанції його позов про визнання договору купівлі-продажу недійсним був задоволений, проте, апеляційним судом було скасовано рішення суду першої інстанції та у позові відмовлено, а тому вважає, що позов, який зараз розглядається не підлягає задоволенню. В наслідок чого, позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні, а також зняти арешт, накладений ухвалою суду від 10.09.2020 року. Ухвалою суду від 06.06.2023 року, клопотання [PERSON] задоволено. Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 10.09.2020 року по справі, що розглядається, та знято арешт з рухомого майна, яке належить на підставі договору купівлі-продажу №5141/2020/1925212 від 08.02.2020 року [PERSON] , а саме з автомобіля марки «Renault Kangoo», номерний знак « [NUMBER] », номер кузова [NUMBER] . Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд приходить до наступного. Предметом позовних вимог є визнання недійсним договору купівлі-продажу №5141/2020/1925215 від 08.02.2020 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] про продаж транспортного засобу марки «Renault Kangoo», номер кузова [NUMBER] . Судом встановлено, що 11.07.2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено Договір № 11/07/2019 про відступлення права вимоги, відповідно до п. 2.1 якого Первісний кредитор відступає (передає) Новому кредитору свої Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває права вимоги Первісного кредитора за укладеними Договорами страхування та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. (а.с.13-15). Відповідно до Переліку договорів страхування, наведеному у Додатку № 1 до Договору, до ФОП [PERSON] перейшло зокрема і право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором № 5026550-02-16-01 від 02.03.2018 року, де боржник [PERSON] , номер страхового акту 08542-02, сума страхового відшкодування 360\~764,17грн., сума боргу 360\~764,17грн. (а.с.16-18). Свої вимоги позивач обґрунтовує наявність судового рішення про стягнення з відповідача боргу та рішення суду про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля №5141/2019/1294019 від 31.01.2019 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Згідно листа Головного сервісного центру МВС №31/650аз від 05.08.2019 року, станом на 02.08.2019 року згідно з інформацією з бази даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів автомобіль Renault Kangoo, 2012 року випуску, номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , 31.10.2019 року зареєстровано за [PERSON] . (а.с.20). Відповідно до листа Територіального сервісного центру 5141 Регіонального сервісного центру МВС в Одеській області №31/15/5141-43аз від 05.09.2019 року, згідно бази даних АІС «Автомобіль» МВС в Одеській області та Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС України, станом на 05.09.2019 року, автомобіль Renault Kangoo, 2012 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , зареєстрований 31.10.2019 року в ТСЦ №5141 РСЦ МВС в Одеській області на підставі договору купівлі-продажу від 31.01.2019 року №5141/2019/1294019. (а.с.21). Згідно листа Головного сервісного центру МВС №31/960аз від 07.08.2020 року, станом на 06.08.2020 року згідно з інформацією, яка міститься в Єдиному державному реєстру транспортних засобів, автомобіль Renault Kangoo, 2012 року випуску, номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , значиться зареєстрованим на ім`я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ №5141/2020/1925215 від 08.02.2020 року. (а.с.22). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.07.2020 року по справі №522/21729/19 позов ФОП [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору недійсним задоволено, та визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля №5141/2019/1294019 від 31.01.2019 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] (а.с.119-123). Постановою Одеського апеляційного суду від 19.01.2023 року по справі №522/21729/19 вказане рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.07.2020 року скасовано та постановлено нове рішення, яким у задоволенні позову було відмовлено. (а.с.124-130). Згідно обґрунтувань позову, ФОП [PERSON] що [PERSON] згідно договору купівлі-продажу №5141/2020/1925212 від 08.02.2020 року, відчужив автомобіль «Renault Kangoo» на користь [PERSON] . У свою чергу [PERSON] був власником автомобіля на підставі договору купівлі-продажу автомобіля №5141/2019/1294019 від 31.01.2019 року, укладений із батьком [PERSON] . Однак, згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.07.2020 року (справа №522\\21729/19) вказаний договір відчуження від 31.01.2019 року був визнаний недійсним. Зазначали, що ФОП [PERSON] було подано позов до Косиці про відшкодування збитків (№522/18327/19). У свою чергу, [PERSON] , будучи обізнаним про наявні судові справи №522/21729/19 та №522/18327/19, здійснив відчуження автомобіля на користь [PERSON] . Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22.10.2020 року по справі №522/18327/19 у\~задоволенні позову\~ФОП [PERSON] \~до [PERSON] \~про відшкодування\~шкоди 360\~764,17\~грн.\~в порядку\~регресу відмовлено, з підстав, що ФОП [PERSON] не є\~ юридичною особою, \~яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на страхові послуги (страхова організація) і не може мати статус страховика. (а.с.78-82). Постановою Одеського апеляційного суду від 22.09.2022\~року по\~справі №522/18327/19 вказане рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22.10.2020 року залишено без змін з тих підстав, що з укладенням договору про відступлення права вимоги від 11.07.2019 року за договором, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, який є юридичною особою, спеціально створеною для здійснення страхової діяльності та такою, що одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності -ПрАТ «СК «ВУСО», на фізичну\~особу-підприємця\~ [PERSON] ,\~який в\~силу Закону\~ не\~є страховиком\~і не\~може надавати\~страхові послуги згідно з наведеними нормами права. Отже, відступлення права вимоги за договором страхування на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 979 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі договору страхування, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме\~страховик, юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності. (а.с.104-109). Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Крім того, ст. 3 ЦК України передбачає свободу договору як одну із засад цивільного законодавства. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Положеннями статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Згідно з частинами першою та другою статті\~202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). У статті 626 ЦК України закріплено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (частина третя статті 626 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови , визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно статті 655 ЦК України, за договором\~купівлі-продажу\~одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (стаття 215 ЦК України). Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України). При цьому відповідно до статті 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Правочином є вольова дія учасників цивільних відносин, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Указані цивільно-правові результати мають бути досягнуті внаслідок правомірних дій суб`єктів цивільного права. Позивач у позові зазначає, що з огляду на наявність у нього відповідної майнової вимоги до [PERSON] (власника спірного автомобіля) на суму 360\~764,17грн, та у випадку задоволення позовної заяви по справі №522/18327/19 про відшкодування збитків в порядку регресу, позивач мав намір здійснити звернення стягнення на відчужуваний автомобіль, а тому на думку позивача, спірний договір купівлі-продажу від 08.02.2020 року порушує його майнові інтереси як кредитора та укладання якого було направлено на неможливість в подальшому звернення стягнення на автомобіль. Проте, як вже було судом встановлено, у задоволенні позову про відшкодування шкоди в порядку регресу позивачу ФОП [PERSON] було відмовлено, апеляційною інстанцією рішення було залишено без змін, оскільки позивач ФОП [PERSON] не є\~ юридичною особою, \~яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на страхові послуги (страхова організація) і не може мати статус страховика, а тому відступлення права вимоги за договором страхування на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 979 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі договору страхування, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме\~страховик, юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності. Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07.07.2020 року по справі №522/21729/19 позов ФОП [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору недійсним задоволено, та визнано недійсним договір купівлі-продажу автомобіля №5141/2019/1294019 від 31.01.2019 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] . В свою чергу, позивач вважає, що оскаржуваний договір купівлі-продажу №5141/2020/1925215 від 08.02.2020 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] має бути визнаний недійсним, оскільки договір купівлі-продажу №5141/2019/1294019 від 31.01.2019 року визнано судом недійсним, а тому у [PERSON] були відсутні правові підстави для відчуження автомобіля «Renault Kangoo», номер кузова [NUMBER] та він не мав жодних майнових прав на вищевказаний транспортний засіб, так як автомобіль не належить йому на праві власності, а тому не міг продати вказаний автомобіль [PERSON] . Проте, судом також встановлено, що постановою Одеського апеляційного суду від 19.01.2023 року у справі №522/21729/19 за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору недійсним, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07.07.2020 року скасовано та постановлено нове рішення, яким у задоволенні позову було відмовлено. За таких обставин відсутня підстава визнання недійсним договору купівлі-продажу №5141/2020/1925215 від 08.02.2020 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] не має, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.\~ Таким чином, доводи про те, що позивач на підставі договору відступлення права вимоги набув права кредитора і має право на відшкодування страхової виплати з відповідача в порядку регресу не відповідають дійсності та вимогам діючого законодавства, є безпідставними. Судовому захисту підлягають лише порушені права, яких у даному випадку, судом не встановлено. Статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.81 ЦПК України). Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця [PERSON] . У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати не підлягають стягненню із відповідача.

Outcome: dismissed