Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Позивачка 27.02.2023 звернулася до суду із зазначеним позовом, просить розірвати шлюб, укладений між сторонами у справі, зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 24.07.2020, актовий запис №160. За змістом позовної заяви сторони перебувають у шлюбі з 24.07.2020, спільних наповнолітніх дітей не мають. Основна причина припинення шлюбу, як зазначає позивачка, - втрата почуття любові та взаємоповаги. Позивачка стверджує, що сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спору про розподіл подружнього майна не має. [PERSON] зазначає, що оскільки відповідач не бажає розривати шлюб у позасудовому порядку, вона змушена звернутися до суду. На підставі наведеного, з посиланням на 56, 105, 110, 112 СК України, позивачка просить задовольнити позовну заяву. Ухвалою судді від 01.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Інших процесуальних дій у справі судом вчинено не було. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивачка подала заяву за вх.№17101/23-Вх від 12.06.2023, за змістом якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, підтверджує обставини, викладені в позовній заяві, наполягає на задоволенні позову, просить розглядати справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду повідомлявся відповідно до ч.1 ст.128 ЦПК України шляхом надіслання судових повісток засобами поштового листування, що підтверджено відповідними доказами у справі. Про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, не скориставшись своїм правом, передбаченим ч.1 ст.191 ЦПК України, до матеріалів справи відзиву на позовну заяву не подав. Ч.4 ст.223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Як врегульовано ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому у відповідності до ч.4 ст.223 ЦПК України, враховуючи думку позивача, дотримання вимог ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, а саме ухвалює згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України розглядати справу в заочному порядку. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про те, що вона підлягає задоволенню у зв`язку із таким. Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про шлюб, виданого повторно 27.12.2022 Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) серії [NUMBER] , -24.07.2020 між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис №160. Сторони спільних неповнолітніх дітей не мають, заперечень з приводу обставин справи, що викладені у позовній заяві, відповідачем не висловлено. Майновий спір між подружжям відсутній. При розгляді справи суд виходить за таких норм чинного законодавства. Згідно з ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За змістом ч.1 ст.104, ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За наявності законних підстав, судом встановлено, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини і не ведуть спільне господарство, збереження сім`ї при існуючих обставинах суперечить інтересам позивача й дитини, вжиття заходів щодо примирення подружжя відповідно до ст.111\~СК України суд не вважає за доцільне. Ст.113\~СК України визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідних клопотань позивачкою до суду не подано. На виконання ч.7 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» №2398VІ від 01.07.2010, ч.2 ст.115 СК України, копію рішення суду, яке набрало законної сили, необхідно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує із відповідача на користь позивачки судовий збір у сумі 1 073,60 гривні, сплачений при пред`явленні позову до суду.

Outcome: approved