Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , про зміну розміру аліментів. Обґрунтовуючи уточнені позовні вимогу [PERSON] зазначає, що рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10.05.2016 року (справа №181/291/16-ц), з нього було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини після народження до досягнення дитиною повноліття, щомісячно у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.09.2020 року (справа №205/6805/20) з нього було стягнуто на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04.09.2020 року до досягнення дитиною повноліття. Отже на підставі зазначених вище рішень з нього, починаючи з 08.09.2020 року визначено розмір на утримання двох дітей які загалом дорівнюють 1/2 тобто 50% з усіх видів його заробітку (доходу). Враховуючи, те, що його сімейний стан починаючи з 27 серпня 2020 року змінився та у нього з`явилася ще одна дитина, [PERSON] , а також те, що на підставі зазначених рішень, починаючи з 08.09.2020 року визначено розмір на утримання двох дітей які загалом дорівнюють 1/2 тобто 50% з усіх видів його заробітку (доходу), а отже перевищує розмір встановлений ч.5 ст.183 СК України, він приходить до висновку про необхідність захисту його особистого майнового права та інтересу, а саме, перегляду розміру аліментів встановлених рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10.05.2016 року (справа №184/291/16-ц), шляхом їх зменшення з 27.08.2020 року. Позивач прохає суд зменшити розмірі аліментів, утримуваних з [PERSON] , [INFO] за рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10.05.2016 року (справа №184/291/16-ц) на користь [PERSON] , на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , починаючи з 27.08.2020 року до 1/6 усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. (а.с.22-23). 24 травня 2023 року від представника позивача адвоката Кандрашина К.В. надійшла заява про усунення недоліків з уточненою позовною заявою на виконання ухвали судді від 15 травня 2023 року. (а.с.25,26-28) Ухвалою судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2023 року провадження у справі було відкрито, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, визначено строк для подання відзиву, призначене підготовче судове засідання на 07 червня 2023 року. (а.с.31-32). 01 червня 2023 року від представника позивача адвоката Кандрашина К.В. надійшло клопотання в якому останній просив забезпечити проведення судового засідання запланованого на 07.06.2023 року на 11:00 годин, у режимі відеоконференції за його участі поза приміщення суду з використанням власних технічних засобів. (а.с.39-40) Ухвалою судді Межівського районного суду Дніпропетровської області від 01 червня 2023 року клопотання представника позивача адвоката Кандрашина Костянтина Валентиновича про проведення судового засідання в режимі відеоконференції було задоволено та ухвалено підготовче судове засідання по цивільній справі 181/657/23, яке призначено на 07.06.2023 року на 11:00 годин, а також усі послідуючі судову засідання, проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку «EasyCon» з використанням власних технічних засобів представника позивача адвоката Кандрашина Костянтина Валентиновича.(а.с.49-50) 06 червня 2023 року від представника відповідача адвоката Рябенка В.В. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає, що зазначена вимога щодо зменшення стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) позивача не може бути задоволена, а факти викладені в позовній заяві не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, крім того матеріальний стан позивача суттєво покращився.(а.с.53-57) Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2023 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 10:00 годину 20 червня 2023 року.(а.с.76-77) Представник позивача адвокат Кандрашин К.В. у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, на задоволенні позовних вимог наполягав. Представник відповідача, адвокат Рябенко В.В. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Третя особа, [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. ст. 15,16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 16 червня 2016 року Райпільською сільською радою Межівського району Дніпропетровської області. Мати дитини [PERSON] .(а.с.7) Рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 10.05.2016 року (справа №181/291/16-ц), з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини після народження до досягнення дитиною повноліття, щомісячно у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.(а.с.8) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 27 серпня 2020 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), [PERSON] також є батьком [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Ленінського районного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2020 року (справа №205/6805/20) з [PERSON] було стягнуто на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04.09.2020 року до досягнення дитиною повноліття.(а.с.9-10) Відповідно до довідки №0504/1 від 05 квітня 2023 року виданої ТОВ ВКА «АГРОТЕХЕКСПОРТ» про отримані доходи та сплачені аліменти на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON] середня заробітна плата позивача, який з 22.04.2020 року працює в ТОВ ВКА «АГРОТЕХЕКСПОРТ» та займає посаду слюсар із складання металевих конструкцій, близько 7150,34 у місяць з липня 2020 року по березень 2023 року. (а.с.11-12) У судовому засіданні встановлено, що наразі позивач [PERSON] проходить службу у лавах Збройних Сил України відповідно до наказу від 28.02.2022 року за №1. (а.с.16) Згідно довідки від 12.04.2023 року за №73794, позивач мав заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 159627,82 гривень.(а.с.13.-15) Згідно довідки від 16.05.2023 року за №89329 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] становить 131871,32 гривень. (а.с.61-62) При дослідженні вищезазначених довідок про заборгованість позивача по сплаті аліментів, встановлено, що дохід позивача суттєво зріс, а саме за рік його дохід становить 454980,60 гривень, починаючи з березня 2022 року по березень 2023 року. У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя\~статті 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1\~ст. 192 Сімейного кодексу України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи на зміст ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, підставою для перегляду раніше визначеного розміру аліментів є також погіршення або поліпшення стану здоров`я учасників аліментних відносин. Ч.1\~ст. 192 СК України\~наведено перелік обставин, за яких суд може ухвалити рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті отримувача або платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. У постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 вказано, що у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст.192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З аналізу\~даних правових\~норм вбачається,\~що при\~вирішенні питання\~про зменшення\~розміру аліментів,\~слід з`ясовувати\~чи змінилося\~матеріальне становище,\~сімейний стан\~та стан\~здоров`я\~сторін,\~і що\~ця зміна\~впливає на\~змогу сплачувати\~аліменти у\~вже визначеному\~розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами\~ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього, починаючи з 27 серпня 2020 року, змінився сімейний стан, а саме з`явилася ще одна дитина, [PERSON] , а також те, що на підставі судових рішень, починаючи з 08.09.2020 року з нього стягуються аліменти на утримання двох дітей, які загалом дорівнюють 1/2, тобто 50% з усіх видів його заробітку (доходу), що перевищує розмір встановлений ч.5 ст.183 СК України. Однак, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що зміна сімейного стану з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршила матеріальний стан позивача, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, навпаки згідно досліджених у судовому засіданні доказів вбачається, що матеріальний стан позивача [PERSON] суттєво покращився. Та, обставина, що у позивача є ще одна дитина на утримання якої з нього стягуються також аліменти, сама по собі не свідчить про погіршення матеріального стану позивача. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19. Також, суд не приймає до уваги заяву представник позивача у судовому засіданні, що у позивача народилася ще одна дитина, адже доказів, на підтвердження даного факту (свідоцтво про народження дитини, де [PERSON] зазначено батьком) суду надано не було, а отже суд позбавлений можливості надати належну оцінку зазначеним обставинам. Із судових рішень постає, що на даний час з позивача [PERSON] на корись відповідачки та третьої особи загалом стягуються аліменти у розмірі 50% (1/4 частина (25%) + 1/4 частина (25%) = 50%)) від його щомісячного доходу. Суд звертає увагу, що чинним законодавством України, а саме статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника. Так, відповідно до норм вищевказаної статті, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Із зазначеного вище постає, що сумарний відсоток нарахованих [PERSON] аліментів у розмірі 50% не перевищує встановлену максимальну межу стягнень, які передбачені чинними нормами законодавства у 70%. Суд також враховує, що виховування дитини (дітей) одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду, їх вихованню, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дітей, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку на матір дитини. Крім того, суд приймає до уваги також той факт, що відповідно до долучених довідки та виписки із медичної картки стаціонарного хворого №е/149, дитина [PERSON] перебуває на «Д» обліку лікаря окуліста та отримує амбулаторне та стаціонарне лікування 1-2 рази на рік згідно призначень обласного офтальмолога. При цьому, суд звертає увагу на те, що, розглядаючи дану цивільну справу, суд виходить з інтересів, в першу чергу дитини та повинен дотриматися балансу права платника аліментів та права дитини на утримання з боку батька. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно із\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1\~статті 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6\~ст. 81 ЦПК України\~докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1\~ст. 82 ЦПК України\~встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~визначено, що суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Інші доводи позивача не можуть бути прийняті судом, оскільки не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем за оплату судового збору, слід покласти на [PERSON] .

Outcome: dismissed