Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

АКІБ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яким просив звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що є предметом договору іпотеки. 11.02.2010 позивач змінив предмет позову та просив на свою користь стягнути з [PERSON] заборгованість по Договору про надання споживчого кредиту №11109967000 від 22.01.2007 в сумі 73715,15 доларів США 15 центів, що по курсу НБУ станом на 04.02.2010 складає 589809,65грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк" 22.01.2007 уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит в розмірі 56400,00 доларів США зі сплатою 12,30% річних за користування ним на строк по 22.01.2028 року. Відповідач систематично не виконував свої зобов`язання з повернення належних до сплати частин кредиту та нарахованих відсотків за його використання. 07.05.2008 на адресу відповідача була направлена вимога в порядку розділу 11 Кредитного договору вих. №443/22-09 рекомендованим листом з повідомленням про вручення та описом вкладення, згідно з якою протягом 31 календарного дня відповідач мав погасити прострочену заборгованість, а також суму пені. Вимоги позичальником не отримана. 19.06.2008 на адресу відповідача направлена вимога в порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку» вих.№677/22-09 рекомендованим листом з повідомленням про вручення та описом вкладення, згідно з якою протягом 30 днів з дня отримання вимоги відповідач мала виконати порушені зобов`язання, забезпечені іпотекою шляхом погашення заборгованості по кредитному договору, а також суми процентів та пені. Посилаючись на неналежне виконання умов кредитного договору відповідачем, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла за кредитним договором в загальній сумі 73715,15 доларів США, що по курсу НБУ станом на 04.02.2010 складає 589809,65грн, з яких: -43342,84 доларів США, що по курсу НБУ станом на 04.02.2010 складає 386800,73грн - прострочена заборгованість за кредитом; -6490,49 доларів США, що по курсу НБУ станом на 04.02.2010 складає 51931,71 грн - прострочена заборгованість за кредитом; -14846,54 доларів США, що по курсу НБУ станом на 04.02.2010 складає 118118,14 грн - прострочена заборгованість по відсоткам; -580,78 доларів США, що по курсу НБУ станом на 04.02.2010 складає 4646,94 грн - прострочена заборгованість по відсоткам; -1084,52 доларів США, що по курсу НБУ станом на 04.02.2010 складає 8677,46 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; -2369,98 доларів США, що по курсу НБУ станом на 04.02.2010 складає 18962,68грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту. 07.07.2010 заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова позов задоволено. 25.04.2012 ухвалою суду замінено позивача ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельта-Банк». 23.05.2012 ухвалою суду за заявою відповідача [PERSON] заочне рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.07.2010 скасовано. 15.08.2012 ухвалою суду позов ПАТ «Дельта- Банк» залишено без розгляду. 16.04.2018 надійшла апеляційна скарга представника позивача ПАТ «Дельта - Банк» на ухвалу від 15.08.2018 про залишення позовної заяви без розгляду. 02.07.2018 апеляційну скаргу представника позивача ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Ухвалу від 15.08.2012 скасовано, справу повернуто до Червонозаводського районного суду м.Харкова для продовження розгляду. 11.07.2018 справа надійшла в провадження судді Єжова В.А., розгляд справи порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 24.11.2020 ухвалою суду замінено позивача ПАТ «Дельта- Банк» на ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС». 17.05.2021 від ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» надійшли письмові пояснення, в яких представник зазначив, що згідно з Договором №2082/К/ про відступлення прав вимог ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» набуло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №11109967000 від 22.01.2007 з усіма забезпечувальними договорами. Позичальником умови кредитного договору належним чином не виконані, у зв`язку з чим станом на дату переходу права вимоги за цим договором у позичальника обліковується заборгованість у загальній сумі 3 202 862,04грн, тобто 70260,65 доларів США (за кредитом та відсотками) та 3454,50 доларів США за пенею, а всього 73715,15 доларів США. 09.11.2021 на підставі розпорядження керівника апарату суду від 02.11.2021 №02?13/124 «Щодо повторного автоматизованого розподілу невирішених судових справ, які перебували в провадженні судді Єжова В. А.» справа надійшла в провадження судді Шелест І. М., розгляд справи призначений за правилами загального позовного провадження. Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 19.01.2023 «Щодо повторного автоматизованого розподілу невирішених судових справ, які перебували в провадженні Шелест І.М.» згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду вказаної справи визначено суддю Червонозаводського районного суду м.Харкова Шиховцову А.О. Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату та час судового засідання, про що свідчать довідки про доставку позовні SMS та повернуті до суду рекомендовані повідомлення з конвертами з такими причинами повернення: «за закінченням терміну зберігання» від 03.03.2023 (т.2, а.с.133); «адресат відсутній за вказаною адресою» від 07.04.2023 (т.2, а.с.139). Відповідач не скористалася правом на подачу відзиву, заяв та клопотань від неї на адресу суду не надходило. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 131 ЦПК України, судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. З вищенаведених обставин вбачається, що суд належним чином повідомляв відповідача про дату, час та місце проведення судових засідань, чим надавав можливість брати участь у змагальному процесі, із реалізацію всіх прав учасника процесу, передбачених цивільним процесуальним законодавством. Відповідач в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України. Судом, враховано, що в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. За таких обставин, у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. 22.01.2007 АКІБ "УкрСиббанк" і відповідач уклали кредитний договір, за яким АКІБ "УкрСиббанк" видав відповідачу кредит в сумі 56400,00 доларів США на строк до 22.01.2028 зі сплатою 12,30% річних. Відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору, Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі, в термін не пізніше 16 лиистопада 2027 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного Банком терміну (достроково) відповідно до умов Розділу 11 цього Договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5 10, 7.4, 9.2., 9.14 Договору. При цьому, якщо термін повернення кредиту припадає на вихідний, святковий або не робочий день, в такому випадку терміном повернення кредиту вважається перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем. Позичальник зобов`язується повернути суму кредиту та сплачувати проценти згідно умов Договору на рахунок Банку. Відповідно до п. 1.3.3 кредитного договору, нарахування процентів за цим Договором здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця, методом «факт/360» відповідно до вимог нормативно - правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Відповідно до п.11.1 Кредитного договору відповідно до ст. ст. 525, 611 Цивільного кодексу України Сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених у п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 7.4, 9.2, 9.14 цього Договору та направлення Банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення Позичальником порушень умов за цим Договором протягом 31 календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку. АКІБ "УкрСиббанк" обов`язки по кредитному договору виконані в повному обсязі і кредитні кошти відповідачу надані. Відповідач, покладені на нього кредитним договором, не виконала, в зв`язку з чим виникла заборгованість у загальній сумі 73715,15 доларів США, що по курсу НБУ станом на 04.02.2010 складає 589809,65грн, з яких: -43342,84 доларів США, що по курсу НБУ станом на 04.02.2010 складає 386800,73грн - прострочена заборгованість за кредитом; -6490,49 доларів США, що по курсу НБУ станом на 04.02.2010 складає 51931,71 грн - прострочена заборгованість за кредитом; -14846,54 доларів США, що по курсу НБУ станом на 04.02.2010 складає 118118,14 грн - прострочена заборгованість по відсоткам; -580,78 доларів США, що по курсу НБУ станом на 04.02.2010 складає 4646,94 грн - прострочена заборгованість по відсоткам; -1084,52 доларів США, що по курсу НБУ станом на 04.02.2010 складає 8677,46 грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; -2369,98 доларів США, що по курсу НБУ станом на 04.02.2010 складає 18962,68грн - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту. 07.05.2008 на адресу відповідача була направлена вимога в порядку розділу 11 Кредитного договору вих. №443/22-09 рекомендованим листом з повідомленням про вручення та описом вкладення, згідно з якою протягом 31 календарного дня відповідач мав погасити прострочену заборгованість, а також суму пені. Вимоги позичальником не отримана. 19.06.2008 на адресу відповідача направлена вимога в порядку ст.35 Закону України «Про іпотеку» вих.№677/22-09 рекомендованим листом з повідомленням про вручення та описом вкладення, згідно з якою протягом 30 днів з дня отримання вимоги відповідач мала виконати порушені зобов`язання, забезпечені іпотекою шляхом погашення заборгованості по кредитному договору, а також суми процентів та пені. 08.12.2011 між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено купівлі-продажу прав вимог за кредитами. За вказаним договором ПАТ «Дельта Банк» набув статус нового кредитора, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №11109967000 від 22.01.2007 з усіма забезпечувальними договорами. 15.11.2019 ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), уклали Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. Згідно з вказаним договором ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" набуло право вимоги, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту №11109967000 від 22.01.2007 з усіма забезпечувальними договорами. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ч.2 ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). При цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду справи , доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення кредитних коштів. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У законодавстві України відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Таких висновків дійшов суд у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження№ 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18). Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого ухвалою суду строку. В матеріалах справи також відсутні докази неможливості подання відповідачем доказів з об`єктивних причин, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження строк. Суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім випадків, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 ЦПК України). Відповідно до частини 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання щодо повернення боргу. Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів з боку відповідача на спростування зазначених вище висновків, як і доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1820,00грн.

Outcome: approved