Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до ТзОВ «Український промисловий банк» («Укрпромбанк»), треті особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Мудрик О.Є., Національний банк України, про визнання іпотеки припиненою, зняття заборони відчуження нерухомого майна. Позовні вимоги, мотивує тим, що 18.11.2005 року між нею та ТзОВ «Український промисловий банк» був укладений кредитний договір №227/П-05, згідно умов якого вона отримала кредитні кошти в сумі 5000 дол. США строком до 17.11.2015 року на придбання двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З метою забезпечення виконання нею зобов`язань за кредитним договором між нею та відповідачем 21.11.2005 року був укладений іпотечний договір, предметом якого є вищезазначена квартира. Відповідно дані про предмет обтяження були внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Вказує, що на виконання своїх зобов`язань за кредитним договором в період з 22.11.2006 року по 28.11.2006 року повністю повернула кредитні кошти банку. Однак, по даний час, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрована іпотека від 22.11.2005 року на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Іпотекодержатель ТзОВ «Укрпромбанк». Зазначає, що 21.01.2010 року постановою Правління НБУ відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації ТзОВ «Укрпромбанк». Станом на сьогодні ТзОВ «Укрпромбанк» перебуває в стадії припинення. З приводу зняття іпотеки з належного їй майна зверталася до НБУ та приватного нотаріуса, однак, їй було відмовлено, оскільки, для реєстрації припинення обтяження на майно та іпотеки на нерухоме майно необхідно подати повідомлення установи банку про погашення кредиту. Вважає, що оскільки, борг за кредитним договором вона погасила, відповідач перебуває в стані припинення, а інформація щодо наявної в неї заборгованості до архіву НБУ не передавалася, то єдиним належним способом захисту її порушеного права є звернення до суду з даним позовом. На підставі наведеного, просить суд, визнати іпотеку за іпотечним договором від 21.11.2005 року укладеним між ТзОВ «Укрпромбанк» та нею, що посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ковальчук Л.С. та зареєстровано в реєстрі за №859, такою що припинена, зняти заборону відчуження нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 2611971 від 21.11.2005 року) та Державного реєстру іпотек (реєстраційний номер обтяження 2618520 від 22.11.2005 року), стягнути з відповідача судові витрати по справі. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. У письмових поясненнях, третя особа Національний Банк України, вважає, що обставини повного припинення зобов`язання за кредитним договором мають бути доведенні позивачем в розрізі кожного зобов`язання позичальника, у тому числі щодо основної суми кредиту, процентів за користування кредитними коштами та іншими обов`язковими платежами, передбаченими умовами кредитного договору. Просив врахувати дані обставини при прийнятті рішення. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 24 лютого 2023 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 06 березня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 10 травня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача до судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Просить суд позов задовольнити. Третя особа приватний нотаріус\~Луцького міського\~нотаріального округу\~Волинської області\~Мудрик О.Єдо судового засідання подала заяву, в якій просить суд слухати справу у її відсутності. Представник третьої особи Національного Банку України також до судового засідання подав заяву, в якій просить суд слухати справу у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлялися про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв на адресу суду про розгляд справи без його участі не надходило. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності учасників справи, що не з`явилися, по наявним у справі доказам. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно з ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Одним зі способів захисту права та інтересу є, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Судом встановлено, що 18.11.2005 року між [PERSON] та ТзОВ «Український промисловий банк» був укладений кредитний договір №227/П-05, згідно умов якого позивач отримала кредитні кошти в сумі 5000 дол. США строком до 17.11.2015 року на придбання двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16-20). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між [PERSON] та ТзОВ «Український промисловий банк» було укладено договір поруки від 18.11.2005 року, відповідно до якого [PERSON] поручився перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором №227/П-05 (а.с. 22-23). Крім того, 21.11.2005 року між [PERSON] та ТзОВ «Український промисловий банк» був укладений іпотечний договір, предметом якого є двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.10.2005 року (а.с. 24-27). Згідно зі статтею 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Як зазначалося вище, 21.11.2005 року між [PERSON] та ТзОВ «Український промисловий банк» був укладений іпотечний договір, предметом якого є двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцю на праві власності. Звертаючись до суду з позовом про визнання іпотеки припиненою, припинення обтяження та вилучення запису, позивач посилалася на повне виконання кредитного зобов`язання, а тому іпотека за договором, яким забезпечувалось виконання кредитного договору, є припиненою як похідне зобов`язання, отже, наявні підстави для зняття обмеження із заставного майна. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). Оскільки статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником, зобов`язання вважаються припиненими. Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. За системним аналізом зазначених норм права іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання. При цьому законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки оскільки іпотека, за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом виконанням основного зобов`язання. Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника, вимог кредитора та припинення у зв`язку із цим основного зобов`язання іпотека припиняється. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду № 127/26402/20 від 26.01.2022 року. Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов кредитного договору № 227/п-05 від 18.11.2005 року ТзОВ «Укрпромбанк» надав [PERSON] кредитні кошти в загальному розмірі 5000 дол. США з метою придбання квартири (а.с. 16-20). [PERSON] , у свою чергу, також на виконання умов вищевказаного кредитного договору повернула банку надані в кредит грошові кошти, що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями квитанцій за період з листопада 2005 року по листопад 2006 року в сумі 5573 дол. США (а.с. 28-45). Інформація про звернення до суду відповідача з позовом про стягнення заборгованості з позивача за кредитним договором №227/П-05 від 18.11.2005 року відсутня. Однак, як вбачається з відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек, станом на 29.11.2021 року, обтяження з нерухомого майна, що належить [PERSON] не знято (а.с. 55-56). Разом з тим, суд звертає увагу на те, що 21.01.2010 року постановою Правління НБУ відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації ТзОВ «Укрпромбанк». Станом на сьогодні ТзОВ «Укрпромбанк» перебуває в стадії припинення (а.с. 114-115). Із відповідей на звернення [PERSON] до Національного Банку України щодо надання довідки про відсутність заборгованості та зняття обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно у зв`язку з повним виконанням фінансових зобов`язань за кредитним договором, встановлено, що у зв`язку із закінченням строку ліквідаційної процедури ТзОВ «Укрпромбанк» його непродані активи та перелік незадоволених вимог кредиторів банку передані в управління визначеній НБУ юридичній особі ТзОВ «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал», однак, заборгованість [PERSON] за кредитним договором не значиться. Також, згідно з договором від 30.06.2010 №1620 про передачу активів та кредитних зобов`язань ТзОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк» не переходили права вимоги за кредитним договором, укладеним між [PERSON] та ТзОВ «Укрпромбанк». Крім того, документи по кредитному договору №227/П-05 від 18.11.2005 року до архіву НБУ не передавалися (а.с. 46-47, 50-54). Крім того, позивач зверталася до нотаріуса із заявою про зняття заборони відчуження з її нерухомого майна, однак, отримала відмову у зв`язку з тим, що відсутні докази, які підтверджують припинення зобов`язання по договору іпотеки, надані іпотекодержателем (а.с. 57-58). Такі обставини, на переконання суду, створюють ситуацію правової невизначеності та порушують права позивача на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, гарантовані їй приписами ст. 41 Конституції України. Частиною 1 ст.\~321\~ЦК України закріплено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями ст. 1 Протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання іпотеки, яка виникла на підставі іпотечного договору від 21.11.2005 року, укладеного між між [PERSON] та ТзОВ «Український промисловий банк», такою, що припинена, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо вимог позивача про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення записів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили рішенням суду, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення. Згідно з положеннями ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 391\~ЦК України встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відтак, наявне обтяження переданого в іпотеку нерухомого майна позивача порушує її право власності та перешкоджає вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. Таким чином, враховуючи те, що відповідач перебуває в стані припинення, добровільно не здійснив дій, спрямованих на припинення обтяження права позивача, не надав доказів існування дійсного основного зобов`язання та обґрунтованої заборгованості за кредитним договором, на сьогоднішній день, а позивач не має можливості самостійно звернутись до суб`єктів державної реєстрації прав для проведення державної реєстрації припинення обтяження, тому суд вважає право позивача порушеним та таким, що підлягає судовому захисту, а відповідні позовні вимоги - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи наведені обставини справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~у разі\~задоволення позову,\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються на\~відповідача,\~а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2147,20 грн.

Outcome: approved