Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

Позивач 30.12.2021 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди у розмірі 200\~000 грн та моральної шкоди у розмірі 100\~000 грн, завданої залиттям нежитлового приміщення напівпідвалу. В обґрунтування позову вказано, що [PERSON] є власником нежитлового приміщення напівпідвалу у буд. [ADDRESS] . Власником квартири вище приміщення позивача є [PERSON] 22.06.2021 у другій половині дня позивачем було повторно виявлено, що відповідач знову затопив приміщення позивача й пошкодив стелю приміщення. Зазначене спричинило пошкодження проводки, у зв`язку з чим позивач звернувся до МНС. 05.07.2021 було складено Акт огляду приміщення та виявлені пошкодження. Такі дії спричинили позивачу матеріальну шкоду у розмірі 200\~000 грн. Моральна шкода мотивована емоційним стресом, негативними емоціями, переживанням з приводу залиття. Моральна шкода виявилася у необхідності 24-денного лікування у санаторії «Одеський». Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04.01.2022 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 01.03.2022. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 01.03.2022 розгляд справи було відкладено на 06.04.2022. З метою належного сповіщення учасників справи, розгляд справи у судовому засіданні 06.04.2022 було відкладено на 25.05.2022. До суду 26.05.2022 надійшов відзив представника [PERSON] [PERSON] згідно якого просили відмовити у задоволенні позову. Відзив мотивований тим, що факт зазнання моральних страждань, їх розмір та причинно-наслідковий зв`язок між моральними стражданнями та діями відповідача позивачем не доведено, тому такі вимоги не підлягають задоволенню. Доказів того, що власником квартири є [PERSON] позивачем не надано. Акт про залиття не відповідає вимогам, встановленим чинним законодавством до такого акту, адже не містить дані про поверхність приміщення, яке зазнало шкоди, гриф затвердження начальника обслуговуючої організації, перелік та орієнтована вартість речей, пошкоджених внаслідок залиття, відомості про власника квартири з вини якого сталося залиття, висновок комісії щодо встановлення вини особи у залиття. В акті про залиття вказано, що деформація вагонки стелі відбулася у зв`язку з тривалим терміном експлуатації. Розмір майнової шкоди нічим не підтверджений. В цілому приміщення позивача знаходиться в незадовільному стані та створює незручності для мешканців будинку. Ухвалою суду від 24.05.2022 заяву представника [PERSON] [PERSON] про проведення судового засідання в режимі відеоконференції залишено без розгляду. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 25.05.2022 розгляд справи відкладено на 14.07.2022. З метою сповіщення позивача розгляд справи у судовому засіданні 14.07.2022 відкладено на 07.09.2022. У судовому засіданні 07.09.2022 проведеному за участі [PERSON] було відкладено розгляд справи з метою ознайомлення позивача з відзивом, на 04.11.2022. До суду 23.09.2022 надійшла відповідь на відзив, у якій вказує, що відповідач та його родичі є власниками всього будинку, що підтверджує фраза журналіста викладена у рішенні Приморського районного суду м. Одеси від 11.07.2017 у справі №522/8665/17. Твердження відповідача про те, що нежитлове приміщення знаходиться в незадовільному стані з посиланням лише на акт обстеження комісії Приморської районної адміністрації не може бути прийнято як доказ, адже немає відношення до залиття. Ухвалою суду від 03.10.2022 заяву [PERSON] про забезпечення доказів, шляхом їх витребування повернуто заявнику. У судовому засіданні 04.11.2022 проведеному за участі позивача, було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи. Було прийнято до провадження відзив, відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду, залишено без розгляду заяву позивача про виклик свідків, відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів, долучено до матеріалів справи відповідь на відзив. [PERSON] надав вступне слово, просив задовольнити позов. Ухвалою суду від 04.11.2022 по справі призначено будівель-технічну експертизу проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено. До суду 05.04.2023 надійшло клопотання Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз про надання додаткових матеріалів разом з рахунком з метою необхідності сплати вартості експертного дослідження. [PERSON] отримав клопотання та рахунок 06.04.2023, втім не оплатив вартість проведення експертизи. Ухвалою суду від 01.06.2023 провадження у справі було поновлено, справу призначено до розгляду у судовому засіданні 21.06.2023. Ухвалою суду від 09.06.2023 задоволено заяву представника відповідача [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконфернеції, представник відповідача попереджена, що ризики технічної неможливості участі в судовому засідання в режимі відеоконференції несе той учасник справи, який подав відповідну заяву. У судовому засіданні 21.06.2023 протягом 15 хвилин відбувалося підключення представника відповідача до судового засідання в режимі відеоконференції, проте безуспішно. Зважаючи на думку позивача та його представників було продовжено розгляд справи за відсутності з`єднання з представником відповідача. Позивач та його представник [PERSON] просили повернути справу в експертизу, адже оплата пройшла не на той рахунок, втім доказів оплати вартості експертизи суду не представлено, тому підстав для повернення справи до експертної установи встановлено не було. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] 27 вересня 2000 року уклав договір дарування з [PERSON] , в результаті чого прийняв в дар нежитлове приміщення напівпідвалу, загальною площею 46,7 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] , про що свідчить договір дарування зареєстрований в реєстрі за №14210 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. (а.с.6). 05 липня 2021 комісією у складі начальника дільниці №4 Кремінецької Е.Б., майстра дільниці №4 [PERSON] , пічника дільниці №4 [PERSON] склали акт про те, що 05.07.2021 в будинку [ADDRESS] у нежитловому приміщенні загальною площею 46,7 кв.м. (власник [PERSON] ) цокольного поверху виявлено наступне: у центральній кімнаті виявлено: деформація вагонки стелі 3 кв.м. у зв`язку з тривалим терміном експлуатації; обрущення вагонки зі стелі у двох місцях орієнтованою прощею 4,5 кв.м. та 3 кв.м.; пошкодження електромереж під стелею; у правій кімнаті виявлено: сліди вологи площею 2 кв.м. на підлозі; у лівій кімнаті виявлено: сліди підтікань на стінах на рівні вікна площею 1 кв.м. У кімнаті, що розташована позаду лівої кімнати виявлено: сліди вологи під віконним блоком на підлозі площею 2 кв.м.; сліди підтікань на стіни під віконним блоком площею 0,2 кв.м. Такий акт підписали члени комісії, в графі «з актом ознайомлені мешканці квартир/нежитлових приміщень» відсутні підписи (а.с.7). Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених\~осіб від\~потерпілої сторони\~та з\~боку винної\~є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна\~шкода (обсяги\~необхідного ремонту\~приміщень квартири,\~перелік пошкоджених\~внаслідок залиття\~речей та\~їх орієнтовна\~вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Втім, вищевказаний акт комісії від 05.07.2021 не відповідає вимогам вказаних Правил, адже не містить відомостей про вартість пошкоджень, спричинених залиттям, не містить причин залиття, вини особи. Акт був складений за відсутності відповідача, навіть позивач не ознайомлений з цим актом. По суті такий акт констатує виявлення певних пошкоджень, але навіть не вказано, що такі пошкодження сталися внаслідок залиття, не тим більше причин залиття. До позову додано товарний чек на суму 398,7 грн щодо придбання кріплення для вагонки, вагонка ясень, вагонка біла класік, ф-профіль, багет, ножовка, клей та шурупи від 30.09.2006 (а.с.10а). Суд не приймає до уваги товарний чек про купівлю матеріалів за 15 років до складення акту. Лист Приморської районної адміністрації Одеської міської ради доданий до відзиву направлений на ім`я [PERSON] та акт як додаток до нього (а.с.47-48, 49) не приймається судом до уваги, адже підстави отримання такого листа представником відповідача не вказані, [PERSON] не є учасником справи. Згідно ч.1 ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Суд не приймає до уваги такий лист та акт адже такі докази є недопустимими. Інших доказів матеріали справи не містять. Отже, матеріалами справи не встановлено причини пошкодження приміщення позивача, акт обстеження не відповідає встановленим до такого акту вимогам яинного законодавства. Згідно ст.22 ЦПК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" №6 від 27.03.1992 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Позивачем не доказано, що винною особою у пошкодженні його приміщення є [PERSON] . Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 7 ст. 81 ЦПК України передбачає, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд приходить до висновку, що вина [PERSON] у заподіянні шкоди не доказана. Вартість шкоди також не встановлена у зв`язку з невиконанням покладеного на позивача обов`язку щодо оплати вартості проведення експертизи. Вимоги про стягнення моральної шкоди, суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Аналіз статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Підставою для стягнення моральної шкоди позивач зазначає стрес та лікування у санаторію. Втім, будь яких доказів на підтвердження того, що [PERSON] зазнав моральних страждань, спричинених діями відповідача, суду не представлено, так як і відсутні докази перебування позивача на лікуванню і санаторію. Статтею 263 ЦПК України закріплено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. За таких підстав, суд дійшов переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, вимоги позивача про стягнення судових витрат з відповідача також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed