Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з таким позовом, в якому вказував, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді незавершеного будівництвом (35 % готовності) житлового будинку по [ADDRESS] . За життя забудовниця не встигла добудувати будинок, здійснити відповідні дії, необхідні для прийняття майна в експлуатацію, не отримала правовстановлюючий документ та не зареєструвала право власності щодо спірного майна. У зв`язку з цим в.о. нотаріуса Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Бойченко В.А. відмовив позивачу, як спадкоємцю першої черги за законом, що належним чином прийняв спадщину після смерті матері, в оформленні спадкових прав на вказане майно. Тому [PERSON] просив визнати за ним права та обов`язки забудовника незавершеного будівництвом житлового будинку по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В судовому засіданні, яке проводилося без участі позивача [PERSON] , його представниця [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представниця відповідача Вознесенської міської ради в судове засідання не з`явилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, вирішення питання щодо задоволення позову залишила на розсуд суду. Оскільки матеріали справи містять достатньо інформації та доказів для вирішення спору, а тому суд вважав можливим розглядати справу у відсутності позивача та представниці відповідача. Заслухавши пояснення представниці позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, оглянувши матеріали інвентарної справи щодо житлового будинку по [ADDRESS] , суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Також з матеріалів справи вбачається, що 13 січня 2023 року на ім`я [PERSON] виготовлено технічний паспорт на незавершений будівництвом (35 % готовності) житловий будинок по [ADDRESS] (а.с. 23-27, 36). Водночас, згідно копії довідки КП «Вознесенське МБТІ» від 01 лютого 2023 року (а.с. 38) право власності на житловий будинок по [ADDRESS] не зареєстровано. За життя [PERSON] не добудувала будинок, не здійснила відповідні дії, необхідні для прийняття майна в експлуатацію, не отримала правовстановлюючий документ та не зареєструвала право власності щодо спірного майна. У зв`язку з цим в.о. нотаріуса Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Бойченко В.А. відмовив позивачу, як спадкоємцю першої черги за законом, в оформленні спадкових прав на вказане майно. З матеріалів цивільної та інвентарної справ вбачається, що будівництво житлового будинку по [ADDRESS] здійснювалося на місці розташування іншого об`єкта нерухомого майна побудованого до 1917 року житлового будинку (на час будівництва - зруйнований), що був придбаний матір`ю [PERSON] - [PERSON] за простою «домашньою» розпискою (рішенням виконавчого комітету Вознесенської міської ради народних депутатів від 24 листопада 1982 року б/н в оформленні права власності [PERSON] на вказане майно відмовлено). Матеріали цивільної справи, а також інвентарної справи щодо житлового будинку по [ADDRESS] не містять інформації щодо часу початку будівництва, періоду будівництва будинку, а також доказів щодо дотримання [PERSON] передбачених законом умов для здійснення будівництва житлового будинку (виділення земельної ділянки для забудови, отримання дозволу, виготовлення проекту на будівництво тощо). Згідно ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. З положень ст. 331 ЦК України вбачається, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Ст. 177 та ч. 1 ст. 178 цього Кодексу визначають, що об`єкти цивільних прав (в тому числі майнові права) можуть вільно відчужуватись або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи. Водночас, згідно п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалось згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Таким чином, права та обов`язки забудовника можуть входити до складу спадщини та переходити в порядку спадкування від спадкодавця до спадкоємця лише у разі, якщо вони виникли з передбачених законом підстав, а будівництво здійснювалося з дотримання вимог закону. При цьому, згідно ст.ст. 4, 8, 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» для створення об`єкта архітектури виконується комплекс робіт, який включає: підготовку містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки у випадках і порядку, передбачених законодавством; здійснення в необхідних випадках передпроектних робіт, а також заходів з охорони нововиявлених під час здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об`єктів містобудування, що відповідно до закону мають антропологічне, археологічне, естетичне, етнографічне, історичне, мистецьке, наукове чи художнє значення; пошук архітектурного рішення, розроблення, погодження у визначених законом випадках і затвердження проекту; виконання робочої документації для будівництва, а в разі виконання її або окремих її частин іншим виконавцем - здійснення авторського нагляду за таким виконанням; будівництво (нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт) та знесення об`єкта архітектури, архітектурно-будівельний контроль, технічний та авторський нагляди під час здійснення будівництва або зміни (у тому числі шляхом знесення) об`єкта містобудування; прийняття спорудженого об`єкта в експлуатацію. Робоча документація для будівництва (реконструкції, реставрації, капітального ремонту) об`єкта архітектури виконується відповідно до норм і правил на підставі затвердженого проекту. Забудовник має право на виконання будівельних робіт після розроблення проектної документації, подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт/отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Виконання будівельних робіт без відповідного документа вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, норм і правил у порядку, визначеному Законом України\~«Про регулювання містобудівної діяльності». Разом з тим, згідно ст.ст. 26, 27, 29, 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: отримання замовником або проектувальником вихідних даних; розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених\~статтею 31\~цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації; отримання права на виконання підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених цим Законом; виконання підготовчих та будівельних робіт; державна реєстрація спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва та майбутній об`єкт нерухомості у випадках, визначених законом; проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування); прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом та прийнятий в експлуатацію у випадках, визначених цим Законом, об`єкт (його складову). Забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки. Фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва. Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на підставі містобудівної документації на місцевому рівні на безоплатній основі за заявою замовника (із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки), до якої додаються: копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію - у разі, якщо речове право на земельну ділянку не зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; копія документа,\~що посвідчує\~право власності\~на об`єкт\~нерухомого майна,\~розташований на\~земельній ділянці\~-\~у разі,\~якщо право\~власності на\~об`єкт нерухомого\~майна не\~зареєстровано в\~Державному реєстрі\~речових прав\~на нерухоме\~майно,\~або згода\~його власника,\~засвідчена в\~установленому законодавством\~порядку (у\~разі здійснення\~реконструкції або\~реставрації);\~ викопіювання з топографо-геодезичного плану М 1:2000. Замовник має право виконувати будівельні роботи після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю/видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт. Виконання будівельних робіт без відповідного документа вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Водночас, згідно ст.ст. 38, 40 ЗК України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об`єктів загального користування. Громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами. Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них (а.с. ч.ч. 1, 2 ст. 78 ЦК України). Громадяни України\~набувають права\~власності на\~земельні ділянки\~на підставі:\~ придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини;\~ виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю) (ч. 1 ст. 81 ЗК України). Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам (ч.ч. 1, 2 ст. 93 ЗК України). Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст.ст. 125, 126 ЗК України). Власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого\~проекту,\~або з\~істотними порушеннями\~будівельних норм\~і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України). Згідно п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням роз`яснень, наданих у пункті 7\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво, до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Тобто, права забудовника виникають в особи (а в подальшому - можуть входити до складу спадщини та переходити у порядку спадкування) лише у разі дотримання вищезазначених законодавчих вимог щодо отримання та реалізації статусу забудовника земельної ділянки. В іншому разі таке будівництво вважається самочинним. Особа, яка здійснила/здійснює таке будівництво, набуває лише право на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва, однак не на майнові права права забудовника. Тому, враховуючи, що такі права не виникли, а тому не можуть входити до складу спадщини після смерті такої особи. Стороною позивача не доведено належними, допустимими та достатніми доказами факту набуття спадкодавицею [PERSON] статусу, прав та обов`язків забудовника, та, відповідно, включення вказаних майнових прав до складу спадщини. Проте, згідно вимог ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За встановлених обставин, у задоволенні вимог позивача слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю. В силу вимог ст. 141 ЦПК України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed