Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

В квітні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про надання правової допомоги, посилаючись на те, що 10 жовтня 2019 року між ним та відповідачем був укладений договір № 20 КАЦ « Про надання правової допомоги, захист та представництво», відповідно до якого [PERSON] уповноважив позивача здійснити захист у судових органах будь-якої ланки при провадженні у кримінальних справах. Також, 10 жовтня 2019 року між сторонами був укладений додатковий договір № 20 КАЦ «Про надання правової допомоги, захист та представництво», відповідно до якого сторони домовилися про фіксований розмір правової винагороди у розмірі 1800 доларів США. У відповідності до вказаного договору про надання правової допомоги, ним були належним чином виконанні зобов`язання перед відповідачем та надано правову допомогу у кримінальному провадженні № 12019260120000284 та судовій справі № 720/2355/19. Оскільки, в свою чергу відповідач свої зобов`язання щодо оплати гонорару адвокату не виконав, просив суд стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за договором про надання правової допомоги та судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. За змістом ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З метою всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів та з`ясування всіх обставин справи, суд з власної ініціативи викликав сторони в судове засідання. В судове засідання позивач не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити і справу розглянути у його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Вiдповiдач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 10 жовтня 2019 року був укладений договір № 20 КАЦ «Про надання правової допомоги, захист та представництво», згідно умов якого [PERSON] уповноважив позивача здійснити захист у судових органах будь-якої ланки при провадженні у кримінальних справах. Строк дії даного договору до 01 червня 2020 року. Вартість послуг адвоката, умови та порядок їх здійснення та відповідальність зазначаються у додатковому договорі, який є додатком до даного договору. 10 жовтня 2019 року між сторонами був укладений додатковий договір № 20 КАЦ «Про надання правової допомоги, захист та представництво», відповідно до якого сторони домовилися про фіксований розмір правової винагороди у розмірі 1800 доларів США. У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. Надання правової допомоги регулюється Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Відповідно до частини першої статті 26 вищевказаного Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Згідно із частиною першою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (частина третя статті 27 Закону). За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та порядку, встановлені договором. Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (ч. 5 ст. 626 ЦК України). Будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару. Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Указані форми відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Указане передбачено як положеннями цивільного права, так і нормами Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". З системного аналізу вказаних правових позицій та норм вбачається, що суд повинен встановити наявність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру), незважаючи на наявність/відсутність доказів їх фактичної сплати. Як вбачається з матеріалів справи укладений між сторонами договір про надання правової допомоги містить підписи сторін. При цьому, варто відзначити, що договором визначено обов`язки та повноваження сторін . Матеріалами справи підтверджено факт надання позивачем професійної правничої допомоги відповідачу, зокрема участі та складання процесуальних документів у кримінальному провадженні № 12019260120000284 та судовій справі № 720/2355/19. Сума, вказана у додатковому договорі в розмірі 1800 доларів США є гонораром адвоката за надання правової допомоги (п.2.2 додаткового договору). Таким чином, суд вважає, що платіж, зазначений в п. 2.2 додаткового договору, є гонораром позивача визначеного у фіксованому розмірі за надання правової допомоги, який не підлягає підтвердженню і не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, що узгоджується із висновками Верхового Суду у справах № 640/18402/19 від 28.12.2020 року та № 380/887/20 від 04.06.2021 року. 27 жовтня 2021 року позивач звернувся до відповідача із письмовою вимогою про сплату протягом 5 днів з часу отримання вимоги гонорару адвоката в сумі 1800 доларів США. Будь-яких доказів у розумінні ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України щодо оплати відповідачем гонорару за надання позивачем професійної правничої допомоги, матеріали справи не містять. Таким чином, сторони при укладанні договору про надання правової допомоги дійшли згоди з усіх істотних його умов, зокрема щодо обсягу надання правової допомоги і розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару, який підписаний сторонами та не оскаржувався ними. За таких обставин, у зв`язку з виконанням позивачем зобов`язань за договором про надання правової допомоги та невиконанням відповідачем його умов щодо оплати гонорару адвоката, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Слід звернути увагу, що у договорі про надання правової допомоги використовується розрахунки в іноземній валюті, що не заборонено чинним законодавством на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті. Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що суд має право у своєму судовому рішенні вказувати про стягнення грошової суми в іноземній валюті, у якій і підлягає тоді його виконання ( наприклад постанови Великої Плати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц та у справі № 464/3790/16-ц, від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц). У зв`язку з цим, враховуючи договірні умови оплати адвокатських послуг, суд вважає за необхідне стягнути заборгованість за договором про надання правової допомоги в доларах США. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 серпня 2022 року у справі № 22-з/824/392/2022 (провадження № 61-5124ав22). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору. На підставі ст. 59 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 626, 627, 628, 629, 632, 901, 903 ЦК України, ст.ст. 26, 27, 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", суд

Outcome: approved