Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

06.06.2023 року позивач [PERSON] звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Старокозацької сільської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності в порядку спадкування, згідно якої позивач просить: в порядку спадкування (спадкова трансмісія) за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , визнати за нею [PERSON] , [INFO] , право власності на земельну ділянку під номером [ADDRESS] , площею 3,3846 га, розташовану на території Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, і призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачі вказують, що відповідно до заповіту [PERSON] , посвідченого секретарем Староцаричанської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, 19.10.2017 року за реєстровим № 106, спадкодавець [PERSON] , [INFO] заповіла земельну ділянку під номером [ADDRESS] , площею 3,3846 га, розташовану на території Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, і призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. До суду подається копія заповіту. [INFO] її батько [PERSON] помер. Суду надається копія свідоцтва про смерть, оригінал знаходиться у позивача. За життя спадкодавцю [PERSON] належала вищевказана земельна ділянка на підставі запису 19.10.2017 року зареєстрованого в реєстрі за № 106, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 49690429 від 01.11.2017 року виданого Одеською філією ДП «Національні інформаційні системи». На протязі життя позивач підтримувала із спадкодавцем тісні дружні стосунки, надавали матеріальну допомогу на лікування, ремонт будинку. Вказані обставини і стали підставою укладення заповіту на позивача. Після смерті [PERSON] позивач продовжувала обробляти землю та сплачувати відповідні податки. На звернення позивача до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини, приватний нотаріус усно повідомив, що видати свідоцтво про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку немає можливості, у зв`язку з тим, що право власності за життя за померлим не було зареєстроване належним чином у відповідних органах державно реєстрації. Для визнання права власності за померлим та за спадкоємцем на вказану земельну ділянку Вам необхідно звернутись до суду. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.06.2023 року відкрито провадження по справі № 495/5892/23 за позовом [PERSON] до Старокозацької сільської об`єднаної територіальної громади про визнання права власності на спадкове майно. У судове засідання позивач не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечують. Представник відповідача Старокозацької сільської об`єднаної територіальної громади в судове засідання не з`явився, надав заяви про розгляд справи у його відсутність. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.3\~ст.128 ЦПК України\~судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Згідно ч.5\~ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Згідно ч.11\~ст.128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК\~Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно\~ст. 282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями\~263\~і\~265 ЦПК України, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Відповідно до\~ст. 283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому\~ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ч.3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до заповіту [PERSON] , посвідченого секретарем Староцаричанської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, 19.10.2017 року за реєстровим № 106, спадкодавець [PERSON] , [INFO] заповіла земельну ділянку під номером [ADDRESS] , площею 3,3846 га, розташовану на території Староцаричанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, і призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. До суду подається копія заповіту. [INFO] її батько [PERSON] помер. Суду надається копія свідоцтва про смерть, оригінал знаходиться у позивача. За життя спадкодавцю [PERSON] належала вищевказана земельна ділянка на підставі запису 19.10.2017 року зареєстрованого в реєстрі за № 106, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 49690429 від 01.11.2017 року виданого Одеською філією ДП «Національні інформаційні системи». На протязі життя позивач підтримувала із спадкодавцем тісні дружні стосунки, надавали матеріальну допомогу на лікування, ремонт будинку. Вказані обставини і стали підставою укладення заповіту на позивача. Після смерті [PERSON] позивач продовжувала обробляти землю та сплачувати відповідні податки. На звернення позивача до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини, приватний нотаріус усно повідомив, що видати свідоцтво про право на спадщину на вищезазначену земельну ділянку немає можливості, у зв`язку з тим, що право власності за життя за померлим не було зареєстроване належним чином у відповідних органах державно реєстрації. Для визнання права власності за померлим та за спадкоємцем на вказану земельну ділянку [PERSON] необхідно звернутись до суду. Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті. Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Позивачі фактично прийняли спадщину після померлої, користуються спадковим майном, здійснюють всі платежі. При зверненні до нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачам було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій за відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно, що підтверджується листом від 09.11.2021 року №1166/02-14. Згідно положень\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» свідоцтво\~про право\~на спадщину\~видається за\~письмовою заявою\~спадкоємців,\~які прийняли\~спадщину в\~порядку,\~установленому цивільним\~законодавством.\~За наявності\~умов для\~одержання в\~нотаріальній конторі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину вимоги\~про визнання\~права на\~спадщину судовому\~розглядові не\~підлягають.\~У разі\~відмови нотаріуса\~в оформленні\~права на\~спадщину особа\~може звернутися\~до суду\~за правилами\~позовного провадження. Судом встановлено, що право власності за життя за померлим не було зареєстроване належним чином у відповідних органах державної реєстрації, що і стало причиною неможливості оформлення спадкових документів на земельну ділянку згідно заповіту після смерті [PERSON] в нотаріальній конторі. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) в фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно, ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 1276 ЦК України - перехід права на прийняття спадщини. Якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Відповідно до ч.2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом задоволення цивільного позову та визнання права власності на спадкове майно.

Outcome: approved