Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з заявою про встановлення факту смерті, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Свою заяву мотивує тим, що [INFO] в селі Козачі Лагері Олешківського району Херсонської області помер його дід - [PERSON] , [INFO] . За фактом його смерті [INFO] Державною бюджетною установою охорони здоров`я Херсонської області «Олешківська центральна районна лікарня» було видано лікарське свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , причиною смерті є: хронічний атеросклероз з переважним ураженням судин головного мозку, церебральний атеросклероз. Вказує, що його дід [PERSON] був похований на цвинтарі в селі Козачі Лагері Олешківського району Херсонської області. У відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства: юстиції (м. Київ) стосовно можливості державної реєстрації - смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан /на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства: лікарське свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 12.05.2023 Державною бюджетною установою охорони здоров`я Херсонської області «Олешківська центральна районна лікарня», заявнику було відмовлено в проведенні державної реєстрації смерті, оскільки надане лікарське свідоцтво про смерть не є підставою для державної реєстрації смерті; рекомендовано звернутись до суду з відповідною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення з посиланням на наступне положення законодавства. Разом з тим, при складанні даної заяви в суд, йому було надіслано шляхом інтернету у застосунку Вайбер копію свідоцтва про смерть діда [PERSON] , яке видане на окупованій території Херсонської області родичам. Відповідно до свідоцтва про смерть від 30.05.2023 № [NUMBER] , виданого 99100030 Сімферопольським районним відділом РАГС № 2 Департамента РАГС Міністерства юстиції Республіки Крим вказується, що його дід [PERSON] , [INFO] помер [INFO] в рф, Херсонської області, м. Олешки, с. Козачі Лагері, про що складено запис акту про смерть за № 170239910003002532001. Встановлення факту смерті [PERSON] має юридичне значення, оскільки потрібно для держаної реєстрації смерті та оформлення спадкових прав на спадщину, що відкрилась після його смерті. З метою захисту прав він, [PERSON] , звертається в суд із заявою про встановлення факту смерті свого діда - [PERSON] , надаючи відповідні докази про родинні відносини, що в подальшому надасть можливість державної реєстрації смерті державним органом України. З огляду на викладене просить суд встановити юридичний факт смерті [PERSON] , громадянина України, який народився [INFO] в с. Костомарове, Великоолександрівського району Херсонської області та який помер [INFO] в селі Козачі Лагері Олешківського району Херсонської області у віці 88 років; причина смерті: хронічний атеросклероз з переважним ураженням судин головного мозку, церебральний атеросклероз; на час смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 15.06.2023 відкрито провадження в справі. У судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав доводи викладені у заяві та просив задовольнити її у повному обсязі. У судове засідання представник заінтересованої особи не з`явився, до початку розгляду до суду скеровано заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, у вирішенні заяви по суті покладалися на розсуд суду. Враховуючи думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до наданої заявником копії свідоцтва про смерть 30.05.2023 № [NUMBER] , виданого 99100030 Сімферопольським районним відділом РАГС № 2 Департамента РАГС Міністерства юстиції Республіки Крим, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] о 16 год. 30 хв. в рф, Херсонської області, м. Олешки, с. Козачі Лагері, про що складено запис акту про смерть за № 170239910003002532001Вказаний населений пункт, розташований на території, непідконтрольній державній владі України. Крім того, відповідно до лікарського свідоцтва про смерть серії 00 № 89 від 12.05.2023 (форма № 106/у-08), виданого Державною бюджетною установою охорони здоров`я Херсонської області «Олешківська центральна районна лікарня»вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] о 16 год 30 хв за адресою: [ADDRESS] , причина смерті: хронічний атеросклероз з переважним ураженням судин головного мозку, церебральний атеросклероз. З наданої копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Великоолександрівським РВ УМВС України в Херсонській області 11.06.1996 на ім`я [PERSON] , вбачається що він народився [INFO] у селі Костомарове, Великоолександівського району Херсонської області, та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Факт родинного зв`язку між заявником [PERSON] та померлим [PERSON] підтверджується такими документами: копією паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] виданий 28.04.2005 Цюрупинським РВУМВС України в Херсонській області; копією паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] , серії [NUMBER] виданий 28.08.1997 Цюрупинським РВУМВС України в Херсонській області; копією паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] , серії [NUMBER] виданий 11.06.1996 Великоолександрівським РВУМВС України в Херсонській області; копією свідоцтва про народження від 27.02.1958, виданого Орловським сільським РАГС, актовий запис № 6, у якому батьком [PERSON] (батька заявника), який народився [INFO] є померлий [PERSON] , про що зазначено в графі «Батько»; копією свідоцтва про народження, виданого повторно 26.09.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ГУЮ у Херсонській області (актовий запис № 29 від 05.05.1980) зазначається, що батьком заявника [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , про що зазначено в графі «Батько». Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом восьмим ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Статтею 317 ЦПК України встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Так, частиною першою визначено, що заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника (абзац 2 частини 1 вказаної статті). Отже, на теперішній час для проведення реєстрації факту смерті діда заявника необхідно встановити сам факт його смерті, оскільки він помер на території у районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточені (блоковані), відповідно до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають у тимчасовій окупації, оточені (блоковані), затвердженого Наказом міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 ( в редакції від 27.02.2023). Слід зазначити, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону України). Загальновідомою та такою, що не потребує доказування за змістом ст. 82 ЦПК України є обставина, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому низкою відповідних законів було продовжено, та який діє станом на час розгляду вказаної справи. Відповідно до ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. До того ж, відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до положень ч. 2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи, а згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Частиною другою статті 319 ЦПК України визначено, що рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 № 3307/5), визначено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г)рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 13, 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Вказані вище нормативно-правові акти не містять спеціальної норми щодо порядку державної реєстрації факту смерті на тимчасово окупованій території, що унеможливлює державну реєстрацію факту смерті в позасудовому порядку. Даючи оцінку допустимості у даній справі таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положеннями частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того відповідно до статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», - будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. В той же час з урахуванням висновків Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilacu and Others v. Moldova and Russia») та Консультативного висновку Міжнародного суду ООН у справі Намібії (Namibia case), суд, виходячи з інтересів громадян України, що проживають на окупованій території, а також того, що встановлення факту смерті особи має ключове значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, як виняток, під час розгляду справи в порядку ст. 317 ЦПК України, бере до уваги надані заявником документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України та оцінює їх разом з іншими доказами в сукупності та взаємозв`язку. За таких обставин, аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] та встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , на тимчасово окупованій території України.

Outcome: approved