Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивачем викладено обставини, що він є батьком [PERSON] , яка жодної допомоги йому не надає. Вказує, що він є пенсійного віку та в даний час перебуває на пенсійному забезпеченні. Крім цього, позивач має захворювання серця, що потребує лікуванню та додаткових фінансових витрат. Таким чином, позивач є непрацездатним, отримує мінімальну пенсію, якої вистачає лише на придбання частини продуктів харчування та ліків. Коштів, необхідних для забезпечення його життєдіяльності не вистачає, а тому, зважаючи на скрутне матеріальне становище, він потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати йому повнолітня дочка. На сьогоднішній день, дочка не допомагає йому матеріально, не забезпечує його всім необхідним для нормального проживання. У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав викладених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання у розмірі 2 500,00 грн, щомісячно. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак представник позивача подала заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Правом на подання відзиву відповідач не скористалася та не подала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З урахування викладеного вище, суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. При розгляді справи судом, учасниками справи подано заяви та клопотання та судом було вчинено інші процесуальні дії, зокрема. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Перевіривши, дослідивши об`єктивно та оцінивши зібранні у справі докази, суд дійшов до наступного висновку, виходячи з фактичних обставин справи, мотивів та застосованих норм права. Судом встановлено фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Суд, встановив, що відповідач [PERSON] , [INFO] , є дочкою позивача [PERSON] , [INFO] , про що свідчить інформація Тернопільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 21.02.2023 № 118/26.11.1-07.4. Згідно довідки про доходи № 7714 2676 8773 1702, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області вбачається, що позивач [PERSON] перебуває на обліку в Тернопільському об`єднаному управлінні РФУ Тернопільської області і отримує пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 складає 30 457,88 грн. Судом з`ясовано, що позивач [PERSON] неодноразово звертався по амбулаторну допомогу в поліклінічний підрозділ КНП «Тернопільська комунальна міська лікарня № 2», а саме: 22.12.2022 до лікаря-хірурга [PERSON] із діагнозом К40.90; 16.01.2023 до лікаря-отоларинголога [PERSON] із д-з Н 90.3; 16.01.2023 до лікаря-кардіолога [PERSON] , д-з 125.8; 27.01.2023 до лікаря функціональної діагностики [PERSON] , про що свідчить інформація від 16.02.2023 за № 4.2.3-06/223, 4.2.3-06/224, яка надана адміністрацією КНП «Тернопільська комунальна міська лікарня № 2». Як вбачається із виписки з медичної картки амбулаторного [PERSON] № 1192 від 03.03.2023, заключний діагноз: закритий несвіжий нижній вивих лівого плеча. ІХС. Кардіосклероз з метаболічною кардіоміопатією. СН І ст. Хворий завершив курс стаціонарного лікування, з покращенням та наданими рекомендаціями був виписаний на амбулаторне лікування по місцю реєстрації, яким було придбано медикаменти, що підтверджується відповідними квитанціями на їх придбання. Крім цього, позивач має захворювання серця, що підтверджується висновком ультразвукового дослідження серця режим, з тканинним картуванням, з імпульсною та кольоровою диплерографією № [NUMBER] . Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Позивач як на підставі заявлених вимог посилається на те, що відповідач зобов`язана утримувати його як батька, який є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги, а тому, є усі підстави для стягнення з неї аліментів. Суд погоджується з такими аргументами позивача, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню та мотиви їх застосування. Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Так, відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 202 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. У п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 05.09.2019 року у справі №212/1055/18-ц дійшов наступного висновку: «Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги». Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Суд, враховує обставини справи, що позивач є пенсіонером, тобто в правовому розумінні непрацездатною особою, отримує пенсію у розмірі 2 817,90 грн, що є недостатньою для нормального життєзабезпечення, а тому, позивач потребує утримання від своєї дочки. Крім цього, позивач вказує, що має захворювання серця, а тому, потребує лікування та матеріальної допомоги. Враховуючи викладене та виходячи з принципів змагальності, всебічності та повноти з`ясування обставин справи, розумності та справедливості, беручи до уваги те, що відповідач не подала доказів, що вона не має змоги сплачувати аліменти на утримання непрацездатного батька, є неплатоспроможною, непрацездатною, а тому, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 2 500,00 грн, щомісячно. Згідно із ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 24.03.2023. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин, суд вважає, що рішення суду підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає, що оскільки позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1 073,60 грн.

Outcome: approved