Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

22.01.2022 року [PERSON] через свого представника- адвоката Кучеренка О.І. звернувся до суду з вказаним позовом, та з врахуванням зменшених позовних вимог, що вказані у відповіді на відзив на позовну заяву та прийняті судом просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 1 896 126,00 гривень, що еквівалентно 67425,00 доларам США відповідно до офіційного курсу гривні до долару США, станом 18.01.2022 р., який складав 28,122 гривень за 1,00 долар США; нараховані станом на 18.01.2022 року, згідно ст. 625 ЦК України 3% річних ( з врахуванням суми часткового погашення), що складає 116 729, 00 грн. та судові витрати у розмірі 12405,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.04.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міською нотаріального округу Антиповою Т.В., реєстровий номер 571. У відповідності до п. 1.1, п. 2.1. Позикодавець передав у власність Позичальнику позику у розмірі 3 142 293 (три мільйони сто сорок дві тисячі двісті дев`яносто три) гривні 00 копійок, що за погодженням сторін відповідно до ч. 2 ст. 524 Цивільного кодексу України дорівнює еквіваленту 117 425 (сто сімнадцять тисяч чотириста двадцять п`ять) доларів США 00 центів за курсом НБУ на день укладення договору, яку Позичальник зобов`язався повернути у визначеному Договором строку. Відповідно до гі. 3.1. Договору, Позикодавець передав позику Позичальникові до підписання цього Договору. Відповідно до п. 4.1. Договору, строк позики розпочинається з моменту набрання чинносгі цим Договором і становить вісім місяців і двадцять днів. Відповідно до п. 5.1., п. 5.2. Договору, позика повинна бути повернута в місті Києві в,термін до 31 грудня 2019 року протягом 1 (одного) календарного дня в гривнях в розмірі, не менше еквіваленту у доларах CШA, відповідно до п. 2.1 цього Договору, про що має свідчити заява Позикодавця про повний розрахунок за цим договором. Без цієї заяви позика вважається такою, що не повернута. Проте, до цього часу Позичальник не виконав своїх зобов`язань за Договором позики та не повернув позику Позикодавцю. Оскільки в грошовому зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, до цих правовідносин підлягає застосуванню ч. 2 ст. 533 ЦК України, за змістом якої якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок визначення не встановлений договором або законом чи іншими нормативно-правовими актами. Станом на момент звернення з позовом до суду - 18.01.2022 року, офіційний курс гривні до| долару США встановлений у розмірі 28,122 грн. за 1 долар CШA. В обумовлений Договором позики термін Позичальник не повернув Позикодавцю залишок Суму позики в розмірі гривневого еквівалента 67425,00 доларів США, в зв`язку з чим, станом на 18.01.2022 р. (дата подання позову до суду) у Позичальника виникла прострочена заборгованість за Договором позики в розмірі 1 896 126,00 грн., що еквівалентно 67425,00 доларам США відповідно до офіційногокурсу гривні до долару США, станом 18.01.2022 р., який складав 28,122 гривень за 1,00 долар США. Також Позивач просить суд стягнути з відповідача нарахованих в порядку та розмірі передбачених ст.625 ЦК України процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання, за період з 01.01.2020 по 18.01.2022 р., в розмірі 3% річних, що становить 116 729, 00 грн., оскільки відповідач у вищевказаний строк позику та нараховані в порядку ст.625 ЦК України проценти не повернув, чим порушив свої договірні зобов`язання. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2022 вищезазначену справу передано до розгляду судді Донченко Ю.В. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Львова від 27.01.2022 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, дану справу призначено до судового розгляду у загальному позовному провадженні, після усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду від 26.01.2022 про залишення позовної заяви без руху. 13.06.2022 стороною відповідача подано відзив на позовну заяву, з підстав, що відповідачем повністю проведено розрахунок за договором позики. 01.07.2022 стороною позивача подано відповідь на відзив, в якому представник позивача підтвердив часткове повернення позивачу суми боргу в розмірі 50000,00 доларів США. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 13.09.2022 було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. Позивач усудове засідання не з`явився. Представник позивача- адвокат Кучеренко О.І. в судовому засіданні в режимі відео конференції позовні вимоги, які викладені в запереченні на відзив підтримав в повному обсязі, просив не відмовити в їх задоволенні. Представник відповідача- адвокат Стасишин Р.М. в судовому заасіданні проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченні на відповідь на відзив. Заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст. ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні встановлено, що 11 квітня 2019 р. між [PERSON] , відімені якого діяв Кучеренко Олександр Ігорович та [PERSON] був укладений договір позики від 11.04.2019 р., посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою Т.В., зареєстрований в реєстрі за №571 (а.с.8-9 зворот). Згідно п.1.2. Договору позики, розмір позики становить 3 142 293 (три мільйони сто сорок дві тисячі двісті дев`яносто три) гривні 00 копійок що дорівнює еквіваленту 117 425 (сто сімнадцять тисяч чотириста двадцять п`ять) доларів США (сто сімнадцять тисяч чотириста двадцять п`ять) доларів США 00 центів за курсом НБУ на день укладення цього договору. Договір позики є безпроцентним. Згідно п.3.1. Договору позики, Позикодавець передав позику Позичальникові до підписання цього договору. Відповідно до п.4.1 Договору позики, строк позики розпочинається з моменту набрання чинності цим Договором і становить вісім місяців і двадцять днів. Відповідно до п.5.1 Договору позики, після закінчення строку, визначеного в п.4.1 цього Договору, Позичальник зобов`язується протягом одного (одного) календарного дня повернути Позикодавцеві позику в гривнях в розмірі, не менше еквіваленту у доларах США відповідно до п.2.1 цього Договору. Згідно п.5.2 Договору позики, позика повинна бути повернута в місті Києві в термін до 31 грудня 2019 року (тридцять першого грудня дві тисячі дев`ятнадцятого року), про що має свідчити заява Позикодавця про повний розрахунок за цим договором. Без цієї заяви, позика вважається такою, що не повернута. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] перед [PERSON] за договором позики від 11.04.2019 року, 11 квітня 2019 року між [PERSON] , відімені якого діяв Кучеренко Олександр Ігорович та [PERSON] був укладений договір застави (а.с.74-75). Згідно п.1.2 Договору застави, в забезпечення зобов`язань, вказаних у п.1.1 цього Договору, Заставодавець на умовах, передбачених цим Договором передає у заставу належне йому на праві власності майно, а саме: Механічний годинник ROLEX Datejust (номер 750 F2J, на лицьовій стороні надпис ROLEX Datejust)- стан роботи годинника сторонами не перевірявся; Механічний годинник FRANCK MULLER (номер DBL MYST D CD 42 №288, на звороті надпис rotor segment platine 950, на лицьовій стороні надпис FRANCK MULLER GENEVE) - стан роботи годинника сторонами не перевірявся. Згідно п.1.3 Договору застави, предмет застави оцінюється сторонами в сумі 3 142 293 (три мільйони сто сорок дві тисячі двісті дев`яносто три) гривні 00 копійок. Згідно п.2.9 Умов Договору застави, у випадку невиконання, чи неналежного виконання Заставодавцем зобов`язань по Договору позики Заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави. 25 червня 2021 року Позичальник частково виконав свої зобов`язання за Договором позики і повернув Позикодавцю частину суми позики в розмірі 50000,00 доларів США, що підтверджується Актом прийому-передачі до договору застави від 11.04.2019, згідно якого [PERSON] , в рахунок часткового погашення заборгованості перед [PERSON] за договором позики від 11 квітня 2019 року передав грошові кошти в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) доларів США) представнику, а представник [PERSON] - Кучеренко Олександр Ігорович отримав вказані грошові кошти та повернув [PERSON] заставний механічний годинник ROLEX Datejust, номер 750 F2J, що не заперечується учасниками справи (а.с.90). Судом в порядку ч. 6 ст. 95 ЦПК України було витребувано у представника відповідача- адвоката Стасишина Р. М. Акт прийому-передачі від 28 листопада 2021 року до договору застави від 11.04.2019, згідно якого [PERSON] , в рахунок повного погашення заборгованості перед [PERSON] за договором позики від 11 квітня 2019 року передав грошові кошти в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) доларів США) [PERSON] , а [PERSON] повернув [PERSON] заставний механічний годинник FRANCK MULLER (номер DBL MYST D CD 42 №288. В судовому засіданні було оглянуто копію Акту прийому-передачі від 28 листопада 2021 року до договору застави від 11.04.2019, згідно якого [PERSON] , в рахунок повного погашення заборгованості перед [PERSON] за договором позики від 11 квітня 2019 року передав грошові кошти в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) доларів США) [PERSON] , а [PERSON] повернув [PERSON] заставний механічний годинник FRANCK MULLER (номер DBL MYST D CD 42 №288 (а.с.142). Згідно ч. 6 ст. 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 6 ст. 95 ЦПК України, оскільки стороною відповідача не надано до суду оригінал поданої копії Акту прийому-передачі від 28 листопада 2021 року до договору застави від 11.04.2019, суд ставить під сумнів відповідність поданої копії оригіналу, такий доказ, а саме Акт прийому-передачі від 28 листопада 2021 року до договору застави від 11.04.2019, розписка від 08.12.2021 не береться судом до уваги. Відповідно до листа Державної прикордонної служби України №91-151975/18/23-Вих від 10.04.2023 [PERSON] , [INFO] 22.12.2019 перетнув державний кордон України, тому фізично не міг особисто підписати Акт прийому-передачі від 28 листопада 2021 року до договору застави від 11.04.2019, згідно якого [PERSON] , в рахунок повного погашення заборгованості перед [PERSON] за договором позики від 11 квітня 2019 року передав грошові кошти в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) доларів США) [PERSON] , а [PERSON] повернув [PERSON] заставний механічний годинник FRANCK MULLER (номер DBL MYST D CD 42 №288 (а.с.204). Відтак, в обумовлений Договором позики термін Позичальник не повернув Позикодавцю залишок Суму позики в розмірі 67425,00 доларів США, в зв`язку з чим, станом на 18.01.2022 р. (дата подання позову до суду) у Позичальника виникла прострочена заборгованість за Договором позики в розмірі 1 896 126,00 грн., що еквівалентно 67425,00 доларам США відповідно до офіційного курсу гривні до долару США, станом 18.01.2022 р., який складав 28,122 гривень за 1,00 долар США. Згідно ч.1 ст. 1050 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) 1. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України: 1.Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, приписи ч.2 ст.625 ЦК України в частині розміру процентів річних, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовується, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки в Договорі позики не обумовлено розмір та порядк сплати відповідачем процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання, однак в судовій практиці, що викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19), а саме: У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК Українизастосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. Розрахунок прострочених процентів згідно ст.625 ЦК України т, станом на 18.01.2022р., становить: Строк прострочки за Договором позики складає 749 (сімсот сорок дев`ять) днів з 01.01.2020 по 18.12.2022р. Відсоткова ставка: 3% річних. 116729,00= 1 896 126*3/100/365*749 - загальна сума прострочки по сплаті процентів згідно ст.625 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума неменш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру та Договір застави є оказом не лише факту укладення договору позики, але й факту передачі суми позики позичальнику. Частиною першою статті 1049 ЦК Українипередбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 598, статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до положень статей 525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до чинного законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Такі випадки передбачені статтею193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України «Про валюту та валютні операції» від21.06.2018№2473-VIII. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Тобто, сторони договору позики скористались правом, що перебачено в ч.2 ст.533 ЦК України та визначили в п.5.1 Договору позики, що Позичальник зобов`язується повернути суму позики в гривнях в розмірі, не менше еквіваленту у доларах США відповідно до п.2.1 цього Договору. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) та постанові Верховного Суду №756/1712/21 (провадження № 61-17390св21). Оскільки судом повно і всебічно встановлено: (1) що позивач через свого представника надав відповідачу позику в розмірі 3 302 225,00 грн., що еквівалентно 117 425,00 доларів; (2) відповідач частково повернув суму позики в розмірі 50000,00 доларів США; (3) існування у відповідача заборгованості перед позивачем щодо повернення позики в розмірі гривневого еквіваленту 50000,00 доларів США та заборгованості зі сплати нарахованих в порядку ст.625 ЦК України 3% річних, суд робить висновок про часткове задоволення позову. Відповідно до частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 6202,50 грн.

Outcome: partial