Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому заповіту, посвідченого Доросинівською сільською радою Рожищенського району Волинської області, 15.11.2019 р.,мзареєстрованого у реєстрі № 41 (дублікат заповіту виданий Доросинівською сільською радою Луцького району Волинської області 13.04.2022 р., зареєстрований в реєстрі № 61) спадкоємцю [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначив, що 15.11.2019 року його батьком, [PERSON] , було складено заповіт, посвідчений Доросинівською сільською радою Рожищенського району Волинської області, зареєстрований у реєстрі № 41. [INFO] батько помер. 13.04.2022 року Доросинівською сільською радою Луцького району Волинської області виданий дублікат заповіту, зареєстрований у реєстрі № 51. Заявник зазначає, що 21.02.2023 року за результатами звернення для оформлення спадщини, державним нотаріусом Т.М. Демчук було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Доросинівською сільською радою Рожищенського району Волинської області, 15 листопада 2019 року, з реєстрованого у реєстрі № 41 (дублікат виданий Доросинівською сільською радою Луцького району Волинської області 13 квітня 2022 року, зареєстрований у реєстрі за № 61), після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з наявною розбіжністю у імені спадкоємця [PERSON] , оскільки в дублікаті заповіту, посвідченого Доросинівською сільською радою Рожищенського району Волинської області 15 листопада 2019 року, та зареєстрованого у реєстрі № 41 (дублікат виданий Доросинівською сільською радою Луцького району Волинської області 13 квітня 2022 року, реєстрований у реєстрі за № 61), він вказаний як [PERSON] , а в свідоцтві про народження та в паспорті спадкоємець вказаний як [PERSON] . Враховуючи викладене, оскільки зазначена помилка в заповіту не може бути виправлена у інший спосіб, заявник просить встановити факт належності йому заповіту. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06.04.2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з`явились, подавши клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Дослідивши письмові докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с.Доросині Рожищенського району Волинської області, що підтверджується паспортом № [NUMBER] від 10.09.2018 року, витягом з Єдиного державного демографічного реєстру. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 13.01.1979 року Доросинівською сільською радою Рожищенського району Волинської області, серія [NUMBER] . 15.11.2019 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений Доросинівською сільською радою Рожищенського району Волинської області, зареєстрований у реєстрі № 41, відповідно до якого [PERSON] заповідав належний йому будинок, земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 0724581900:01:001:0708, яка розміщена за адресою [ADDRESS] , земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS] , земельні паї своєму синові. В тексті заповіту прізвище, ім`я та по батькові особи, якій [PERSON] заповідав своє майно зазначено « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Доросинівською сільською радою 10.12.2021 року, актовий запис № 92, серія [NUMBER] . 13.04.2022 року Доросинівською сільською радою Луцького району Волинської області виданий дублікат заповіту, зареєстрований у реєстрі № 51. 21.02.2023 року за результатами звернення [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про спадщину, державним нотаріусом Т.М. Демчук було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим Доросинівською сільською радою Рожищенського району Волинської області, 15 листопада 2019 року, з реєстрованого у реєстрі № 41 (дублікат виданий Доросинівською сільською радою Луцького району Волинської області 13 квітня 2022 року, зареєстрований у реєстрі за № 61), після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з наявною розбіжністю у імені спадкоємця [PERSON] , оскільки в дублікаті заповіту, посвідченого Доросинівською сільською радою Рожищенського району Волинської області 15 листопада 2019 року, зареєстрованого у реєстрі № 41 (дублікат виданий Доросинівською сільською радою Луцького району Волинської області 13 квітня 2022 року, реєстрований у реєстрі за № 61), він вказаний як - [PERSON] , а в свідоцтві про народження та в паспорті спадкоємець вказаний як [PERSON] . Тобто судом встановлено розбіжності у написанні імені заявника у заповіті та документах, що посвідчують його особу. Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року Про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає доведеним в ході судового розгляду факт належності заявнику заповіту, складеного [PERSON] 15.11.2019 р., посвідченого секретарем Доросинівської сільської ради Глинюк Н.О., а отже заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved