Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-15 00:00:00

10 травня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Старокостянтнівської міської ради Хмельницької областіпро визнання права власності в порядку спадкування, а саме визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , крім того просить встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON] , який помер [INFO] , а саме те, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , та встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що вищезазначене домоволодіння було побудоване в 1965 році її батьком [PERSON] , який помер [INFO] , однак за його життя права власності на будинок зареєстроване не було та правовстановлюючі документи не було отримано. Позивач зазначає, що домоволодіння що розташоване по [ADDRESS] , станом на 15.04.1991 року відносилось до суспільної групи - «колгоспний двір», членом двору був [PERSON] [INFO] та за даною адресою був зареєстрований і проживав його син [PERSON] , [INFO] [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори для оформлення її спадкових прав за законом. Однак, відповіддю на звернення від 04.04.2023 року №565/02-14 державним нотаріусом було відмовлено в оформлені її спадкових прав за законом на спадкове майно, тому позивач змушений звернутися до суду для захисту своїх спадкових прав та інтересів. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 10 травня 2023 року по даній справі відкрито загальне позовне провадження у справі, вирішено питання про витребування доказів та призначено дату підготовчого засідання. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 червня 2023 року у даній справі було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи був повідомлена своєчасно та належним чином, однак подала до суду заяву якою просить розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач - Старокостянтинівська міська рада Хмельницької області в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, однак в матеріалах справи міститься заява представника відповідача, згідно якої відповідач просить розгляд даної справи здійснити без участі представника міської ради, позовні вимоги визнає. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. За приписами ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У відповідності з п. 7 даної Постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне позивачу для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Судом встановлено, що [INFO] помер - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Іршиківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області від 20 липня 2000 року, який являється батьком позивача - [PERSON] [INFO] .. Оскільки, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для позивача, і встановлення даного факт родинних відносин для позивача необхідне для оформлення його спадкових прав та іншим способом це встановити не можливо, суд приходить до висновку, що факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджений належними та допустимими доказами, а саме: копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] виданого Іршиківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області від 12.09.1964 року, в якому батьком зазначений « [PERSON] », копією свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданого повторно 11.05.1950 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00015951108 від 29.10.2015 року та №00015951340 від 19.10.2015 року, з який вбачається зміна прізвища позивачки з « [PERSON] » на « [PERSON] », а згодом з « [PERSON] » на « [PERSON] » та копією свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] виданого Іршиківською сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області від 20 липня 2000 року, тому слід встановити даний факт родинних відносин. За своє життя, а саме 1965 року, [PERSON] , побудував домоволодіння, яке розташоване по [ADDRESS] , однак при житті право власності на даний будинок не зареєстрував та правовстановлюючий документ на нього не отримав, на яке після його смерті відкрилась спадщина за законом. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 525 ЦК УРСР передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті, згідно ст. 527 ЦК УРСР. Частиною 1 статті 529 ЦК УРСР передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст.548 ЦК УРСР). Згідно ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Спадкоємцями за законом першої черги майна померлого [PERSON] є його діти: донька - [PERSON] [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] .. Згідно наявного в матеріалах справи копії вироку Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13.10.2000 року, який набрав законної сили 23.10.2000 року, [PERSON] , [INFO] , визнали винним у вбивстві його батька [PERSON] , і обрано покарання по ст. 94 КК України у вигляді десяти років позбавлення волі з відбуванням покарання в виправно-трудовій колонії посиленого режиму. Інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні, спадкова справа не заведена. Відповідно до ст. 528 ЦК УРСР, який діяв на момент відкриття спадщини, не мають права стати спадкоємцями ні за законом, ні за заповітом особи, які навмисно позбавили життя спадкодавця або кого-небудь з спадкоємців або зробили замах на їх життя. Тобто єдиним спадкоємцем за законом після смерті [INFO] [PERSON] є його дочка - [PERSON] [INFO] , яка здійснила поховання батька та прийняла спадщину у встановленому законом порядку, а саме фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується наявними в матеріалах справи копією посвідчення № [NUMBER] виданого 30.11.1973 року на ім`я [PERSON] , копією профспілкового білету № [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] , копією трудової книжки виданої 20.06.1966 року на ім`я [PERSON] 1932 р.н., копією посвідчення про нагородження [PERSON] ювілейною медаллю, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті її батька підтверджений належними та допустимими доказами, тому даний факт прийняття спадщини слід встановити. Згідно наявної в матеріалах справи відповіді на звернення [PERSON] , державним нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Заворотною Т.В. №565/02-14 від 04.04.2023 року їй було відмовлено в оформлені її спадкових прав на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з тим що неможливо встановити факт родинних відносин та факт прийняття спадщини, крім того [PERSON] не надала документу, що підтверджує право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться за вищевказаною адресою. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належить до суспільної групи - колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору був [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в с.Іршики, Старокостянтинівського р-н., Хмельницької обл. що підтверджується наявною в матеріалах справи інформацією на адвокатський запит від 24.04.2023 року №58. Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Колгоспний двір - це родинно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Відповідно до ч.2 ст.123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. У відповідності до ст.125 ЦК УРСР при поділі колгоспного двору його майно ділиться між дворами, що знов утворюються, відповідно до часток їх членів і з врахуванням господарських потреб кожного з дворів. Право вимагати поділу колгоспного двору мають повнолітні члени двору, що є членами колгоспу. Поділ майна, належного колгоспному дворові і збереженого після припинення колгоспного двору, провадиться за правилами статей 123 і 126 цього Кодексу. В силу вимог ст.126 ЦК УPCP працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору; якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою. Відповідно до роз`ясень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Крім того, відповідно до інформації на адвокатський запит від 24.04.2023 року №58, судом встановлено, що на день смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , і який, згідно запису по господарської книги №8 с.Хижники №1 (1996-2000 р.р.) був головою домогосподарства за особовим рахунком № [NUMBER] (на даний час адреса домогосподарства: [ADDRESS] ), за даною адресою був зареєстрований і проживав його син [PERSON] , [INFO] .. Тобто, судом об`єктивно встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на вищезазначене домоволодіння, яке [PERSON] будучи дочкою померлого та єдиним спадкоємцем за законом прийняла, а саме фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, однак не може його оформити у зв`язку з відмовою нотаріуса. Відповідно до п.23 постанови пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права. При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відсутність у спадкодавця правовстановлюючого документа на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту свого права є, зокрема, визнання права. Обраний позивачем спосіб захисту права - визнання права власності є ефективним, право позивача підлягає захисту, оскільки іншого порядку визнання права власності в даному випадку не існує, тому позов необхідно задовольнити. Суд встановлено, що [PERSON] за життя набув права власності на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті якого дане домоволодіння увійшло до складу спадщини, єдиним спадкоємцем за законом якого є його донька [PERSON] , яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, тому суд, дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки, позивачем не заявлено вимоги про стягнення судових витрат, тому судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі наведеного,

Outcome: approved