Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

22.08.2022 року до суду звернулася [PERSON] з позовом в якому просила зобов`язати ТОВ "ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНИЙ СЕРВІС" здійснити перерахунок вартості спожитої теплової енергії за березень та квітень 2021 року за особовим рахунком № [NUMBER] ( [ADDRESS] ) відповідно до Розділу VI «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», що затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315; зобов`язати ТОВ після виконання перерахунку надати [PERSON] квитанції на оплату комунальних послуг починаючи з березня 2021 року по момент вчинення перерахунку; а також стягнути з ТОВ на користь позивача моральну шкоду у розмірі 1000 грн. позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] . Управителем вказаного будинку є ТОВ "ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНИЙ СЕРВІС". У квітні 2021 року позивач отримала квитанцію про оплату комунальних послуг за квітень місяць 2021 року, у якій розрахунок було здійснено не за показами лічильника, а за нормами споживання. З початком опалювального сезону квитанції приходили у відповідності з показниками лічильника. В квітні 2021 року позивач звернулася до ТОВ "ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНИЙ СЕРВІС" з заявою. В якій просила повідомити їй про причини невідповідності розрахунку та здійснення перерахунку за спожитими показниками лічильника. У відповіді на вказаний запит було повідомлено про можливе свідчення про несправність засобу обліку та /або про наявність факту самовільного втручання до системи опалення. В подальшому позивач звернулася до відповідача із ще одним запитом, а також зі скаргою до Держпродспоживслужби. Також позивач наголошу, що лічильник знаходиться поза межами квартири під замком, доступу до нього не має, тому відповіді відповідача на її запити не є відповідними та законними, тому звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Жижки О.В. від 03.10.202 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2023 року матеріали даної цивільної справи передані для розгляду судді Панасенко Є.М. Ухвалою судді від 14.02.2023 року дану цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Панасенком Є.М. та призначено підготовче засідання. Увалою суду від 04.04.2023 року підготовче провадження по справі закрито, призначено судовий розгляд. На судове засідання сторони не з`явилися. Про дату і час розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивачки надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. У заяві вказано що позовні вимоги він підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Від представника відповідача до суду надійшло клопотання про залишення позову без розгляду, яке судом було розглянуто та за результатами його розгляду постановлено процесуальне рішення. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, після закриття підготовчого провадження представник Халдай І.В. в інтересах ТОВ "ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНИЙ СЕРВІС" 20.06.2023 року надіслав на адресу суду та позивачу додаткові пояснення у справі, до яких додав письмові документи. Суд зазначає, що кожна сторона, згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України, несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, як то : виклик для допиту, в якості свідків, певних осіб, витребування доказів чи вчинення інших процесуальних дій з метою доведення обставин, які обумовлюють підстави для звернення до суду з позовом. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, хоч і не був обмеженим судом у реалізації даних процесуальних прав. Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати письмові пояснення до суду, однак письмові та електронні докази по справі подаються відповідачем у строк, визначений судом для подання відзиву. Так, в даній справі ухвалою судді від 03.10.2022 року було відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання, а також визначено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали на подання відзиву на позовну заяву. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ТОВ "ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНИЙ СЕРВІС" 25.10.2022 року отримано ухвалу про відкриття провадження, позовну заяву з додатками. Отже, строк встановлений судом на подання відиву на позовну заяву, а також подання доказів, що підтверджують заперечення проти позову, сплив 09.11.2022 року. Додаткові письмові пояснення з долученими письмовими доказами, надані представником відповідача від 20.06.2023 року, не містять клопотання про поновлення строку на подання доказів по справі із зазначенням поважності причин їх неподання в зазначений судом строк. Тому, враховуючи вищезазначене, письмові документи, додані до додаткових письмових пояснень, судом не приймаються та при винесенні процесуального рішення не досліджуються. Дослідивши матеріали справи, ознайомившись з доводами сторони позивача та сторони відповідача суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] є власником квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Управителем вказаного багатоквартирного будинку є відповідач - ТОВ ТОВ "ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНИЙ СЕРВІС" Обсяги споживання тепла визначаються за показами лічильника №63552527, який встановлений поза межами квартири у вільному доступі для управителя. У березні та квітні 2021 року ТОВ "ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНИЙ СЕРВІС" було зафіксовано незмінність показів лічильника теплової енергії №63552527. Вказані обставини визнаються обома сторонами процесу та підтверджуються доказами, що наявні в матеріалах справи. Позивачка у своїй заяві до відповідача (№11 від 20.04.2021) пояснювала останньому, що незмінність показів є наслідком того, що вона вимкнула всі радіатори в квартирі, оскільки температура в квартирі сягала 24-26 градусів Цельсія і було дуже спекото та нестерпно перебувати в квартирі. Спір між сторонами виник виключно щодо розмірів та порядку нарахування плати за спожиту теплову енергію у ці два місяці. Позивачка неодноразово зверталася з проханням роз`яснити їй, чому за вказані місяці нарахування їй було здійснено за площею квартири, у той час як її квартира обладнана лічильником. З відповідей ТОВ "ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНИЙ СЕРВІС" чіткої та обґрунтованої відповіді на питання, які ставилися позивачкою, не було. Не отримавши жодних розумних пояснень позивачка звернулась до Держпродспоживслужби з відповідною скаргою, однак це не призвело до жодних результатів. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів; Пунктом п`ятим тієї ж статті передбачено, що вузол обліку - комплекс пристроїв (у тому числі засобів вимірювальної техніки, що відповідають вимогам технічних регламентів), допоміжного обладнання та матеріалів до них, призначений для вимірювання спожитої теплової енергії та води, а також технічної реєстрації результатів такого вимірювання, включаючи засоби дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності). Восьмий пункт цієї статті передбачає, що кінцевий споживач комунальної послуги (далі - споживач) - особа, яка здійснює кінцеве споживання комунальної послуги для власних потреб та є стороною договору про надання відповідної комунальної послуги як споживач (або є співвласником багатоквартирного будинку, об`єднання співвласників або управитель якого уклали відповідний договір про надання комунальної послуги в інтересах співвласників) згідно із Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Для здійснення розподільного обліку споживачами вважаються також власники майнових прав на об`єкти нерухомого майна в завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано. Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Порядок нарахування плати теплову енергію, у випадку незмінності показів лічильника, регламентується ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Розділом VI «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг», що затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315. Розділом VI Методики «Вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії у опалювальному приміщенні з приладом обліку та визначення максимальної частки споживання теплової енергії в опалювальному приміщенні без приладу обліку» передбачено, що для споживачів, приміщення яких оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії на опалення визначається для опалюваних приміщень, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. Для опалюваного приміщення, оснащеного приладом (приладами) розподільного обліку теплової енергії, крім обсягу теплової енергії, визначеного на підставі його/їх показань, здійснюється донарахування обсягу теплової енергії Q донпр.j або Qдонпр.g з метою унеможливлення опалення приміщення за рахунок суміжних опалюваних приміщень або опалюваних МЗК та допоміжних приміщень, запобігання утворенню грибків та плісняви в приміщеннях, МЗК та допоміжних приміщеннях, а також недопущення зниження нормативного строку експлуатації приміщення/будівлі/будинку. Середнє питоме споживання теплової енергії розраховується як сумарний обсяг теплової енергії, витраченої на опалення всіх опалюваних приміщень будівлі, віднесений до сумарної загальної/опалюваної площі/об`єму цих приміщень (у тому числі приміщень, не оснащених приладами обліку, за винятком приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення), з урахуванням положень пункту 11 розділу I цієї Методики. Таке питоме споживання теплової енергії має відповідати нормативній температурі внутрішнього повітря. Методика містить формули розрахунку середнього питомого споживання у кожному конкретному випадку. Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії дорівнює 50 % від середнього питомого споживання теплової енергії на опалення приміщень. Відтак, Товариство з обмеженою відповідальністю "Житлово-комунальний сервіс" при виявленні факту незмінності показів лічильника мав розрахувати мінімальну частку середнього питомого споживання теплової енергії за формулою, яка наведена у Методиці, та на підставі отриманих значень виставити рахунок Позивачці, як вона і просила у своїх заявах. Нарахування плати за опалення виходячи з площі квартири, при наявності вузла розподільного обліку не передбачено жодним нормативно- правовим актом. Таким чином, у справі наявне порушене право споживача комунальної послуги, яке підлягає захисту у спосіб визначений позивачкою у позовній заяві, шляхом зобов`язання ТОВ "ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНИЙ СЕРВІС" здійснити перерахунок вартості спожитої теплової енергії за березень та квітень 2021 року відповідно до вимог Методики. Окрім того, позивачка вказує, що вона зазнала моральних страждань які виникли як наслідок неправомірних дій щодо неї зі сторони відповідача, ігнорування її законних вимог під час переговорів та листувань. Також моральні страждання позивачки пов`язані з розповсюдженням про неї неправдивої інформації про розмір її боргу, що негативним чином впливає на її стосунки з сусідами. Розмір моральної шкоди позивачка оцінює в розмірі 1000 грн. Частиною другою ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Законодавство не вимагає, щоб моральні страждання були саме «жахливими», для того щоб споживач набув право вимагати сатисфакцію. Окрім того, грошова сума у 1000 грн., явно не призведе, саме до «збагачення» позивачки. Суд враховує, що протиправні дії ТОВ "ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНИЙ СЕРВІС" мали корисливий мотив, оскільки відповідач як організація, яка спеціалізується на наданні комунальних послуг, не могла обґрунтувати свої дії з точки зору законодавства, хоча відповідач у своїй діяльності кожного дня користується Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. Суд вважає, що стягнення моральної компенсації у визначеному розмірі є справедливою та достатньою компенсацією позивачу її моральних стражадань, завдвних внаслідок неправомірних дій щодо неї зі сторони відповідача та ігнорування її законних вимог під час переговорів та листувань. Частиною 1 та п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно вимог ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача. На підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач, як споживач, при зверненні до суду з даним позовом, звільнений від сплати судового збору, а тому судовий збір в розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved