Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем у них є дитина - малолітній син [PERSON] , [INFO] . У зв`язку\~з тим,\~що шлюб\~між сторонами\~розірвано,\~відповідач проживає\~в [ADDRESS] ,\~а він\~з синомпроживає у [ADDRESS] . Позивач вказує, що відповідач не проживає з сім`єю, син перебуває без нагляду. Позивач зазначає, що сину доцільно проживати з ним, у зв`язку з чим він звернувся до суду. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді\~\~Хорольського районного\~суду\~ Полтавської\~\~області\~\~ від\~\~09.05.2023\~року\~ відкрито\~провадження по\~справіта призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю. Відповідач [PERSON] \~в судове засідання не зявилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнала повністю. Представник третьої\~особи\~Служби\~у справах\~дітей\~виконавчого\~комітету Хорольської\~міської\~ради\~Лубенського району\~Полтавської\~області Гавриленко\~Н.В.\~в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності та вказала, що підтримує позов. Суд врахувавши позиції сторін та представника третьої особи, відповідно до вимог ст.\~89\~ЦПК України з`ясувавши всі обставини справи та надавши їм правову оцінку, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2018 року у справі «Печенізький та інші проти України» встановлено, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Крім цього, кожній стороні має бути забезпечено можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. З ч.1 ст.82 ЦПК України слідує, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області про розірвання шлюбу між сторонами від 06.03.2023 року в справі №548/271/23, яке набрало законної сили 06.04.2023 року (т.1 а.с. 18), встановлено, що позивач та відповідач перебували у шлюбі з 23.08.2013 року по 06.03.2023 року, 06.03.2023\~року розірвано шлюб. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що після розірвання шлюбу сторони не досягли згоди про те, з ким із них буде проживати малолітній син [PERSON] , [INFO] з цього приводу у них виникають постійні конфлікти. На даний\~час малолітній\~син сторін\~проживає з\~позивачем [PERSON] , який його самостійно виховує, відповідач [PERSON] не проживає з ними, дитина перебуває без нагляду матері. \~Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст. 161 СК України, орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно пункту 18 постанови Пленум Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21 грудня 2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини суд звертає особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Також слід враховувати положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дітей. Діти, які не досягли 14 років, повинні проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини суд вирішує з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18). Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Отже, при вирішенні питання про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо, необхідно дотримуватися принципу забезпечення найкращих інтересів дитини, обумовлених необхідністю забезпечити дитини повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Згідно характеристики, наданої ТОВ «Торговий дім «Сінай-Гора» від 30.03.2023 року, позивач зарекомендував себе по місцю роботи позитивно, як висококваліфікований фахівець, а також як людина, що вміє організувати робочий процес, має високе почуття відповідальності, оперативно приймає рішення, швидко реагує на зміни в обстановці, є дисциплінованою, не конфліктною, врівноваженою людиною. Володіє високими організаторськими здібностями, пунктуальний. У колективі з усіма підтримує рівні, дружні відносини і користується повагою та авторитетом у керівництва, також являється турботливим батьком для свого сина - [PERSON] , 2014 року народження, постійно піклується про його здоров`я, виховання, успіхи в навчанні, дбає про достаток та благополуччя в домі та господарстві. З акту обстеження житлово-побутових умов проживання комісією Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області в складі старости Вишняківського старостинського округу Вовка А.І. та діловода [PERSON] №157/15-08/12 від 30.03.2023 року слідує, що при обстеженні домоволодіння в [ADDRESS] встановлено, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає з батьком [PERSON] , [INFO] , який опікується його вихованням. Батько приділяє увагу здоров`ю дитини, вихованню, навчанню сина. Дитина має власну кімнату, обладнану всім необхідним для навчання та дозвілля (комп`ютер, телефон, планшет, різні ігри). [PERSON] , [INFO] зареєстрована, але не проживає за даною адресою, її особисті речі в будинковолодінні відсутні. З висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Хорольської міської\~ради Лубенського\~району Полтавської\~області «Про визначення місця\~проживання неповнолітньої\~дитини[PERSON] ,\~ [INFO] \~з батьком\~ [PERSON] »затвердженого рішенням виконавчого комітету Хорольської міської\~ради\~Лубенського\~району Полтавської області №117 від 30.05.2023 року «Про затвердження висновку комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Хорольської міської\~ради Лубенського\~району Полтавської\~області «Про визначення місця\~проживання неповнолітньої\~дитини[PERSON] \~з батьком [PERSON] » слідує, що малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] , 1985 р.н., за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] має у власності - приватний добротний будинок з усіма зручностями та комунікаціями. Складається з 4 житлових кімнат: дві спальні, зала, вітальня, кухня, ванна кімната. Всі кімнати вмебльовані та обладнані новітньою побутовою технікою, в окремих кімнатах зроблено сучасний ремонт. Хлопчик має окрему кімнату, яка облаштована всім необхідним для повноцінного розвитку. Батько [PERSON] має постійне місце роботи та стабільний заробіток. За місцем роботи та проживання характеризується позитивно. Відповідно до інформації медичного центру «Сімейний» у дитини укладено декларацію з сімейним лікарем [PERSON] . При зверненні за медичною допомогою дитину завжди супроводжує батько. Відповідно до інформації ОЗ «Хорольська гімназія» батько займається вихованням сина та приділяє увагу всебічному розвитку дитини. Батько учня протягом періоду його навчання в закладі освіти приводить дитину до школи та забирає після занять, постійно цікавиться навчанням сина, відвідує батьківські збори, приймає участь в житті класу, при потребі спілкується з учителями та класним керівником. На підставі відповідних документів, акту обстеження житлово-побутових умов, на виконання п. 72 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» (із змінами), служба у справах дітей виконавчого комітету Хорольської міської ради вважає за можливе та доцільне проживання дитини, [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що позивачем створено всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовільного гармонійного розвитку його особистості, що відповідає інтересам дитини. Враховуючи вищевказане та те що позивач самостійно виховує сина, а відповідач визнала позов, суд вважає, що підлягає задоволенню вимога позивача про визначення місця проживання малолітнього сина разом з батьком тобто, позивачем. На підставі наведеного,

Outcome: approved