Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

у листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В. В. 14.08.2019 року № 3668, таким, що не підлягає виконанню та просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Свої вимоги мотивував тим, що виконавчий напис № 3668, вчинений 14.08.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В. В., є таким, що вчинений з порушенням порядку вчинення виконавчих написів, через що змушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 20.11.2019 року позовну заяву передано на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва (а.с. 21-23) Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 27.01.2020 року по справі відкрито провадження з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (а.с. 53-54). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 09.01.2023 року зупинено стягнення у межах виконавчого провадження № 59994497 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В. В. № 3668 від 14.08.2019 року щодо стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» у розмірі 184 529 грн. 28 коп. (а.с. 58-59). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Треті особи пояснення щодо позову не надала. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав. Судом встановлено, що 14.08.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. було вчинено виконавчий напис № 3668, відповідно до якого було запропоновано звернути стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» за період із 29.01.2019 р. по 02.07.2019 р. суму заборгованості за кредитним договором № 0387\\007255-ZP від 05.02.2014 року в розмірі 183 879,28 грн., та за вчинення виконавчого напису 650,00 грн. (а.с. 66) В провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Киэва Клітченко О.А. перебуває виконавче провадження № 59994497 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису, та вчиняються дії щодо його примусового виконання. (а.с. 13) З матеріалів справи вбачається, що позивач у справі є боржником за вказаним виконавчим написом, а ТОВ «Вердикт Капітал» - стягувачем, однак, позов про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню було пред`явлено до відповідача - ПАТ «Укрсоцбанк». Позивач вважає, що наявні підстави для визнання зазначеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню з огляду на відсутність безспірності заборгованості, та не подання товариством нотаріусу належних та достатніх документів для його вчинення. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. У частині 1 статті 42 зазначено, що у спорах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 48 ЦПК України, сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. У частині 3 статті 58 ЦПК України зазначено, що юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц та № 372/51/16-ц, у справі №727/1561/16-ц від 15 травня 2019 року. В роз`ясненнях, викладених в інформаційному листі ВССУ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», затверджених постановою від 7 лютого 2014 № 2 у шостому пункті зазначено, що справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса), мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Таким чином, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається на особу, яка зверталася за виконавчим написом. З позовних вимог вбачається, що між позивачем та ТОВ «Вердикт Капітал» існує спір про заборгованість за кредитним договором, на користь зазначеного товариства було вчинено спірний виконавчий напис, однак, позивачем було зазначено відповідачем у справі - ПАТ «Укрсоцбанк». Будь-яких клопотань про заміну відповідача на належного стороною позивача до суду подано не було, а суд, в силу вимог цивільного процесуального закону, позбавлений можливості здійснювати заміну неналежного відповідача належним без відповідної вимоги позивача у справі. У п. 16 Постанови пленуму ВССУ № 3 від 01.03.2013 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» зазначено, що спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. Отже, справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Фактично позивач звернулася до суду із позовом до неналежного відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, оскільки, за спірним виконавчим написом стягувачем є ТОВ «Вердикт Капітал». Таким чином, враховуючи вищевикладені роз`яснення Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, суд вважає, що дана справа щодо оскарження вчиненого нотаріусом виконавчого напису має розглядатись судом за позовом боржника до стягувача. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, шо позивачем пред`явлено позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню до відповідача ПАТ «Укрсоцбанк», який не є стягувачем за спірним виконавчим написом, а належного відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» стороною позивача в ході розгляд справи залучено не було, а відтак відповідач ПАТ «Укрсоцбанк» у спірних правовідносинах є неналежним, а тому суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі слід покласти на позивача. Також, у відповідності до ч.ч. 9,10 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. На виконання вимог ст. 158 ЦПК України, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову вжиті відповідно до ухвали від 09.01.2023 року.

Outcome: dismissed