Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~20.07.2022\~року представник\~позивача [PERSON] \~ адвокат\~Абрамович О.В.,\~звернувся до\~Київського районного\~суду м.Одеси\~з позовною\~заявою до Державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України, в якій просить суд поновити строк для подачі даного позову; визнати незаконним та скасувати наказ т.в.о. Генерального директора Державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України Юрія Батєньова від 02.06.2022 № 38-К «Про звільнення начальника виробництва комбікормового цеху», яким звільнено начальника виробництва комбікормового цеху Державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» [PERSON] з роботи 02.06.2022 року на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України за прогул; поновити [PERSON] , [INFO] , на посаді начальника виробництва комбікормового цеху Державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України; стягнути з Державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України, код ЄДРПОУ 00956031, на користь [PERSON] , [INFO] , ІПН: [NUMBER] , середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02.06.2022 року по дату набрання рішенням суду законної сили; стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати. До позову представником позивача адвокатом Абрамович О.В. було подано заяву про поновлення строку на подачу позовної заяви про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за період вимушеного прогулу, у зв`язку з тим, що сторона позивача пропустила місячний строк для подачі даного позову з поважних причин./а.с.25/ Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.07.2022 року справу за вказаним позовом було розподілено судді Гниличенко М.В. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.19 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 02.08.2022 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами. Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін. Представником відповідача Державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Мальченко Д.В. було надано відзив, яким просили врахувати заперечення зазначені у відзиву; застосувати строки позовної давності, встановлені статтею 233 КЗпП України; відмовити у задоволенні позовних вимог та стягнути з відповідача на користь позивача 25000 грн. витрат на правничу допомогу./а.с.65/ 15.11.2022 року представником позивача адвокатом Абрамович О.В. було надано відповідь на відзив, яким зазначено, що 24.02.2022 року позивач вийшов на роботу, але підприємство не працювало у зв`язку з проведенням бойових дій, тому позивач наступного дня виїхав до м.Одеси, де проживає його сім`я, оскільки природньо позивач боявся за своє життя і здоров`я, а також членів своєї родини. Крім того, позивач заперечує факт отримання від підприємства будь-яких листів або наказів до 02.06.2022 року. Він їх у телефонному режимі не отримував та смс-повідомлення не проглядав./а.с.180/ Крім того, представником позивача неодноразово подавались заяви про уточнення позовних вимог в частині розрахунку вимог щодо стягнення середнього заробітку, зокрема остання заява надійшла до суду 25.04.2023 року, якою представник позивача зазначив, що у випадку задоволення позовних вимог про поновлення позивача на роботі, стягнути на його користь з Державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» середній заробіток за час вимушеного прогулу у період з 03.06.2022 року по 17 травня 2023 року включно в розмірі 141570 грн./а.с.214/ 08.05.2023 року представником відповідача ДП «Охтирський комбінат хлібопродуктів» було надіслано до суду заяву, якою зазначено, що 20.03.2023 року в судовому засіданні представником відповідача було запропоновано позивачеві мирно вирішити спір шляхом прибуття до підприємства та проведення переговорів з керівництвом, оскільки вказане питання неможливо вирішити у телефонному режимі, зокрема є необхідність залучити інших представників підприємства бухгалтерію, кадровий відділ, юридичну службу з метою комплексного вирішення всіх питань. Проте, представник відповідача зазначає, що позивач не виявив бажання йти на переговори, не прибув до підприємства та не зв`язався у телефонному режимі з представниками підприємства. Щодо мирного врегулювання спору [PERSON] на перший план ставить питання щодо стягнення середньомісячного заробітку, хоча основна вимога про поновлення на роботі, до якої позивач, на думку представника, не проявляє зацікавленості, а фактично наполягає на вирішенні похідної вимоги про стягнення середньомісячного заробітку, тому представник відповідача просить врахувати, що відповідач відмовився мирно врегулювати спір./а.с.217/ Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] до судового засідання з`явився, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник позивача адвокат Абрамович О.В. до судового засідання в режимі відеоконференції з`явився, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача Державного підприємства\~«Охтирський комбінат\~хлібопродуктів» Державного\~агентства резерву\~України Мальченко\~Д.В.\~до судового\~засідання з`явився\~в режимі\~відеоконференції,\~позовні вимоги\~не визнав\~та просив\~відмовити у\~повному обсязі. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, приходить до наступного. Відповідно до\~статті 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до Статуту Державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України (код ЄДРПОУ 00956031), затвердженого в новій редакції 20.06.2022 року, підприємство засноване на державній власності і належить до сфери управління Державного агентства резерву України, що діє відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.2014 року № 517./а.с.84/ Відповідно до п. 2.1, метою діяльності Підприємства є одержання прибутку на основі здійснення господарської діяльності, задоволення державних та суспільних потреб у державному матеріальному резерві та потреб споживачів на продукцію, роботи і послуги. \~ \~ \~ \~Законом України «Про державний матеріальний резерв»\~встановлюється, що державний резерв є особливим державним запасом матеріальних цінностей, призначених для використання в цілях і в порядку, передбачених цим Законом. У складі державного резерву створюється незнижуваний запас матеріальних цінностей (постійно підтримуваний обсяг їх зберігання). Державний резерв призначається для: забезпечення потреб України в особливий період; надання державної підтримки окремим галузям народного господарства, підприємствам, установам і організаціям з метою стабілізації економіки у разі тимчасових порушень термінів постачання важливих видів сировини і паливно-енергетичних ресурсів, продовольства, виникнення диспропорції між попитом і пропонуванням на внутрішньому ринку та участь у виконанні міждержавних договорів; подання гуманітарної допомоги; забезпечення першочергових робіт під час ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій. Положенням «Про Державне агентство резерву України» передбачено, що завданням Державного резерву є реалізація державної політики у сфері державного матеріального резерву. Судом встановлено, що позивач [PERSON] був прийнятий на роботу 18 серпня 2021 року на посаду майстра зміни елеватору ДП «Охтирський комбінат хлібопродуктів», що вбачається із Наказу (розпорядження) № 107-к від 17 серпня 2021 року з посадовим окладом 8742,00 грн./а.с.126/. Відповідно до наказу ДП «Охтирський комбінат хлібопродуктів» № 125-к від 24.09.2021 року [PERSON] було переведено на посаду начальника виробництва в комбікормовий цех з 27.09.2021 року з оплатою згідно штатного розпису./а.с.127/. Також, на загальних зборах трудового колективу ДП «Охтирський комбінат хлібопродуктів» було прийнято та схвалено 12.12.2017 року Правила внутрішнього трудового розпорядку для працівників, які розроблено до вимог трудового законодавства України та регулюють трудові відносини між роботодавцем та працівниками. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставіпропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово було продовжено. Відповідно до наказу ДП «Охтирський комбінат хлібопродуктів» № 35-ОД від 24.02.2022 року було оголошено простій на ДП «Охтирський КХП» та філії «Хлібна база» не з вини працівників з 24.02.2022 року на період воєнного стану, у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для господарської діяльності підприємства у повному обсязі під час воєнного стану/а.с.119/. З перших днів військової агресії відбувалися безпосередні бойові дії в м.Охтирка Сумської області. Саме місто неодноразово знаходилось під обстрілами окупантів, внаслідок чого було частково зруйновано. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 року затверджено перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). З 30 травня 2022 року і до цього часу в перелік включено Охтирську міську територіальну громаду Охтирського району Сумської області (в редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасове окупованих територій України від 01.06.2022 № 105). В позові\~зазначено,\~що 24.02.2022\~року позивач\~вийшов на\~роботу,\~але у\~зв`язку з\~проведенням в\~м.Охтирка\~вищезазначених бойових\~дій підприємство\~не працювало.\~Наступного дня\~позивач виїхав\~до м.Одеса,\~де проживає\~його сім`я,\~та \~фактично перебуває\~до наступного\~часу,\~оскільки загроза\~життю та\~здоров`ю позивача\~внаслідок проведення\~бойових дій\~як безпосередньо в\~м.Охтирка\~так і\~взагалі в\~Україні змушують\~його залишатися\~ у м.Одеса разом із своєю сім`єю. У судовому засіданні позивач пояснив, що він більше року не працює, допомагає дружині по роботі, здійснює догляд за дітьми, має два телефони робочий та особистий, номери телефону не міняв, періодично спілкувався з працівниками комбінату щодо відновлення роботи комбінату, проте відповідали, що не працює підприємство, у подальшому телефон зламався, зв`язок був поганий, він не отримував тестові повідомлення та не переглядав їх до 02.06.2022 року. Позивач зазначає,\~що 02.06.2022 року по сервісу «WhatsApp» на свій телефонний номер він отримав тестове повідомлення - копію наказу т.в.о. генерального директора Державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України від 02.06.2022 року № 38-к «Про звільнення начальника виробництва комбікормового цеху ДП «Охтирський КХП» [PERSON] з роботи 02.06.2022 року на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України за прогул». Судом було досліджено даний наказ, в якому зазначено, що у зв`язку із перебуванням начальника виробництва комбікормового цеху ДП «Охтирський КХП» Євтушенко О.В. поза межами робочого місця та відмови приступити до своїх обов`язків, відсутності на роботі 06 днів, враховуючи виробничу необхідність виконання функцій начальника виробництва комбікормового цеху на час воєнного стану, застосувати до [PERSON] дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. Компенсація за невикористану щорічну основну відпустку за 17 календарних днів, за період роботи з 18.08.2021р. - 02.06.2022 р./а.с.99/ Бухгалтерії Державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» здійснити всі розрахунки з [PERSON] згідно із законодавством. Підставою вказаного наказу стали акти про відсутність на робочому місці від 23.05.22р, 24.05.22р, 25.05.22р, 30.05.22р, 31.05.22р, 01.06.22р, доповідна старшого інспектора з кадрів Гільової Л.С., лист вих..173 від 01.06.22р. щодо надання пояснень [PERSON] про його відсутність на роботі./а.с.101-111/ Позивач зазначає, що 07.06.2022 року по сервісу «WhatsApp» на свій телефонний номер він отримав копію наказу т.в.о. генерального директора Державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» від 07.06.2022 року № 40-к «Про внесення змін до наказу № 38-к від 02.06.2022р. «Про звільнення начальника виробництва комбікормового цеху», яким внесено зміни до наказу - пункт 3 щодо компенсації за невикористану щорічну відпустку за 17 календарних днів. Після отримання телефонних повідомлень вказаних наказів між позивачем та представником комбінату відбулась переписка щодо зарахування відпускних днів при звільненні. Із пояснень позивача, наданих у судовому засіданні вбачається, що він у телефонному режимі спілкувався з працівниками комбінату, з бухгалтером, йому відомо хто виїхав за межі України, кого звільнили, хто залишився працювати, пояснив, що підприємство у той час працювало частково, мало працівників, працюють три рази на тиждень, що свідчить про факт обізнаності позивача щодо стану роботи комбінату. Суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що на той же телефонний номер через додатки Vіber, Telgram, Whats App позивачеві надсилалися накази № 38-к, 40-к, 40-ОД та звернення керівника 01.06.2022 № 173, про що зазначено у відзиві та підтверджується доказами - актом від 17.05.2022 та роздруківкою з телефонних додатків. Представник відповідача пояснив, що враховуючи специфіку вказаних додатків, позивач не міг не бачити надіслані йому документи, які надсилалися перед наказом про звільнення та вважає, що позивач обрав зручну позицію, яка полягає у вибірковості інформування про повідомлення відносно отриманих/ не отриманих документів для доведення своїх аргументів. Представник відповідача зауважує, що стороною позивача взагалі не викладається інформація про те, яким чином [PERSON] намагався зв`язатися з роботодавцем для продовження виконання своїх обов`язків. Оскільки, неодноразово позивач стверджував, що у зв`язку з матеріальним станом він не може поїхати до м.Охтирка. Судом було досліджено наказ ДП «Охтирський комбінат хлібопродуктів» № 40-ОД від 10.05.2022 року про припинення простою у зв`язку із виробничою необхідністю, яким скасовано наказ № 35-ОД від 24.02.2022 року «Про оголошення простою» та з 11.05.2022 року припинено дію простою всім працівникам ДП «Охтирський комбінат хлібопродуктів». У п.3 наказу встановлено керівникам структурних підрозділів ознайомити з даним наказом всіх працівників будь-яким можливим способом: електронною поштою, телефоном, за допомогою сервісів Vіber, Telgram, Whats App./а.с.120/. \~ \~ \~ \~На виконання даного наказу працівниками підприємства проводились сповіщення працівників комбінату, зокрема і [PERSON] . Представник відповідача звертає увагу суду на те, що позивач у своїх заявах не надає доказів того, що ним оспорювалось законність направлення та отримання документів через телефонні месенджери. Тобто, ним фактично у формі конклюдентної дії узгоджено порядок отримання документів від роботодавця таким способом. У ч. 2 ст. 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що у період дії воєнного стану сторони трудового договору можуть використовувати альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин або про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації, який обрано за згодою між роботодавцем та працівником. Позивач вважає, що його звільнення з посади начальника виробництва комбікормового цеху Державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» є незаконним, а наказ т.в.о. генерального директора від 02.06.2022 № 38-к повинен бути скасованим в судовому порядку. Згідно п. 4 ч. 1\~ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Отже, визначальним для вирішення питання законності звільнення з роботи за прогул є не тільки встановлення самого факту відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня, а й встановлення поважності причин відсутності. \~ \~ \~ \~Законодавством не визначено перелік поважних причин відсутності на роботі, тому, вирішуючи це питання щодо працівника на роботі, звільненого за пунктом 4 частини першої\~статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати докази із числа передбачених\~ЦПК України. У позові зазначено, що в даному випадку з 24 лютого 2022 року і по даний час позивач перебував і перебуває поза межами свого робочого місця з поважної причини проведення бойових дій на території Охтирської міської територіальної громади (безпосередньо м.Охтирка), введення воєнного стану по всій Україні. Тому, позивач змушений знаходитися в м.Одеса разом зі своєю сім`єю, оскільки існує явна загроза його життю та здоров`ю. Однак, офіційні джерела (в т.ч. https://www.unian.ua/war/sumsku-oblast-povnistyu-zvilnili-vid-okupantiv-novini-vtorgnennya-rosiji-v-ukrajinu 11777457.html) Сумської обласної військової адміністрації зазначають, що 08.04.2022 Сумську область повністю звільнили від російських окупантів, заявив очільник обласної військової адміністрації, на території працюють рятувальники і вибухотехніки. Також, 02.04.2022 року Міноборони повідомило про звільнення Київщини від окупантів (https://www.radiosvoboda.org/a/news-kyivshchyna-zvilnennia-rf/31782843.html), тому шлях від Одеси до м. Охтирки був вільний від бойових дій\~окупаційних військ. Тому, станом на момент, коли позивач повинен був прибути на роботу обстрілів у м. Охтирка не відбувалося. Позивач не спростовує той факт, що по день звільнення 02.06.2022 року був відсутній на робочому місці, тому представниками комбінату було складено акти про відсутність [PERSON] на робочому місці, про надіслання йому у телефонному режимі наказів та листів, будь-якої зацікавленості в не надісланні вищевказаних наказів та листів судом не вбачається, оскільки сам позивач пояснив, що знає працівників, які складали акти, стосунки з ними нормальні робочі. Представник відповідача зазначає, що позивач не надав пояснень з приводу відсутності на роботі, що зазначено у доповідній записці. До доповідної записки було додано: акти про відсутність на робочому місці позивача в кількості 06 штук; акт про направлення позивачу листа за допомогою сервісів Viber, Telegram,WhatsApр щодо надання ним пояснення з приводу відсутності його на роботі. Враховуючи зазначені обставини, керівництвом відповідача було прийнято рішення про звільнення [PERSON] у зв`язку з відсутністю на роботі 06 днів, враховуючи його перебування поза межами робочого місця та відмови приступити до виконання функцій згідно п. 4 ч. 1\~ст. 40 КЗпП України\~з урахуванням ст.\~ст. 147-149 КЗпП України, що було оформлено наказом №38-К від 02.06.2022 року.\~ 08.06.2022 на поштову адресу [PERSON] направлено лист №188 від 06.06.2022 року, в якому вказано про звільнення позивача та запропоновано йому прибути до підприємства для отримання оригіналу трудової книжки та надіслано копію наказу № 38-к від 02.06.2022 року. Вказаний лист та наказ про звільнення направлені на відому адресу позивача [ADDRESS] , що підтверджується описом вкладення у лист № 4270602767975./а.с.112-118/ Необхідність виконувати свої трудові обов`язки працівниками державних підприємств в умовах воєнного стану закріплено також нормативними актами, які прийняті в цей період, так п. 3\~Постанови Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2022 року № 481 «Деякі питання організації роботи працівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки на період воєнного стану»\~встановлює, що\~у разі перебування працівників суб`єкта господарювання в робочий час поза межами робочого місця в Україні, без рішення, зазначеного в абзаці першому пункту 1 цієї\~постанови, або перебування в робочий час за кордоном, за винятком перебування у відрядженні, оформленому в установленому порядку, до них може бути застосоване дисциплінарне стягнення відповідно до закону. Установити, що на період воєнного стану для працівників суб`єктів господарювання державного сектору економіки (далі - суб`єкт господарювання) за рішенням виконавчого органу або керівника суб`єкта господарювання може запроваджуватися дистанційна робота за наявності організаційної і технічної можливості для виконання їх обов`язків (пункт 1 зазначеної постанови). Судом встановлено, що позивачем не вказано в позові та не надано доказів, що саме стало причиною неможливості прибути до м.Охтирка та виконувати свою роботу з\~23.05.2022 року, окрім посилання на поважність причин наявність бойових дій. У судовому засіданні позивач змінив свої доводи та посилався на необізнаність щодо поновлення роботи комбінату та неотримання з цього приводу повідомлень. Проте, суд вважає, що між самою війною та відсутністю [PERSON] на роботі повинен існувати зв`язок, що через воєнний стан (бойові дії) у нього вимушено не було можливості з`явитися у травні 2022 року на роботі. І це відбулося незалежно від волі й бажання. Позивачем не було надано жодних обґрунтованих пояснень, які б свідчили про поважність причин не з`явлення його на роботу, про вжиття реальних заходів прибути на роботу. При цьому, обов`язок доказування поважності причини відсутності на роботі покладений на саме на працівника. Згідно із ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.149\~КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення, а враховуючи, що правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника, наявність таких пояснень є одним із ключових елементів всебічної оцінки ситуації. Втім, важливість етапу відібрання пояснень від працівника, створює для останнього можливість зловживання своїми правами та затягування часу, аби уникнути дисциплінарної відповідальності, враховуючи, що згідно із\~ст.148 КЗпП, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня його виявлення. Заходи, які визначені у\~ст.147\~КЗпП України, а саме догана і звільнення, є дисциплінарними стягненнями.\~ Ст.148\~КЗпП України \~чітко визначає строк для застосування дисциплінарних стягнень (не пізніше одного місяця з дня виявлення проступку). Верховний суд у Постанові Верховного Суду України від 19.10.2016 року по справі № 6-2801цс15, прийшов до висновку, що невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника або неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами. Також, представником відповідача зазначено, що керівництво намагалися зв`язатися з позивачем,телефонуючи йому, проте [PERSON] не відповідав на дзвінки та не реагував на телефонні повідомлення, зокрема на лист № 173 від 01.06.2022 року із пропозицією надати пояснення з приводу відсутності його на роботі./а.с.111/. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~ статтею 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення як: догана; звільнення. Відповідно до КЗпП України та враховуючи позицію Верховного Суду України, викладену в пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів», накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення є правомірним у разі, зокрема прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. \~ \~ \~ \~Представником відповідача зазначено, що обираючи вид стягнення відносно [PERSON] роботодавцем були враховані наступні факти та можливість настання наслідків, зокрема [PERSON] є одним з керівників структурного підрозділу - начальником виробництва комбікормового цеху, який організовує та контролює роботу підлеглих йому працівників, контролює якість виробництва, та на даний час підприємство виконує важливу роль в організації забезпечення продукцією потреб України в особливий період. Збої у виробництві чи зупинення підприємства може призвести до зменшення чи не надання підприємством споживачам продукції для військових чи гуманітарних цілей. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] без поважних причин не прибув до своєї роботи у ДП «Охтирський КХП», не надав пояснень з приводу прогулів. \~ \~ \~ \~ З огляду на вказане, суд дійшов висновку проте, що процедуру звільнення позивача з роботи на підставі п.4 ч.1 ст.40\~КЗпП \~України \~було дотримано відповідачем. Крім того, суд звертає увагу, на положення норм ст.233 КЗпП України, відповідно до якої працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення. Згідно ч.1 ст.234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. В п.4\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~зазначено, що встановлені статтями 228, 223 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін.\~У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк». Відмовити у задоволенні позову через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише у тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Виходячи з аналізу прецедентної практики Європейського суду з прав людини щодо застосування пункту 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в аспекті «права на суд», тлумачення статті 233 КЗпП України, можна зробити висновок, що початок перебігу строку звернення особи для захисту порушених законних прав та інтересів у сфері трудових правовідносин слід обчислювати від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про обставини порушення її прав. \~ \~ \~ \~Як зазначив позивач у позові, він дізнався про звільнення 02.06.2022 отримавши його на мобільний додаток. При цьому позовна заява надійшла до суду - 20.07.2022 року разом з заявою про поновлення строків на подачу позовної заяви, що вбачається із штампа суду. \~ \~ \~ \~Представник позивача мотивує пропущений строк тим, що була повернута попередня позовна заява [PERSON] про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за період вимушеного прогулу, яку було надіслано до суду 27.06.2022 року та отримано судом 04.07.2022 року, також представник вказує, що йому не було відомо про наявність ухвали Київського районного суду м Одеси від 06.07.2022р. по справі №947/13980/22 про повернення позову. Судом було досліджено ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 06.07.2022 року, з якої вбачається, що при зверненні 04.07.2023 року до суду з позовною заявою [PERSON] представником позивача адвокатом Абрамович О.В. було надано ордер № 208609 від 24.06.2022 року формату А-5, типова форма якого, у відповідності до п.п.4,6 рішення Ради адвокатів України від 12.04.2019 року № 41 «Про затвердження Положення про ордер про надання правничої/правової допомоги у новій редакції» використовувалась до січня 2022 року, а відтак станом на момент звернення до суду 04.07.2022 року типова форма ордеру формату А-5 втратила чинність. Бланки ордерів, згідно затвердженої типової форми, генеруються у відповідному розділі «Особистого кабінету адвоката» на офіційному сайті Національної асоціації адвокатів України у вигляді типової форми А-4 з двовимірним штрих-кодом (OR-кодом)./а.с.27/ Тому, позовну заяву було повернуто представнику позивача адвокату Абрамович О.В. у зв`язку з неналежним підтвердженням повноважень адвоката. Ухвалу суду стороною позивача не було оскаржено та вона набрала чинності. \~ \~ \~ \~Суд вважає, що повернення позову не є об`єктивною причиною поважності пропуску строку подачі позову, адже неналежне виконання своїх професійних обов`язків адвокатом при поданні позовної заяви, без врахування вимог ст.ст.175-177 ЦПК України, в тому числі щодо подачі документів, які посвідчують повноваження представника. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи. Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Разом з тим право на доступ до правосуддя, не є абсолютним і обмежене передусім встановленим строком звернення до суду. \~ \~ \~ \~ЄСПЛ висловив позицію стосовно того, що, розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (справи «Скордіно проти Італії», «Ятрідіс проти Греції»). За таких обставин, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для його задоволення, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову в частині скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не доведені позивачем, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині. Оскільки вимога позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною від позовної вимоги про поновлення на роботі, вона задоволенню також не підлягає. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1\~ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору, кожна сторона подає до суду попередній орієнтований розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. \~ \~ \~ \~Судом встановлено,\~що 18.10.2022\~року представником\~відповідача ДП «Охтирський комбінат хлібопродуктів» адвокатом Мальченко Д.В. до суду було подано відзив на позов, в прохальній частині якого є вимога про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 25000 грн. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. \~ \~ \~ \~ \~Проте,\~представником відповідача на підтвердження витрат на правничу допомогу була надано ордер від 28.09.2022 року та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 27.07.2017 року, будь-яких інших належних та допустимих доказів щодо обґрунтування витрат на правничу допомогу представником відповідача суду не надано, тому суд в частині стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 25000 грн. залишає без розгляду. /а.с.54-55/. Згідно із ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача. \~ \~ \~ \~При поданні позовної заяви позивачем не було сплачено судовий збір, оскільки він звільнений на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".\~Відповідно до статей 133,141\~ЦПК України з\~відповідача не\~підлягає стягненню\~на користь\~позивача судовий\~збір за\~подання позову,\~оскільки судом\~в позові\~відмовлено повністю. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed