Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] , в особі якої діє адвокат Кравченко О.В., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування шляхом вселення до квартири. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначила,\~щовона є власницею 5/6 (п`яти шостих) часток у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Співвласником квартири є відповідач, [PERSON] , якому належить 1/6 (одна шоста) її частка. Позивачка до спірної квартири потрапити не може, через те, що відповідач, у 2022 році за власною ініціативою, без згоди позивачки, змінив замки у вхідних дверях. На підтвердження створення перешкод надала суду акт про недоступ до квартири, складений об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Бородінська 12-А» 11.03.2023. Ухвалою суду від 21 березня 2021 року провадження у справі відкрито, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, до початку розгляду справи надала суду заяву, у якій підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце його проведення був повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву не подав. 26.04.2023 року через канцелярію суду подав заяву про перенесення судового засіданні для ознайомлення зі справою та підготовкою свого захисту. Проте, в подальшому, до суду не з`являвся, з матеріалами справи не ознайомлювався. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Банковською Ю.В., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 05.11.2018 за р. № 1210, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 144061137, виданим державним реєстратором прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Банковською Ю.В., 05.11.2018, номер запису про право власності 28753635 [PERSON] належить 1/6 (одна шоста) частка у праві власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до договору дарування частки квартири, посвідченого Банковською Ю.В., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 07.11.2018 за р. № 1228, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 144358851, виданим державним реєстратором прав на нерухоме майно, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Банковською Ю.В., 07.11.2018, номер запису про право власності 28790330 [PERSON] належить 2/3 (дві третіх) частки у праві власності на квартиру [ADDRESS] . На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Банковською Ю.В., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 23.12.2021 за р. № 911 [PERSON] належить 1/6 (одна шоста) частка у праві власності на квартиру [ADDRESS] . На підставі довіреності, посвідченої Козир Тетяною, державним нотаріусом Штату Флорида, США, 22 серпня 2022 року (апостиль підтверджено у м. Таллахассі, штат Флорида 23 серпня 2022 року, державним секретарем штату Флорида за № 2022-1281-83) представником [PERSON] є [PERSON] . Відповідно до акту про недоступ до квартири, складеним об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Бородінська 12-А» 11.03.2023 підтверджена неможливість доступу до квартири через заміну замків на вхідних дверях співвласником квартири [PERSON] . Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також на достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 319 ЦК України серед іншого закріплює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Згідно із ч. 1 ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно зі ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Предмет доказування у такій категорії справ визначений постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014 року. Так, згідно з пунктом 33 згаданої постанови відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справі 521/17805/16-ц, де зазначено, що норма статті 391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Позивачка є законним співвласником спірної квартири, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину та договором дарування. Утім, протиправна поведінка відповідача, який змінив замки на вхідних дверях квартири, істотно обмежує правомочності позивачки щодо користування і розпоряджання належним їй майном. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачка надала суду належні та допустимі докази створення відповідачем перешкод у здійсненні права користування спірною квартирою. Відповідач не скористався своїми процесуальними правами учасника справи, не подав відзиву на позов та не надав суду жодних доказів, якщо у нього такі існували, що спростовують доводи позивачки і надані нею докази в обґрунтування позовних вимог. За таких обставин, суд доходить висновку, що право позивачки на користування квартирою порушене відповідачем, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір у сумі 1073,60 гривні. Доказів понесення інших судових витрат сторони у справі не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, судовий збір у сумі 1073,60 гривні слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved