Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

Керівник Новгород Сіверської окружної прокуратури 31 березня 2023 року звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області та просить витребувати у [PERSON] на користь Корюківської міської територіальної громади в особі Корюківської міської ради земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 7422486000:04:002:1209, розташовану на території Корюківської міської ради (колишньої Охрамієвицької сільської ради Корюківського району Чернігівської області), також просить стягнути з відповідача судові витрати на користь Чернігвської обласної прокуратури. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] отримала земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 03.12.2020 № 25-17320/14-20-СГ площею 2,0000 га з кадастровим номером 7422486000:04:002:1209 у межах Корюківського району Чернігівської області. Також згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] на підставі рішення сорок шостої сесії сьомого скликання Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 20.10.2020 вже отримала у приватну власність земельну ділянку площею 2,0000 га кадастровий номер 7425587900:05:000:5097 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, право власності на яку зареєстроване 26.11.2020. Отже, [PERSON] вже використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання. Після отримання у власність земельної ділянки на території Корюківського району Чернігівської області вона відчужила цю земельну ділянку відповідачу [PERSON] . Посилаючись на те, що [PERSON] , отримуючи у власність земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 7422486000:04:002:1209, порушила вимоги статей 116, 118, 121 ЗК України, повторно використавши своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки, керівник Новгород - Сіверської окружної прокуратури просив суд витребувати у порядку ст. 388 ЦК України від добросовісного набувача, відповідача [PERSON] у власність держави в особі Корюківської міської ради земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 7422486000:04:002:1209 для ведення особистого селянського господарства, розташовану в межах території Корюківської міської ради Корюківського району Чернігівської області та стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Ухвалою суду 25 квітня 2023 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до слухання у відкритому судовому засіданні. Цією ухвалою учасникам справи визначено строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав. Від третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області до суду надійшли пояснення по справі в яких представник третьої особи зазначив, що враховуючи те, що на момент реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за [PERSON] до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно була вже внесена інформація про раніше безоплатно набуте право власності [PERSON] на земельну ділянку на території Чернігівського району, державний реєстратор повинен був прийняти рішення про відмову в державній реєстрації права власності. А тому на думку третьої особи порушення законодавства відбулося з вини [PERSON] та державного реєстратора. Від [PERSON] пояснень щодо позовної заяви не надійшло. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити їх повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не прибув повторно, належним чином повідомлений про розгляду справи причину неявки суду не повідомив, клопотання про розгляд справи в його відсутність не подав. Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, в судове засідання не з`явився, про час слухання справи повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про розгляд справи причину неявки суду не повідомила, клопотання про розгляд справи в її відсутність не подала. Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Заслухавши пояснення прокурора, розглянувши додані до позовної заяви документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 03.12.2020 № 25-17320/14-20-СГ за результатом розгляду звернення [PERSON] , вирішено затвердити Документацію із землеустрою та надати останній у власність земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 7422486000:04:002:1209, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Охрамієвицької сільської ради Корюківського району Чернігівської області (на даний час входить до складу Корюківської ОТГ Чернігівської області). (а.с. 16). На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 03.12.2020 № 25-17320/14-20-СГ державним реєстратором Семенівської міської ради Швидкою Г.М. 22.03.2021 зареєстровано право власності за [PERSON] на вказану земельну ділянку (рішення про державну реєстрацію від 24.03.2021). В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 22.06.2021, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявка Н.М., зазначену земельну ділянку [PERSON] відчужено на користь [PERSON] (а.с. 24-25). Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] на підставі рішення сорок шостої сесії сьомого скликання Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 20.10.2020 отримала у приватну власність земельну ділянку площею 2,0000 га кадастровий номер 7425587900:05:000:5097 для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, що розташована на території Серединської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, право власності на яку зареєстроване 26.11.2020. (а.с. 21-23). Таким чином, [PERSON] на час реєстрації 22.03.2021 речового права на оспорювану земельну ділянку з кадастровим номером 7422486000:04:002:1209 вже використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, оскільки отримала та зареєструвала 26.11.2020 право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 7425587900:05:000:5097. Статтями 13, 14 Конституцією України визначено, що земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно із ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України). Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2 гектара. Таким чином, чинне законодавство України не передбачає можливості безоплатно отримувати у власність земельну ділянку із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства два або більше рази. За таких обставин, використання громадянами України права на безоплатне отримання землі має здійснюватися з дотриманням вимог законодавства, яке забороняє повторне отримання безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства (понад норми приватизації, встановлені Земельним кодексом України). Досліджені судом докази доводять, що [PERSON] , всупереч вимог ст. ст. 116, 118, 121 ЗК України звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області з метою затвердження документації із землеустрою на оспорювану земельну ділянку не вказавши, що також здійснює (здійснювала) оформлення іншої земельної ділянки з таким же цільовим призначенням, внаслідок чого протиправно, повторно скористалася зазначеним правом. Крім того, судом встановлено, що, отримавши у власність спірну земельну ділянку, [PERSON] відчужила її відповідачу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.06.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (а.с. 24-25). Отже, земельна ділянка вибула з державної власності без достатньої правової підстави, внаслідок незаконного використання [PERSON] права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, поза волею власника - Українського народу. Видача ГУ Держгеокадастру наказу не свідчить про наявність у держави волі на вибуття вказаної землі з державної власності з огляду на неправомірність дій органу виконавчої влади по передачі цієї землі у власність, тому спірна земельна ділянка підлягає витребуванню у [PERSON] на підставі положень статті 388 ЦК України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно ч. 1 ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Таким чином, витребуванню підлягає саме земельна ділянка з кадастровим номером 7422486000:04:002:1209, право власності на яку за [PERSON] зареєстровано останнім. Земельна ділянка загальною площею 2 га з кадастровим номером 7422486000:04:002:1209, що знаходиться в адмінмежах Корюківської міської ради, вибула із земель сільськогосподарського призначення державної власності внаслідок незаконного повторного використання [PERSON] права на безоплатне отримання земельної ділянки одного виду використання. При цьому [PERSON] здійснив придбання оспорюваної земельної ділянки в особи, яка з огляду на зазначені обставини не мала права її отримувати та відчужувати. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Згідно із п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 ЦК України). В п. 38, 39 постанови Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 916/3727/15 вказано, що за змістом статей 387, 388 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Власник майна, який фактично позбавлений можливості володіти й користуватися вказаним майном в результаті його незаконного вибуття з володіння, за наявності певних умов має право витребувати таке майно із чужого володіння. Враховуючи викладене, земельна ділянка загальною площею 2 га з кадастровим номером 7422486000:04:002:1209, що знаходиться в адмінмежах Корюківської міської ради, підлягає витребуванню у добросовісного набувача [PERSON] на користь громади в особі Корюківської міської ради. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.07.2017 по справі № 278/3862/14-ц. Крім того, відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 22 червня 2022 року в справі № 676/1795/20 (провадження № 61-21233св21) зазначено, що: «рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункт 39), від 15 жовтня 2019 року у справі № 911/3749/17 (провадження № 12-95гс19, пункт 6.27), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19, пункт 35), від 01 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19, пункт 52)). Тому під час розгляду справи, в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного (наприклад, у спорі за віндикаційним позовом), не допускається відмова у позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійсним, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена. […] cуд незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення. […] Апеляційний суд зробив правильний висновок про те, що ефективним способом захисту порушеного права держави є саме вимога про повернення земельної ділянки. У той же час оспорення розпорядження органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади про передачу такої земельної ділянки у власність фізичної особи не є необхідним, оскільки суд у будь-якому випадку зобов`язаний надати йому оцінку в мотивувальній частині судового рішення, що й було зроблено судом апеляційної інстанції в цій справі. За таких обставин пред`явлення прокурором окремої позовної вимоги про скасування розпорядження голови Кам`янець-Подільської РДА від 25 липня 2006 року №616/2006 «Про передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON]» не відповідає критерію ефективності способу захисту порушеного права». Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18, провадження № 12-148гс19, власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна (пункт 34). Схожі за змістом правові висновки містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16, провадження № 14-2цс21 (пункти 148-150. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що ефективним способом захисту порушеного права в даному випадку буде саме витребування земельної ділянки площею 2,0000 га з кадастровим номером 7422486000:04:002:1209, розташовану на території Корюківської міської ради із володіння добросовісного набувача на користь власника, Корюківської територіальної громади. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог керівника Новгород Сіверської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Корюківської міської ради про витребування у [PERSON] земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 7422486000:04:002:1209, розташовану на території Корюківської міської ради, а також про необхідність їх задоволення. Судові витрати відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь Чернігівської обласної прокуратури.

Outcome: approved