Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 19.08.2022 звернулися до Київського районного суду м. Полтави з позовом до Управління майном комунальної власності міста про визнання права користування жилим приміщенням на законних підставах. Позовна заява обґрунтована тим, що позивачі постійно проживають та реєстровані в квартирі [ADDRESS] , але ордер на кватиру не зберігся. Наймачем квартири є позивач [PERSON] . З метою забезпечення можливості приватизації займаного житла, позивачі просили визнати за ними право користування жилим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23.08.2022 відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. Відповідач Управління майном комунальної власності міста 21.09.2022 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що для реалізації свого права на приватизацію житлового приміщення особа має подати до уповноваженого органу всі необхідні документи, в тому числі і ті, що підтверджують її право користування житловим приміщенням на законних підставах. Третя особа письмові пояснення на позовну заяву не подавала. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 03.11.2022 закрито підготовче провадження в справі та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Позивачі звернулися до суду з заявами, в яких просили проводити розгляд справи без їх участі. Відповідач в поданому до суду відзиву на позовну заяву просив розглянути справу без участі представника. Третя особа також просила проводити розгляд справи без участі представника. Суд, дослідивши зібрані в справі докази, приходить таких до висновків. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] перебуває в комунальній власності. Відповідно до архівного витягу з протоколу № 6 засідання виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів м. Полтави від 01.04.1997 дозволено адміністрації ВАТ «ПТМЗ» переоформили особистий рахунок на квартиру [ADDRESS] на [PERSON] з померлої матері [PERSON] . Станом на час вирішення справи судом позивачі [PERSON] та [PERSON] проживають в квартирі [ADDRESS] , користуються відповідною житловою площею. [PERSON] є квартиронаймачем. 20.04.2018 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до частин першої та другої статті 61 статей 64 та 65 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї. Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Також встановлено, що позивачі у встановленому законом порядку зареєстрували своє постійне місце проживання за вказаною адресою, зокрема, [PERSON] з 05.01.1979, [PERSON] з 29.07.2022. Правомірність поселення позивачів в квартиру [ADDRESS] не оспорюється учасниками справи. В силу норм ст. 58 ЖК України єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер на жиле приміщення. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначає Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 5, ст. 8 "Про приватизацію державного житлового фонду" наймачі квартир (будинків) державного житлового фонду та члени їх сімей, які постійно проживають у квартирі разом із наймачем або за якими зберігається право на житло, мають право на приватизацію займаних квартир шляхом передачі їм цих квартир в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у даній квартирі, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, на підставі рішення відповідного органу приватизації. Згідно із ч. 3 ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Виходячи з аналізу змісту Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" у поєднанні з нормами статей 1, 6, 9, 61 ЖК УРСР, ст. 29 ЦК, місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст. 64 ЖК УРСР права користування цим приміщенням і на яке за особою зберігається це право й у разі тимчасової відсутності, а отже і право на приватизацію разом з іншими членами сім`ї. Як встановлено судом, позивачі на відповідній правовій підставі були поселені в квартиру [ADDRESS] . Зазначена квартира є постійним їх місцем проживання. На підставі викладеного, враховуючи, що жиле приміщення в квартирі [ADDRESS] , є постійним місце проживання позивачів, саме за цією адресою вони у встановленому законом порядку зареєстрували своє місце проживання, суд приходить до висновку, що порушене право позивачів підлягає захистові, а позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Необхідно визнати за [PERSON] та [PERSON] право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] на правових підставах.

Outcome: approved