Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

07 березня 2023 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтований наступним. 12.08.2014 між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено угоду № 200086360 щодо кредитування (кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору на умовах повернення, платності, строковості банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 20900 грн. на строк користування з 12.08.2014 по 20.05.2017, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений строк та сплатити відсотки за користування кредитом. 20.07.2020 ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитним договором. Станом на 07.03.2023 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 60187,03 грн. з яких: 20183,78 грн. заборгованість за кредитом; 40003,25 грн. заборгованість за відсотками. Враховуючи вищевказане, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором № 200086360 від 12.08.2014 в розмірі 60187,03 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 2684,00 грн. В судове засідання позивач свого представника не направив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Надав заяву про розгляд справ без участі представника, на задоволенні позову наполягав. 20 червня 2023 року представником відповідача до суду подано заяву про застосування позовної давності до позову в даній справі. Як вбачається з відзиву, наданого представником відповідача він просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Суд, дослідивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї документи, дійшов наступних висновків. 12.08.2014 між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено угоду № 200086360 щодо кредитування (кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору на умовах повернення, платності, строковості банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 20900 грн. на строк користування з 12.08.2014 по 20.05.2017, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений строк та сплатити відсотки за користування кредитом. Як вбачається з договору № 7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020, ПАТ «Банк Михайлівський», відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), відступив ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги банку до позичальників. Згідно витягу з додатку № 1 до договору факторингу №7-БМ із відступленням прав вимоги за кредитними договорами від 20.07.2020, [PERSON] має заборгованість за кредитним договором в сумі 60187,03 грн. 19.12.2022 ТОВ «Діджи Фінанс» направило [PERSON] претензію та запропонували їй сплатити заборгованість за кредитним договором в сумі 60187,03 грн. в строк до 31.01.2023. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Однією із\~підстав заміни кредитора\~у зобов`язанні\~в ч.\~1\~ст.\~512\~ЦК України\~зазначено,\~що кредитор\~у зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). (ст. 610 ЦК України). Згідно ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~612\~ЦК України,\~боржник вважається\~таким,\~що прострочив,\~якщо він\~не приступив\~до виконання\~зобов`язання\~або не\~виконав його\~у строк,\~встановлений договором\~або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки наявність заборгованості підтверджена документами, долученими до матеріалів справи. Оцінюючи доводи заяви відповідача про застосування в даній справі позовної давності, суд дійшов наступних висновків. У відповідності до статті 256 ЦК України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність може бути застосована судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Важливим при розгляді питання про застосування позовної давності є визначення моменту початку її перебігу, який, відповідно до приписів ч. 1 ст. 261 ЦК України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання ч. 5 ст. 261 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, строк дії кредитного договору до 20.05.2017. Строк давності за кредитним зобов`язанням встановлено 3 роки з моменту, коли особа дізналась про пропущене право. Таким чином цей строк сплив 20.05.2020. Доводи позивача щодо переривання строку позовної давності через відступлення права вимоги не ґрунтуються на нормах права, оскільки діючим законодавством не передбачено таку підставі для переривання перебігу строку позовної давності як заміна сторони у зобов`язанні. У відповідності до статі 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна заява в даній справі надійшла до суду 07 березня 2023 року, тобто більше ніж через три роки з моменту початку перебігу позовної давності Оскільки строк позовної давності сплив задовго до початку воєнного стану, суд не має підстав для застосування п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Інші доводи позивача наведених висновків не спростовують. Таким чином, заява відповідача про застосування позовної давності в цій справі є обґрунтованою, підлягає задоволенню і є підставою для відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed