Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи. Позивач [PERSON] звернулася\~до суду\~із вказаною\~вище позовною\~заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони уклали шлюб, зареєстрований 26 вересня 2003р. Першим відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис № 855. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Сторони втратили почуття взаємної поваги та кохання, розірвали свої стосунки у березні 2017 року, та не бажають їх поновлення. Тому, позивач просить суд шлюб розірвати. Також, [PERSON] просить суд стягнути аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] ,\~у твердій\~грошовій сумі,\~в розмірі\~7000\~гривень на\~кожну дитину,\~щомісячно,\~починаючи стягнення\~з моменту\~подачі даної\~позовної заяви\~і до\~досягнення дітьми\~повноліття.\~Позивач обґрунтувала\~цю вимогу\~тим,\~що самостійно\~забезпечити дітей\~вона не\~має можливості. Донька\~ [PERSON] навчається в\~6\~класі Одеської\~загальноосвітньої школи\~№15\~І-ІІІ\~ступенів,\~періодично займається\~додатково з\~вчителями в\~позашкільний час,\~що потребує\~постійної оплати.Донька [PERSON] , закінчивши 9\~класів школи,\~була зарахована\~на навчання\~до КЗ\~«Одеський обласний\~базовий медичний\~фаховий коледж»\~на відділення\~«Сестринська справа».\~Згідно договору\~№ 2\~від 2022\~року,\~укладеного з\~КЗ «Одеський\~обласний базовий\~медичний фаховий\~коледж»,\~вартість навчання\~за рік\~коштує 22\~807,00\~грн.\~або 11\~404,00\~грн.\~на семестр.\~Крім того,\~ [PERSON] є\~дуже активною\~та творчою\~дівчинкою,\~відвідує різноманітні\~гуртки,\~зокрема Академію\~сучасного танцю\~«Танці Одеса/\~Поезія руху»,\~де заняття\~щомісяця коштують\~1300\~грн.\~Діти,\~з огляду\~на їх\~постійне дорослішання\~та зростання,\~потребують відповідну\~зміну одягу\~та взуття,\~засобів гігієни\~та косметики,\~постійне забезпечення\~канцелярськими товарами\~для навчання. Витрати на\~утримання дітей\~становлять:\~- навчання [PERSON] на\~контрактній формі\~у КЗ\~«Одеський обласний\~базовий медичний\~фаховий коледж»:\~22\~807\~грн.\~на рік;\~-\~заняття з\~вчителями у\~позашкільний час:\~витрати [PERSON] становлять\~3200\~грн.\~(8\~занять з\~математики на\~місяць);\~витрати [PERSON] -\~1600\~грн.\~(8\~занять з\~біології -\~місяць);\~-\~якісний одяг\~та взуття,\~верхній одяг\~на двох\~(в\~залежності від\~сезону -\~5000-10000\~грн);\~-\~медичне обслуговування\~для підтримання\~здоров`я на\~двох (стоматолог,\~аналізи,\~противірусні препарати,\~вітаміни,\~і т.д.\~-\~2000\~-\~3000\~грн.\~в місяць);\~-\~канцелярські приладдя\~на двох\~(в\~тому числі\~послуга на\~ксерокс,\~друкування на\~виконання домашніх\~та позашкільних\~завдань -\~близько 2000-2500\~грн.);\~-відвідування\~гуртків ( [PERSON] -\~академія танцю\~-1300\~грн.\~щомісяця);\~-\~платежі на\~шкільні потреби\~та потреби\~у коледжі\~на двох\~дітей (2000\~грн.\~щомісяця);\~-\~відпочинок дітей\~на двох\~(шкільні\~подорожі з\~однокласниками,\~однокурсниками,\~друзями,\~кіно та\~інші підліткові\~розваги -\~3000-5000\~грн.\~в місяць).\~Відповідач жодної\~участі в\~утриманні спільних\~дітей не\~приймає,\~самостійно задовольняти\~всі обов`язкові\~потреби дівчат,\~які щоразу\~з їх\~віком значно\~зростають,\~фінансово позивач\~не має\~можливості.\~ При\~цьому,\~у відповідача\~є можливість\~надавати матеріальну\~допомогу на\~всі вищезазначені\~потреби дітей,\~оскільки [PERSON] працює\~водієм на\~маршрутці у\~ТОВ Віраж»,\~що можуть\~підтвердити свідки\~та має\~постійний дохід\~щомісяця.Отже, відповідач працює та отримує значний дохід, має можливість надавати матеріальну допомогу на дітей, однак добровільно це не здійснює. Також, у позовній заяві просила стягнути з відповідача понесені нею всі судові витрати. ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 24.11.2022 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання по справі. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 20.01.2023 року, за клопотанням позивача [PERSON] та представника позивача адвоката Голоденко Л.О., було витребувано з: 1) Державної\~податкової служби\~України належним чином завірені відомості про отримання [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , доходів у будь-якому вигляді, за період з 01.01.2022 року по день виконання ухвали, джерело таких доходів та відомості щодо будь-яких банківських рахунків, які відкриті на його ім`я; 2) Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином завірену довідку на [PERSON] ( [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 10.07.2000року, РНОКПП: [NUMBER] ) із зазначенням інформації щодо суми доходів, заробітку для нарахування пенсії та їх джерело, страхового стажу, сплати страхового внеску, за період з 01.01.2022 року по день виконання ухвали.; 3) Юридичного департаменту Одеської міської ради інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - відомості щодо наявності зареєстрованого за [PERSON] ( [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 10.07.2000 року, РНОКПП: [NUMBER] ) права власності на нерухоме майно; 4) Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області відомості щодо наявних у [PERSON] ( [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 10.07.2000року, РНОКПП: [NUMBER] ) транспортних засобів, які належать йому на праві власності, та якщо відбулось їх відчуження, то на підставі яких угод із повідомленням про осіб, на користь яких таке відчуження відбулось; 5) Товариства з обмеженою відповідальністю «Віраж» інформацію щодо працевлаштування, умов та розміру оплати праці громадянина України [PERSON] ( [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Суворовським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 10.07.2000року, РНОКПП: [NUMBER] ), за період з 01.01.2022 року по день виконання ухвали. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 08.02.2023 року, за клопотанням позивача [PERSON] та представника позивача адвоката Голоденко Л.О., було витребувано з: 1) Акціонерного товариства «Сенс Банк»; 2) Акціонерного товариства «ОТП Банк»; 3) Акціонерного товариства «Акцент Банк»; 4) Акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України»; 5) Акціонерного товариства Комерційний банк « Приват банк»; 6) Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний»; 7) Акціонерного товариства «Універсал Банк»; 8) Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк»; 9) Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», - інформацію щодо наявності банківських рахунків, депозитів тощо, відкритих на ім`я [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ), а також інформацію щодо руху грошових коштів (банківські виписки) по наявним банківським рахункам за період з 01 січня 2022 року по день надання відповіді. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 22.03.2023 року, за клопотанням позивача [PERSON] та представника позивача адвоката Голоденко Л.О., було витребувано з: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Віраж», інформацію щодо працевлаштування, умов та розміру оплати громадянина України [PERSON] ( [INFO] ), за період з 01.01.2022 року по виконання ухвали суду; 2) Акціонерного товариства «Сенс Банк»; 3) Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк»; 4) Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний»; 5) Акціонерного товариства «Універсал Банк»; 6) Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк»; - інформацію щодо наявності банківських рахунків, депозитів тощо, відкритих на ім`я [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ), а також інформацію щодо руху грошових коштів (банківські виписки) по наявним банківським рахункам за період з 01 січня 2022 року по день виконання ухвали. ІІІ. Позиції сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася. В матеріалах справи є заява представника позивача адвоката Голоденко Л.О. про підтримання позовних вимог, в якій вона просила, розглядати справу у їх з позивачем відсутність. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, в порядку статей 128, 130 ЦПК України. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про відкладення розгляду справи або надання строку для примирення до суду не надходило. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи вищезазначене, відсутність відзиву на позовну заяву, заяв про відкладення розгляду справи або надання строку для примирення, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Щодо позовних вимог про розірвання шлюбу, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, зареєстрований 26 вересня 2003р. Першим відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис № 855. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження дітей. Діти проживають разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією відомості ГЗ-11543-ф/л виданої Департаментом надання адміністративних послуг ОМР. Спору щодо місця проживання дітей між сторонами не має. Причинами розірвання шлюбу є те, що сторони фактично припинили шлюбні стосунки у березня 2017 року, спільного господарства не ведуть, мають різні погляди на життя, не мають наміру поновлювати сімейні відносини, подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно\~ст.111 Сімейного кодексу України\~суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно з ч. 2\~ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до положень\~ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст.24\~Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п. 3\~ч. 2ст.\~18, ст.ст.\~51,\~ч. 3 ст. 56\~, ч. 1 ст.110\~\~Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу, у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз\~сім`ю\~шлюб, не може мати місце. Таким чином, суд дійшов висновку, що у сторін сім`я розпалася, позивач не бажає зберігати шлюб, спільного господарства не ведуть, бездіяльність відповідача розцінюється судом як відсутність його бажання на збереження шлюбу. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача про розірвання шлюбу обґрунтовані та знайшли своє підтвердження матеріалами справи, а тому шлюб слід розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. За положеннями ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до положень\~ст.184 СК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням, як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст. ст.\~183,\~184 СК України. Згідно\~Закону України «Про державний бюджет України на 2023р.»\~прожитковий мінімум на дітей віком 6-18 років з 01.01.2023р., встановлений у розмірі 2833,00грн. За змістом статей\~12\~та\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст. ст. 76, 77, 78 ЦПК України - доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частинами першою, третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд зобов`язаний надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (постанова Верховного Суду від 01.07.2021 у справі N 917/549/20). Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Верховний Суд неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує (в тому числі і як свідок). Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі N 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі N 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі N 902/761/18, від 04.12.2019 у справі N 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі N 129/1033/13-ц (провадження N 14-400цс19). Позивач просить суд стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 7000 грн. на кожну дитину, щомісяця. Разом із тим, суд зазначає, що позивачем не доведена належними та допустимими доказами матеріальна можливість відповідача на оплату такого розміру аліментів. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує матеріальний стан відповідача, ту обставину що [PERSON] є працездатним, що підтверджується наданою відповіддю з Державної податкової служби України, відкритих рахунків у банківських установах не має, що підтверджується відповідями наданими на виконання ухвал суду, зареєстроване за відповідачем нерухоме та рухоме майно відсутнє, що підтверджується відповідями наданими з Юридичного департаменту Одеської міської ради та Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області, на утриманні відповідача інших осіб не має. Також враховується, що неповнолітні діти перебувають на повному матеріальному забезпеченні позивача, навчаються в школі та медичному фаховому коледжі (на конкратній формі навчання), розвиваються, відвідують різноманітні гуртки, займаються з вчителями у позашкільний час. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку що пред`явлені позовні вимоги є частково обґрунтовані, тому підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з відповідача аліментів в мінімальному рекомендованому розмірі на одну дитину віком від 6-18 років, а саме в сумі 2833,00 грн. Суд вважає, що стягнення з відповідача на утримання дітей аліментів у меншому розмірі, не забезпечить належні умови їх виховання та гармонійний їх розвиток на належному рекомендованому законом рівні. В свою чергу, іншого відповідачем [PERSON] суду не доведено. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать і витрати на професійну правничу допомогу. З розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справ в суді, поданим позивачем [PERSON] , вбачається що позивач за подачу позовної заяви сплатила 992,00 грн., за вимогу про розірвання шлюбу, що підтверджується копією квитанції, яка міститься в матеріалах справи. Тому, зазначена сума в порядку п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню із відповідача, враховуючи задоволення позову в цій частині. Одночасно, з відповідача в доход держави підлягає стягненню сума судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дітей, в розмірі 992,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial