Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15.05.2023 було задоволено позовні вимоги позивача [PERSON] про розірвання шлюбу. При цьому питання розподілу судових витрат не вирішувалось. 19.05.2023 від представника позивача адвоката Лопухович А.О. надійшла заява з проханням ухвалити додаткове рішення по справі та стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір у розмірі 1073,60 грн та 3000 грн витрат на професійну правничу допомогу. В судовому засіданні представник відповідача заперечує, бо про стягнення судового збору не просила позивач в позовній заяві і це не є позовною вимогою, а витрати на правову допомогу завищені. Тому якби в резолютивній частині йшлося про стягнення судових витрат, то подали б докази на їх зменшення і судовий збір потрібно 50% повернути з бюджету. Акт виконаних робіт не надано, засідання не проводилось. Просить зменшити витрати на правову допомогу до 500 грн. Суд, заслухавши учасника та дослідивши матеріали справи, вважає наступне. Відповідно п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Заяву подано в строк, визначений законом: в позовній заяві позивачем повідомлено про розмір судових витрат, які вона понесла - 1073,60 грн судовий збір та 3000 грн витрати на правову допомогу і що докази буде подано впродовж строку за ч.8 ст141 ЦПК України, у тому числі впродовж 5 днів з дня ухвалення рішення. Судом рішення ухвалено 15.05.2023 без участі сторін в спрощеному провадженні, що не передбачає проведення судових дебатів, а 19.05.2023 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат. Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. ч.2 ст. 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Представником позивача на підтвердження розміру судових витрат долучено: договір №22-04/23 від 20.04.2023, яким погоджено гонорар адвоката в фіксованому розмірі, а також довідку про отримання гонорару від [PERSON] адвокатом у розмірі 3000 грн (а.с.32, 33). Стороною позивача подано докази, які повною мірою підтверджують розмір понесених нею судових витрат, а стороною відповідача не подано докази на їх спростування, хоч суд надав достатньо часу стороні для реалізації прав. Розмір судових витрат не завищений. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не втручається в ці правовідносини, окрім випадку, коли протилежна сторона доведе не співмірність витрат, чого в цій справі немає. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору. Щодо стягнення судового збору, то це очевидно не позовна вимога, а судові витрати згідно ч.1 ст. 133 ЦПК України. За ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як передбачено ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. Сторона відповідача позов визнала до початку розгляду справи по суті (а.с. 24). У зв`язку з наведеною вище нормою ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 50% судового збору, сплаченого нею при подачі позову до суду, а 50% судового збору - підлягають поверненню позивачу з Державного бюджету України. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (а.с.3), отже з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 536,80 грн., а ще 536,80 грн. повернути позивачу з Державного бюджету. Таким чином, суд вважає, що заява представника позивача про винесення додаткового рішення по справі підлягає задоволенню. Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача окрім 50% сплаченого судового збору, ще і понесені витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved