Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , адвокат Павленко В.В., звернувся до суду 18.04.2023 з указаним позовом та просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 14.09.1996 Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 507, від якого народилася донька [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказує, що подружні стосунки між сторонами припинено з червня 2021 року, сторони єдиного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, загальних питань сім`ї не вирішують, проживають окремо. Як на причину розпаду сім`ї позивач вказує на втрату взаємопорозуміння, поваги, почуття кохання одне до одного, внаслідок чого подружнє життя стало нестерпним, у сім`ї відбувалися сварки, які призвели до припинення шлюбних відносин. Позивач переконаний, що сім`я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки з відповідачем вони стосунків не підтримують, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Спір про визначення місця проживання дітей та майновий спір між сторонами на даний час відсутній. Ухвалою від 19.04.2023 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Правом на участь у судовому засіданні сторони не скористалися. Представником позивача [PERSON] надано заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, наполягав на задоволенні позову в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача [PERSON] , [PERSON] , надав заяву про визнання позовних вимог, розгляд справи просив здійснювати у відсутності відповідача та її представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , між [PERSON] та [PERSON] 14.09.1996 укладено шлюб, який зареєстровано Жовтневим відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану реєстраційної\~служби Криворізького\~міського управління\~юстиції у\~Дніпропетровській області,\~актовий запис\~№ 507 (а.с.5). Від даного\~шлюбу у\~сторін народилася\~донька - [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~народження серії\~ [NUMBER] (а.с.6). Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено з червня 2021 року через втрату взаємопорозуміння, поваги, почуття кохання одне до одного, виникнення в сім`ї сварок, які призвели до припинення шлюбних відносин. Сторони спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають, проживають окремо. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Статтею 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в ст. 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» у ч. 1 п.п. «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». З огляду на те, що сторони шлюбні відносини не підтримують, збереження їх сім`ї на майбутнє неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, відповідач позов визнала, при цьому, це не суперечить закону та не порушує права інших осіб, суд приходить до висновку, що шлюб зареєстрований між сторонами підлягає розірванню. Позивач при укладенні шлюбу змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач не висловила бажання про відновлення свого дошлюбного прізвища « [PERSON] », суд вважає за необхідне, після розірвання шлюбу між сторонами, залишити відповідачу прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн (а.с.3). Водночас, у позовній заяві позивач просив судові витрати покласти на нього, у зв`язку із чим, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Outcome: approved