Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-15 00:00:00

Районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, як орган опіки та піклування, діючи в інтересах [PERSON] , [INFO] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Запорізький міський центр соціальних служб, [PERSON] , про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне. У січні 2021 року померла мати неповнолітнього [PERSON] . [PERSON] . На час смерті матері, батько дитини [PERSON] відбував покарання в місцях позбавлення волі за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2019. Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22.02.2021 № 47/10 [PERSON] надано статус дитини позбавленої батьківського піклування. Неповнолітнього влаштовано під піклування чоловіка матері [PERSON] на підставі розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району від 22.06.2021 № 271р. Строк відбування покарання відповідачем закінчився 22.06.2022. Проте, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, матеріально не забезпечує дитину, не цікавиться її інтересами, духовним та матеріальним станом, у зв`язку з чим позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав. Ухвалою судді від 02.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, учасникам справи встановлено строки для подання заяв по суті справи, призначено підготовче засідання. 27.02.2023 судом було направлено на адресу Державної установи «Полтавська установа виконання покарань № 23», в якій утримується відповідач [PERSON] , копію ухвали про відкриття провадження, судову повістку та позовну заяву з усіма додатками для вручення відповідачеві. Ухвалою суду від 18.04.2023 закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.05.2023, за клопотанням представника позивача викликано для допиту в судовому засіданні неповнолітнього [PERSON] . 24.04.2023 з Державної установи «Полтавська установа виконання покарань №23» в якій утримується відповідач [PERSON] , на електронну пошту суду надійшла відповідь на запит суду, з якої вбачається, шо відповідач [PERSON] , 1976 року народження, 30.03.2023 був ознайомлений з клопотанням представника позивача про допит неповнолітнього [PERSON] . Крім того, відповідач [PERSON] був ознайомлений судовим повідомленням про розгляд справи про позбавлення відповідача батьківських прав та з ухвалами суду від 02.02.2023 та 03.04.2023, про що виправна колонія надала відповідні копії розписок, оригінали яких надійшли на адресу суду 13.06.2023 поштою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідач правом подання заяв по суті спору не скористався. Представник третьої особи Запорізького міського центру соціальних служб Погорєлов А.В. в судовому засіданні просив позов задовольнити на підставах викладених позові. Третя особа [PERSON] також підтримав позов та просив його задовольнити. Неповнолітній [PERSON] суду пояснив, що з семи років він проживає без батька. За десять років він бачив батька лише 2 рази. За весь цей час батько телефонував йому кілька разів. Навчанням, виховання, фізичним, психічним, соціальним, духовним та інтелектуальним розвитком займалися його матір та треття особа [PERSON] вважає, що відповідач свідомо та без джодних поважних причин не виконував батьківські обов`язки стосовно нього. З огляду на вищевикладене, просив суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно нього. Заслухавши пояснення учасників справи, неповнолітнього, дослідивши матеріали справи, суд становив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] померла мати неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , видане Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 20.01.2021, актовий запис №73 (а.с.10). Родинні відносини між неповнолітнім [PERSON] та померлою [PERSON] , підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] від 30.08.2005, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 316, де батьками неповнолітнього записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 03.06.2017 Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області, актовий запис № 132, гр. [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила прізвище змінила на « [PERSON] » (а.с. 15). Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.08.2019 відповідача [PERSON] було засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 ККУ до 1 (одного) року позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 ККУ, остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки (а.с.11-13). З копії ухвали Полтавського апеляційного суду від 31.01.2023 в справі № 547/549/22 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , утримується в Державній установі «Полтавська установа виконання покарань № 23» (а.с. 145). З копії ухвали Полтавського апеляційного суду від 03.02.2023 справа в № 547/549/22 вбачається, що вирок Семенівського районного суду Полтавської області від 13.12.2022 стосовно [PERSON] скасовано, призначено новий розгляд у суді першої інстанції та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці (а.с. 146-148). Вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 07.03.2023 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/109410606) відповідача визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 і ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, призначено покарання у виді п`яти років і трьох місяців позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 07.06.2023. З копії листа Державного навчального закладу «Запорізький професійний ліцей залізничного транспорту» від 25.11.2021 №437 вбачається, що [PERSON] навчається в ліцеї з 01.09.2021, має соціальний статус дитини, позбавленої батьківського піклування, отримує соціальну стипендію та соціальні виплати. У [PERSON] є піклувальник [PERSON] - вітчим, з яким він проживає за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] займається вихованням дитини та підтримує зв`язок з ліцеєм. Зі слів [PERSON] з восьми років його виховує вітчим, протягом цього часу з батьком він не спілкувався (а.с. 23). Відповідно до інформації з Комунального некомерційного підприємства «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Запорізької міської ради від 29.11.2021 № 3089/01-13 інформація про відповідача в обстеженнях, вакцинації та оздоровленні дитини відсутня. До лікаря педіатра батько дитини не звертався (а.с. 24). З інформації наданою Запорізькою гімназією № 3 Запорізької міської ради від 30.11.2021 № 01.02-26/225 вбачається, що [PERSON] навчався в гімназії з 20.01.2020 по 10.06.2021. Після смерті матері [PERSON] у січні 2021 року опікуном неповнолітнього став [PERSON] , який приймав участь у навчанні та вихованні дитини, підтримував зв`язок з адміністрацією гімназії та класним керівником. Скарги щодо неналежного виконання опікуном своїх обов`язків, зловживанням ним алкогольними напоями чи наркотичних речовинами, жорсткого поводженням з дитиною до навчального закладу не надходило. Зі слів покійної матері неповнолітнього, батько [PERSON] знаходився в місцях позбавлення волі (а.с. 27). Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22.02.2021 №47/10 неповнолітньому [PERSON] , [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 9). Розпорядженням виконавчого комітету Запорізької міської ради по Олександрівському району від 22.06.2021 №271р, [PERSON] призначено піклувальником неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який має статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 37-38). Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього [PERSON] розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 21.09.2022, 20.10.2022. За результатами засідання, комісія дійшла висновку про наявність підстав для позбавлення [PERSON] по відношенню до [PERSON] батьківських прав, передбачених ст. 164 СК України, про що 21.10.2022 складено відповідний висновок № К-411-О-721 (а.с. 19-22). Положеннями ст.ст. 48 та 51 Конституції України проголошено право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї та обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно частиною другою ст. 155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 4 ст. 155 СК України встановлено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пленум Верховного Суду України у абзаці другому п. 16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п. 15 цієї ж Постанови роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінки. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Дослідивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні в справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог законодавства України, суд доходить висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання сина [PERSON] , про що свідчить той факт, що тривалий час відповідач не бачив дитину, не спілкується з нею ні особисто, ні в телефонному режимі, не проявляє жодного інтересу до життя дитини, його здоров`я та розвитку, про що зазначив позивач у судовому засіданні та підтвердив неповнолітній [PERSON] . У діях відповідача проявляється саме винна та пасивна поведінка по відношенню до дитини, відповідач не вживає будь-яких дій щодо забезпечення та виховання сина. У зв`язку із вищевикладеним, з метою захисту прав та інтересів неповнолітнього [PERSON] , суд доходить висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до [PERSON] , у зв`язку із чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до положень ст. 169 СК України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved