Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса КМНО Татаренцової Євгенії Анатоліївни, третя особа ТОВ «Колекторська компанія «Гарант», [PERSON] про оскарження нотаріальних дій. В обґрунтування позову, відповідно до уточненої позовної заяви зазначалось, що 05.12.2006 позивач уклав кредитний договір №27/110-7211 з АБ «Банк регіонального розвитку». В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 06.12.2006 був укладений іпотечний договір №027/Д39461 із змінами відповідно до додаткового договору №1 від 10.04.2008. Поручителем (договір поруки №027/ДП 9451 від 05.12.2006 ) виступив [PERSON] , згідно з постановою правління НБУ від 02.12.2009 №713 «Про відкликання банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку» З 07.12.2009 було відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації банку. 20.11.2013 непродані активи банку та перелік вимог кредиторів було передано в управління ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М». 28.02.2014 Національним банком України прийнято рішення про затвердження ліквідаційного балансу банку. Позивач вказує, що не повідомлявся належним чином про передавання активів і у якій спосіб можна було виконувати свої зобов`язання за кредитним договором №27/10-7211 від 05.12.2006. 17.10.2015 третя особа [PERSON] отримав вимогу ТОВ «КК Гарант» від 13.10.2015, у якій стверджувалось, що 30.09.2015 між ТОВ Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» і ТОВ «КК Гарант» було укладено договір №009 про відступлення права вимоги за кредитним договором №27/10-7211 від 05.12.2006. 09.12.2015 з Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , позивачу стало відомо, що 07.12.2015 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Татаринцева Є.А прийняла рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 26835762 від 07.12.2015. Номер запису про іпотеку - 12407439 (спеціальний розділ). Відповідно до цього рішення відбулась заміна іпоткеодержателя в іпотечному договорі №027/Д39461 від 05.12.2006 на ТОВ «Гарант». При цьому іпотекодержатель не повідомив позивача про відступлення прав за іпотечним договором. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд: визнати неправомірними нотаріальні дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Татаринцевої Є.А. щодо ухвалення рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 26835762 18:48:06 від 07.12.2015 та здійснення запису про іпотеку №12407439 від 07.12.2015 18:49:07; та визнати недійсним та скасувати нотаріальні акти - рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Татаринцевої Є.А. про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 26835762 від 07.12.2015 18:48:06 та запис про іпотеку № 12407439 (спеціальний розділ) від 07.12.2015 18:49:07. Разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просив суд винести ухвалу про заборону вчинення нотаріальних дій щодо об`єкту нерухомості за адресою: [ADDRESS] та внесення змін до Договору іпотеки №027/Д39461 від 05.12.2006 із змінами відповідно до Додаткового договору №1 від 10.04.2008 до завершення розгляду справи. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.01.2016 у справі за вказаним позовом відкрито провадження у справі, того ж дня винесено ухвалу про задоволення заяви позивача про забезпечення позову. 17.02.2016 до суду була подана заява від представника ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» про скасування ухвали про забезпечення позову. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25.03.2016 у заяві представника ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» про скасування ухвали про забезпечення позову - було відмовлено. 14.04.2016 до суду від відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Татаринцевої Є.А. надійшло клопотання щодо визначення її неналежним відповідачем. В обгрунтування клопотання зазначила, що нотаріус не є учасником цивільних правовідносин між сторонами правочину та порушником прав, що виникають із цих правовідносин, оскільки відсутні її процесуальна заінтересованості в предметі спору. Таким чином, вона, як нотаріус, не може виступати відповідачем у даному цивільному процесі та бути суб`єктом несення відповідного обов`язку перед позивачем. Відповідач посилалась на п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними де зазначено: «Особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Нотаріуси, що посвідчували правочини, залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса». 30.08.2016 до суду від позивача надійшло клопотання про направлення справи за підсудністю за місцезнаходженням відповідача. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 07.09.2016 справу за вказаним позовом направлено до розгляду до Печерського районного суду м. Києва за підсудністю. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Фаркош Ю.А. від 11.10.2016 справу за вказаним позовом прийнято до провадження з призначенням дати судового зсідання. 11.10.2016 суддею Печерського районного суду м. Києва Фаркош Ю.А. справу було призначено до судового розгляду. 13.02.2017 було проведено повторний автоматичний розподіл справи у зв`язку з закінченням терміну повноважень судді Фаркош Ю.А. 14.02.2017 суддею Печерського районного суду м. Києва Новаком Р.В. справу було призначено до судового розгляду. 02.03.2017 до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява про зміну підстав позову, в новій редакції, в якому позивач просив суд: визнати неправомірними нотаріальні дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Татаринцевої Є.А. щодо ухвалення рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 26835762 18:48:06 від 07.12.2015 та здійснення запису про іпотеку №12407439 від 07.12.2015 18:49:07; та визнати недійсним та скасувати нотаріальні акти - рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Татаринцевої Є.А. про державну реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 26835762 від 07.12.2015 18:48:06 та запис про іпотеку № 12407439 (спеціальний розділ) від 07.12.2015 18:49:07. Під час судового розгляду справи, позивачем було заявлено клопотання про витребування доказів у приватного нотаріуса КМНО Татаринцевої Є.А., а саме належним чином посвідчені копії документів, на підставі яких було прийнято Рішення про реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 26835762 від 07.12.2015 18:48:06 та запис про іпотеку №12407439 (спеціальний розділ) від 07.12.2015 18:49:07, а також витребувати у третьої особи - ТОВ «Колекторська компанія «Гарант»«: копію договору №009 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за Кредитним договором № 27/10-7211 від 05.12.2006; копію договору про відступлення прав за Іпотечним договором №027/Д39461 від 05.12.2006 із змінами відповідно до Додаткового договору №1 від 10.04.2008. Ухвалою суду від 24.01.2018 клопотання позивача про витребування доказів було задоволено. Витребувано у приватного нотаріуса КМНО Татаринцевої Євгенії Анатоліївни, зареєстрований офіс якого знаходиться за адресою: 01015, м. Київ, вул. Цитадельна, 7, оф.1, належним чином посвідчені копії документів, на підставі яких було прийнято Рішення про реєстрацію прав та обтяжень, індексний номер 26835762 від 07.12.2015 18:48:06 та запис про іпотеку №12407439 (спеціальний розділ) від 07.12.2015 18:49:07. Витребувано у третьої особи - ТОВ «Колекторська компанія «Гарант»: копію договору №009 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії) за Кредитним договором № 27/10-7211 від 05.12.2006; копію договору про відступлення прав за Іпотечним договором №027/Д39461 від 05.12.2006 із змінами відповідно до додаткового договору №1 від 10.04.2008. 28.01.2019 до суду від позивача надійшла заява про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М», код ЄДРПОУ 35199148 (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 11, корп. «Б»), оскільки предметом позову є оскарження нотаріальних дій що стосуються посвідчення договору від 07.12.2015 про відступлення прав за іпотечним договором №027/Д39461 від 05.12.2006, стороною якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М», а отже рішення суду може вплинути на права та обов`язки вказаного товариства. Ухвалою суду від 29.01.2019 - залучено до участі у справі за позовною заявою [PERSON] до приватного нотаріуса КМНО Татаренцової Євгенії Анатоліївни, третя особа ТОВ «Колекторська компанія «Гарант», [PERSON] про оскарження нотаріальних дій у якості третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М», код ЄДРПОУ 35199148 (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 11, корп. «Б»). В ході судового розгляду представником третьої особи ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» було подано клопотання про закриття провадження у справі. Ухвалою суду від 18.06.2019 в задоволенні клопотання про закриття провадження - відмовлено. На виконання положень п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набула чинності 15.12.2017, у вказаній справі проведено підготовче засідання. Під час проведення підготовчого судового засідання судом з`ясовано всі питання, передбачені ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Ухвалою суду від 18.06.2019 у справі за вказаним позовом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 09.10.2019 позивач подав до суду заяву про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судового рішення у справі №759/14346/16-ц від 05.10.2018, яке перебуває в провадженні Київського апеляційного суду щодо розгляду апеляційної скарги ТОВ «Дельта М» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05.10.2018 яким визнано недійсним договору №009 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги за кредитним договором №27/10-7211 від 05.12.2006 та договору від 07.12.2015 про відступлення прав за іпотечним договором №027/Д39461 від 05.12.2006. Ухвалою суду від 09.10.2019 - зупинено провадження, до набрання законної сили судового рішення Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/14346/16-ц від 05.10.2018 за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «ГАРАНТ», акціонерного банку «Банк регіонального розвитку», товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція з обмеженою відповідальністю Дельта «М» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги. 12.01.2021 позивач [PERSON] подав до суду клопотання про поновлення провадження у справі. Як вбачається з матеріалів клопотання, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05.10.2018 у справі №759/14346/16-ц, залишено в силі Постановою Верховного Суду від 09.12.2020. Ухвалою суду від 18.01.2021 поновлено провадження у справі. 01.09.2021 до суду від представника третьої особи ТОВ «КК «Гарант» була подана заява про долучення до матеріалів справи копії постанови апеляційного суду від 13.07.2021, якою скасовано рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05.10.2018 - у задоволенні позовних вимог відмовлено. 08.09.2021 позивач подав до суду заяву про зупинення провадження у справі до закінчення розгляду касаційної скарги [PERSON] на постанову Київського апеляційного суду від 13.07.2021 у справі №759/14346/16-ц. Ухвалою суду від 18.01.2021 у справі №361/291/16-ц поновлено провадження. Проте, у квітні 2021 року особа яка не брала участь у справі №759/14346/16-ц [PERSON] звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Святошинського районного суду від 05.10.2018 у справі № №759/14346/16-ц. Постановою Київського апеляційного суду від 13.07.2021 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове яким відмовлено у задоволенні позову. 30.07.2021 позивач [PERSON] звернувся з касаційною скаргою на вказану постанову Київського апеляційного суду від 13.07.2021. Ухвалою суду від 08.09.2021 - зупинено провадження у справі до закінчення розгляду касаційної скарги [PERSON] на постанову Київського апеляційного суду від 13.07.2021 у справі №759/14346/16-ц. 28.12.2021 представник третьої особи ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» подав до суду клопотання про поновлення провадження у справі. Ухвалою суду від 14.11.2021 поновлено провадження у справі. 20.01.2023 до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, разом із заявою про поновлення пропущеного строку на подання позовної заяви. Позивач просив визнати поважними причини не подання позовної заяви, поновити строк на подання доказів, оскільки 15.12.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів» №2147-VIII ВІД 03.10.2017, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. На підставі вищевикладеного позивач просить прийняти до розгляду нову редакцію позовної заяви, приведену у відповідність ст. 175 ЦПК України. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду повідомлялась в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила. Третя особа в судове засідання не з`явилась, до суду надходила заява про розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Отже, під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Судовим розглядом встановлено, що 05.12.2006 позивач уклав кредитний договір №27/110-7211 з АБ «Банк регіонального розвитку». В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 06.12.2006 був укладений іпотечний договір №027/Д39461 із змінами відповідно до додаткового договору №1 від 10.04.2008. поручителем (Договір поруки №027/ДП 9451 від 05.12.2006 ) виступив [PERSON] , згідно з постановою правління НБУ від 02.12.2009 №713 «Про відкликання банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку» З 07.12.2009 було відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації банку. Згідно з постановою Правління НБУ від 02.12.2009 №713 «Про відкликання банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації Акціонерного банку «Банк регіонального розвитку» з 07.12.2009 було відкликано банківську ліцензію та ініційовано процедуру ліквідації банку. 20.11.2013 непродані активи Банку та перелік вимог кредиторів було передано в управління ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» (надалі Управитель). 28.02.2014 Національним банком України прийнято рішення про затвердження ліквідаційного балансу Банку. Відповідно до п.2.1 «в» Договору від 20.11.2013 Банк був зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати укладання цього Договору повідомити боржників про передавання активів в управління Управителя, з яким належить здійснювати розрахунки за активами. Це зобов`язання Банк не виконав. Управитель також після 20.11.2013 не повідомив позивача належним чином про передавання активів і у який спосіб можна виконувати свої зобов`язання за кредитним договором №27/10-7211 від 05.12.2006 17.10.2015 третя особа [PERSON] отримав вимогу ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» від 13.10.2015, у якій стверджується, що 30.09.2015 між Управителем і ТОВ «КК «Гарант» було укладено Договір М0009 про відступлення права вимоги (цесії) за Кредитним договором Л27/10-7211 від 05.12.2006. 20.10.2015 [PERSON] у відповіді на вимогу (отримана ТОВ «КК «Гарант» 23.10.2015) попросив надати докази переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні, що передбачено ч.2 ст.517 ЦК України і надіслати нотаріально посвідчену копію договору №009 від 30.09.2015 р. про відступлення права вимоги. [PERSON] також звернув увагу, що позичальником є [PERSON] і запропонував звернутись безпосередньо до позивача за адресою предмета іпотеки. Згідно п.3.5.1 Договору поруки відповідальність поручителя наступає лише у випадку невиконання зобов`язань боржником. 09.12.2015 з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , позивачу стало відомо, що 07.12.2015 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Татаринцева Євгенія Анатоліївна прийняла Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 26835762 від 07.12.2015 18:48:06. Номер запису про іпотеку - 12407439 (спеціальний розділ). Відповідно до цього Рішення відбулась заміна Іпотекодержателя в іпотечному договорі №027/Д39461 від 05.12.2006 на ТОВ «КК «Гарант». При цьому в порушення ст. 24 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель не повідомив позивача про відступлення прав за іпотечним договором. А в ДРРІ відсутнє посилання на договір відступлення прав за іпотечним договором Л027/Д39461, як підставу заміни іпотекодержателя на ТОВ «КК «Гарант». Так, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05.10.2018 у справі №759/14346/16-ц позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Колекторська компанія «Гарант», акціонерного банку «Банк регіонального розвитку», ТОВ «Агенція з обмеженою відповідальністю Дельта М» про визнання недійсним договору відступлення права вимоги - задоволено. Визнано недійсним договір відступлення права вимог №009 від 30.09.2015 року за кредитним договором №27/10-7211 від 05.12.2006 року укладений між ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу Дельта М» (код ЄДРПОУ 35199148) та ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» (код ЄДРПОУ 39971452). Застосовано наслідки недійсності договору №009 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги за кредитним договором №27/10-7211 від 05.12.2006 укладений між ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу Дельта М» (код ЄДРПОУ 35199148) та ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» (код ЄДРПОУ 39971452) та визнати недійсним договір про відступлення прав за іпотечним договором №027/Д39461 від 05.12.2006 між ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу Дельта М» (код ЄДРПОУ 35199148) та ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» (код ЄДРПОУ 39971452). В подальшому Верховним судом постановою від 09.12.2020 рішення Святошинського районного суду м. Києва було залишено без змін. Разом з тим, постановою Київського апеляційного суду від 13.07.2021 було скасовано рішення Святошинського районного суду м. Києва від 05.10.2019, у задоволенні позовних вимог було відмовлено. Втім, під час судового розгляду суду стало відомо, що у жовтні 2018 року Національний банк України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовами про визнання недійсними договорів відступлення права вимоги за всім кредитним портфелем ліквідованого АБ «Банк регіонального розвитку, укладеними у вересні 2015 року. В тому числі договору №009 від 30.09.2015 (справа №910/13299/18). Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.12.2021 по справі №910/13299/18 позов Національного банку України задоволено, визнано недійсним договір №009 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги (цесії), укладений між ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та ТОВ «Колекторська компанія «Гарант» за кредитним договором №27/10-7211 від 05.12.2006. 22.09.2022 Північний апеляційний господарський суд залишив вказане рішення від 22.12.2021 без змін. Зазначена обставина підтверджується письмовим доказом, який подано до суду - копією рішення Господарського суду м. Києва від 22.12.2021 по справі №910/13299/18 та копією постанови Північного апеляційного господарського суду у вказаній справі. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом Статтею 7 ЗУ «Про нотаріат» встановлено, що нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. На підставі ст. 50 ЗУ «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналіз ч. 1 ст. 1054 ЦК України вказує на виключний перелік суб`єктів, які можуть бути кредитором по кредитному договору: 1) банк; 2) інша фінансова установа. 3 обставин справи судом встановлено, що в подальшому у зв`язку з ліквідацією банку відбулося відчуження кредитного договору, позичальником по якому виступає [PERSON] , управляючою організацією ТОВ «Агенція комплексного бізнесу «Дельта-М» на користь ТОВ «КК «Гарант». При цьому, ТОВ «КК «Гарант» набуло право вимоги по договорам забезпечення. Таким чином, правова природа кредитного договору висуває обов`язкові вимоги до нового кредитора - бути фінансовою установою або банком, оскільки це є умовою для отримання права вимоги, яка існувала на момент переходу цих прав. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель - кредитор за основним зобов`язанням. Якщо новий кредитор не с фінансовою установою або банком, то він не може отримати весь обсяг права вимоги по кредитному договору, оскільки висуваються вимоги до його правосуб`єктності: наявність права здійснювати фінансову діяльність і бути фінансовою установою або банком. Оскільки третя особа ТОВ «КК «Гарант» не є банком, то зобов`язане бути фінансовою установою в кредитних правовідносинах. Пунктом першим частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. Листом № 6216/16-12 від 28.09.2016 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг надала наступну інформацію стосовно ТОВ «КК «Гарант»: «Інформація про товариство до Державного реєстру фінансових установ, що веде Нацкомфінпослуг, не вносилась, товариство статусу фінансової установи не набувало, ліцензії на надання фінансових послуг не отримувало. Крім того, товариство до Реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, не вносилось. Довідка про взяття на облік юридичної особи з правом надання послуги фінансового лізингу товариству Нацкомфінпослуг не надавалось» Оскільки ТОВ «КК «Гарант» не є фінансовою установою, слідує, що відповідач не мала права посвідчувати договір відступлення прав за іпотечним договором №027/Д39461 та приймати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 26835762 від 07.12.2015 18:48:06. Номер запису про іпотеку - 12407439 щодо заміни іпотекодержателя в іпотечному договорі №027/Д39461 від 05.12.2006 на ТОВ «КК «Гарант». Крім того, згідно п. 1 глави 13 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5* нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, у т.ч. якщо правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у її статуті чи положенні, або виходить за межі її діяльності. Відповідно ТОВ «КК Гарант» не набувши статусу фінансової установи не може бути стороною кредитного договору та договорів забезпечення. Також, судом встановлено, що на момент вчинення оскаржуваних нотаріальних дій ТОВ «КК «Гарант» не мало належний обсяг цивільної дієздатності оскільки Господарський суд міста Києва 22.12.2021 визнав недійсним договір №009 від 30.09.2015 про відступлення права вимоги, укладений між ТОВ «АКЗБ «Дельта М» та ТОВ «КК «Гарант» за кредитним договором №27/10-7211 від 05.12.2006. Відповідно до ч.1 ст.216 ЦКУ недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до ч.2 ст. 236 ЦКУ якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Отже згідно ч. 1 ст. 236 ЦКУ ТОВ «КК «Гарант» з 30.09,2015 не є належним кредитором за кредитним договором №27/10-7211 від 05.12.2006 та договорами забезпечення. Відповідно до ч.2 ст.548 ЦКУ недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Отже вчинення 07.12.2015 відповідачем оскаржуваних нотаріальних дій за заявою ТОВ «КК «Гарант» є незаконним, а зазначені в прохальній частині позову нотаріальні акти підлягають скасуванню. Додатково щодо належності відповідача по справі, суд вважає необхідним зазначити наступне. Так, відповідач по справі надавала до суду клопотання про визнання її неналежним відповідачем. В обґрунтування посилалась на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні». А також на підставі п.26 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», у якому зазначено «Особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину. Нотаріуси, що посвідчували правочини, залучаються до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, якщо позивач обґрунтовує недійсність правочину посиланням на неправомірні дії нотаріуса». Суд вважає за необхідне зробити увагу на тому, що предметом даного спору є не визнання правочину недійсним, а саме оскарження дій нотаріуса. Щодо узагальнення ВССУ від 07.02.2014 зазначено, що відповідно до ч.2 ст. 50 Закону № 3425- XII право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. В абзацах 9,10 п.6 узагальнення зазначено: «Нотаріус може бути відповідачем у справах цієї категорії лише в разі оскарження відмови від вчинення нотаріальної дії або процедури її вчинення. При цьому такі вимоги до нотаріуса підлягають розгляду в позовному провадженні за правилами цивільного судочинства як спір про право. Тоді в разі подання позову щодо оскарження нотаріальних дій з підстав недотримання приватним нотаріусом вимог чинного законодавства при їх вчиненні відповідачем буде сам приватний нотаріус». На підставі вищевикладеного, оскільки предметом спору є оскарження нотаріальних дій з підстав порушення вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус КМНО Татаринцева Є.А. є належним відповідачем у даній справі. З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 21 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved