Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника - адвоката Слободяніна М.В. звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою, яку в ході підготовчого розгляду справи було змінено. В обґрунтування заявленого позову з урахуванням його змін позивач посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у подружжя [PERSON] , [INFO] народився син - [PERSON] та [INFO] народилася донька - [PERSON] . Подружжя та діти проживали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . За інформацією, що була надана позивачу його рідним братом - батьком дітей, з 2013 року [PERSON] страждає психічними розладами та проходила лікування у КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» ВО КМР (КМДА). Так, відповідач ще з 2013 року вихованням та утриманням дітей не займається, а місце її перебування невідоме. З 2015 року діти проживали разом з батьком та бабусею за адресою: [ADDRESS] . Окрім того, за вказаною адресою разом з дітьми проживав рідний брат [PERSON] - позивач по справі [PERSON] . [INFO] батько дітей - [PERSON] , помер. Після смерті батька позивач взяв дітей під свою опіку. Вже майже протягом п`яти років позивач, дядько дітей, особисто займається дітьми без участі відповідача, зокрема водить дітей до школи, дитячої поліклініки, співпрацює з вчителями, своєчасно реагує на пропозиції вчителів, відвідує батьківські збори, здійснює плату за харчування дітей, бере активну участь у розвитку та вихованні дітей, в той час як відповідач взагалі не проявляє інтересу до власних дітей. На підставі наказу Служби у справах дітей Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області від 23.02.2022 року діти тимчасово влаштовані в родину позивача. Відповідач життям дітей не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з дітьми та приймати участь у їх вихованні, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток. Фактично відповідач самоусунулася від участі у вихованні власних дітей.Підставою звернення до суду стало те, що час від часу у позивача виникають труднощі у представництві інтересів дітей в закладах освіти, охорони здоров`я тощо. Тож за даних обставин, позивач змушений звернутися до суду з позовом про встановлення над дітьми опіки та піклування, призначення позивача піклувальником над племінником та опікуном над племінницею. Крім того, в зв`язку з тим, що відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, позивач просить суд стягувати з неї аліменти на його користь на утримання дітей. Ухвалою суду від 30 березня 2023 року відкрито провадженя у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання. Ухвалою суду від 20 червня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті, встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Слободянін М.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з мотивів, викладених у позові та просили суд винести рішення про задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи була завчасно повідомлена шляхом направлення судових повісток за адресою її реєстрації, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет : http://ds.ki.court.gov.ua/, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов, чи пояснень по суті справи, або будь-яких клопотань на адресу суду не надсилала. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області Корніяка Л.Г., підтримала висновки про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та про призначення позивача піклувальником та опікуном. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи сторони позивача, допитавши неповнолітніх свідків - [PERSON] та [PERSON] , з`ясувавши фактичні обставини у справі, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого Ватутінським ЗАГСом у місті Києві від 29.10.1993 року та [NUMBER] , виданого в місті Наманган республіки Узбекістан від 20.09.2003 року - позивач [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] являються рідними братами. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, 24 травня 2008 року гр. [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , про що було зроблено відповідний актовий запис № 569. [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила дошлюбне прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] у подружжя [PERSON] , [INFO] народився син - [PERSON] , також відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] у подружжя [INFO] народилась дочка - [PERSON] . Як встановлено судом в судовому засіданні, починаючи з 2015 року неповнолітні діти разом із батьком та бабусею проживали за адресою: [ADDRESS] . Крім того, за вказаною адресою разом з дітьми проживав їх рідний дядько, позивач - [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Бориспільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, 17.04.2018 року. На підставі наказу Служби у справах дітей Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області від 23.02.2022 року, діти [PERSON] та [PERSON] тимчасово влаштовані в родину позивача [PERSON] . Допитані в судовому засіданні неповнолітні свідки - [PERSON] та [PERSON] , пояснили суду, що після смерті батька, їх дядя - [PERSON] взяв їх під свою опіку, займається їх вихованням та утриманням, проживають вони разом за адресою: [ADDRESS] . Діти відвідують там навчальні заклади. З мамою - [PERSON] вони не спілкуються дуже давно, ще з часів коли був живий батько. Мама не цікавиться їх життям та здоров`ям, не вітає зі святами, не відвідує їх, не вчиняла дій щодо створення умов утримання та не намагалась їх повернути до себе. Вони просили суд задовольнити позов їх дядька, не проти щоб їх маму позбавили батьківських прав і щоб [PERSON] продовжував бути їх опікуном та піклувальником. 18.05.2023 року рішенням виконавчого комітету Пристоличної сільської ради №110 затверджено висновок комісії з питань захисту прав дітей про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Згідно вказаного висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , буде відповідати інтересам дітей. Службою було встановлено, зі слів [PERSON] , неповнолітнього [PERSON] та малолітньої [PERSON] , що ще за часів життя батька дітей, діти проживали разом з ним в місті Києві і він займався вихованням і утриманням сина та дочки самостійно без присутності їх матері. [PERSON] пішла з сім`ї залишивши двох дітей батьку та фактично самоусунулась від їх виховання та утримання. По теперішній час її місце знаходження невідоме. [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дітей. Наразі, діти проживають у [PERSON] в [ADDRESS] та перебувають на його утриманні. Для дітей створені всі умови для проживання та виховання. Відповідно до характеристики, наданої Щасливським ліцеєм Пристоличної сільської ради на ученицю 7 класу [PERSON] , участі матері в шкільному житті дівчинки не зазначено, натомість [PERSON] тримає постійний зв`язок із класним керівником та регулярно відвідує батьківські збори. За характеристикою на [PERSON] , наданою Ліцеєм-інтернатом №23 «Кадетьський корпус» Шевченківського району м.Києва, як на кадета 8 класу значиться, що його опікун приділяє належну увагу навчанню та вихованню хлопчика. Частиною 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно з ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У ст. 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Виходячи з положень ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. В силу п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. п. 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Проаналізувавши надані докази по справі, оцінивши покази неповнолітніх свідків, суд приходить до висновку, що позивачем надано належні та допустимі докази ухилення відповідача від участі у вихованні дітей, оскільки вона дуже тривалий час не проживає з дітьми, не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, внаслідок чого не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча перешкод їй ніхто не чинив. Будь-яких доказів щодо безпідставності позовних вимог та доказів своєї участі у вихованні дітей відповідач [PERSON] суду не надала. Таким чином, оскільки факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, суд вважає, що є підстави для позбавлення [PERSON] її батьківських прав щодо неповнолітнього сина та малолітньої дочки, згідно відповідних положень ст.164 Сімейного Кодексу України. В силу вимог ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. В силу вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню дітей, хоча має всі можливості брати матеріальну участь в їх утриманні, так як за віком та станом здоров`я є працездатною, тобто має можливість брати участь в утриманні своїх дітей. Суду не було представлено жодних доказів стосовно того, що відповідач за своїм станом здоров`я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов`язків по утриманню дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з ким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, враховуючи те, що відповідач є працездатною, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] слід визначити в межах заявлених вимог у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 08.06.2023 року до досягнення дітьми повноліття. Щодо вирішення питання про встановлення опіки та піклування і призначення опікуном малолітньої [PERSON] та піклувальником неповнолітнього [PERSON] , судом встановлено наступне. Як вже зазначалось, після смерті [PERSON] , позивач взяв дітей під свою опіку, діти проживають разом з ним. Позивач піклується про дітей, повністю займається їх вихованням та утриманням. Позивач, [PERSON] є самозайнятою особою, з 2016 року зареєстрований фізичною особою - підприємцем та веде власний бізнес, пов`язаний із неспеціалізованою оптовою торгівлею. Окрім цього, за позивачем зареєстроване право власності на будинок за адресою: [ADDRESS] , в якому позивач проживає разом з дітьми. Згідно медичного обстеження позивач - [PERSON] , [INFO] , на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. Відповідно до висновку Служби у справах дітей Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області від 01.05.2023 року №14/42-86 про можливість гр. [PERSON] виконувати обов`язки опікуна (піклувальника) на підставі акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, комісія дійшла висновку про призначення [PERSON] опікуном над його племінницею [PERSON] , [INFO] та піклувальником над племінником [PERSON] , [INFO] , висновок затверджено рішенням №14/42-86 виконавчого комітету Пристоличної сільської ради від 01.05.2023 року. Опіка і піклування є особливою формою державної турботи про малолітніх (до 14 років) та неповнолітніх дітей (з 14 до 18 років), що встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування (ст. 243 СК України). Згідно ст.ст. 55, 58 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, та піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Отже, враховуючи висновок Служби у справах дітей Пристоличної сільської ради Бориспільського району Київської області від 01.05.2023 року №14/42-86 про призначення [PERSON] опікуном над його малолітньою племінницею [PERSON] та піклувальником над неповнолітнім племінником [PERSON] , оскільки, судом вирішено питання про позбавлення батьківських прав щодо їх матері, суд дійшов висновку про встановлення опіки над малолітньою [PERSON] та піклування над неповнолітнім [PERSON] , позбавлених батьківського піклування та призначення опікуном та піклувальником [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в порядку ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved