Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

06.01.2022 представниця позивача подала до Городоцького районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 87000 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 2481 грн.. Позов подано з тих підстав, що 10.05.2016 між позивачем та відповідачем було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8337162, забезпечений т/з «VOLKSWAGEN CADDY», д.н.з. [NUMBER] . 29.06.2016 на 700 м а/д «Об`їзна дорога м. Городок» через технічну несправність вищевказаного транспортного засобу сталася ДТП - зіткнення з т/з «ВАЗ 21011», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП водій [PERSON] від отриманих травм помер на місці події, пасажир його автомобіля [PERSON] , отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. Вина відповідача у даній ДТП встановлена постановою про закриття кримінального провадження СУ ГУНП у Львівській області, згідно якої на момент ДТП робоча гальмівна система т/з відповідача була несправною і знаходилася в стані часткової відмови. Відповідно до умов договору страхування страхова компанія виплатила потерпілим шкоду за смерть [PERSON] в сумі 87000 грн.. Відповідно до ст.38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу якщо ДТП визначена у встановленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. У зв`язку з тим, що ДТП визнана в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану забезпеченого т/з «VOLKSWAGEN CADDY», д.н.з. [NUMBER] , то ПрАТ «СК «Провідна» має право зворотньої вимоги до відповідача на суму виплаченого страхового відшкодування. Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 09.01.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 01.05.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву та заява про застосування строків позовної давності. Згідно поданого відзиву позовні вимоги заперечують з наступних підстав. Страховиком у відповідності з вимогами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) було виплачено [PERSON] страхове відшкодування. Позивачем на підтвердження фактів сплати такого долучено виключно платіжне доручення № 021139 від 05.06.2019, згідно з яким [PERSON] виплачено 12900 грн. З приводу страхових актів № 2300121722 від 10.03.2017 на суму 21900 грн. та № 2300121722 від 25.05.2017 на суму 52200 грн. то позивачем не долучено будь-яких платіжних доручень чи інших документів, які б підтверджували факт сплати відповідних коштів. З наведеного випливає, що позивачем не доведено у встановленому законом порядку факту виплати ним як страховиком страхового відшкодування згідно страхових актів № 2300121722 від 10.03.2017 на суму 21900 грн. та № 2300121722 від 25.05.2017 на суму 52200 грн., що свідчить про безпідставність заявлених в цій частині позовних вимог. Також з приводу даних страхових актів та суми страхового відшкодування позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду, у зв`язку з чим відповідачем заявлено заяву про застосування наслідків строків позовної давності. Крім цього позивачем не надано також доказів та не доведено факту існування в сукупності обставин, визначених пунктом «г» підп.38.1.1. п.38.1 ст.38 Закону. Зокрема, позивач посилається на висновок судової автотехнічної експертизи № 3176 від 02.09.2016, який, на думку позивача, підтверджує відповідну обставину, втім такого документа до позовної заяви не додано. Підставою для можливості подачі страховиком регресного позову може бути встановлення факту того, що ДТП визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам ПДР. Водночас у позовній заяві позивач жодним чином не наводить посилань на вимоги ПДР України, які ніби то були порушені [PERSON] , та не наводить доказів, які б підтверджували, що у даному випадку [PERSON] станом на момент ДТП було порушено будь-який із пунктів ПДР, чи той факт, що технічний стан та обладнання транспортного засобу «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП не відповідало конкретним вимогам (пунтам) ПДР. Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № 3176 від 02.09.2016 несправність гальмівної системи автомобіля «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , виникла до ДТП і могла перебувати в прямому причинно-наслідковому звязку з виникненням ДТП. Можливість виявити дану несправність залежить від особистих якостей водія, оцінка яких виходить за межі компетенції експерта-автотехніка. З наведеного випливає, що висновок про те, що причиною ДТП була саме несправність гальмівної системи автомобіля «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , є не категоричним, а виключно гіпотетичним, оскільки експертом було вжито формулювання «могла перебувати в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП», а не «перебувала в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП». Окрім того зазначає, що така технічна несправність не була зумовлена діями чи бездіяльністю [PERSON] , який перед тим як починати рух переконався у технічній справності автомобіля «Volkswagen Caddy», д.н.з. [NUMBER] , однак така ситема вийшла із ладу з причин, що не залежали від його волі і перебували поза контролем і волею [PERSON] . Такий висновок підтверджується і постановою про закриття кримінального провадження за відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, так як в діях останнього не було встановлено жодних порушень ПДР. Відповідач завжди вчасно обслуговував свій автомобіль, робив це регулярно в офіційного дилера компанії «Volkswagen». Через безпідставність заявлених позовних вимог просить відмовити у їх задоволенні. Згідно поданої заяви про застосування строків позовної давності загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позивачем на підтвердження фактів сплати страхового відшкодування долучено виключно платіжне доручення № 021139 від 05.06.2019, згідно з яким [PERSON] виплачено 12900 грн. З приводу страхових актів № 2300121722 від 10.03.2017 на суму 21900 грн. та № 2300121722 від 25.05.2017 на суму 52200 грн. то позивачем не долучено будь-яких платіжних доручень чи інших документів, які б підтверджували факт сплати відповідних коштів, однак слід зазначити, що як вбачається із змісту позову, то такі були сплачені страховком у повному обсязі на користь [PERSON] , а кінцевим строком виплати було 31.03.2017 та 09.06.2017. Відтак, навіть якщо припустити, що страховик здійснив оплату страхового відшкодування за усіма страховими актами в останній день строку, то такі було сплачено 31.03.2017 та 09.06.2017 відповідно. Отже, загальна сума позову у розмірі 87000 грн., що була сплачена страховиком, складається із трьох самостійних та окремих виплат, розмір яких було узгоджено на підставі трьох різних страхових актів, зокрема № 2300121722 від 10.03.2017 на суму 21900 грн., № 2300121722 від 25.05.2017 на суму 52200 грн. та № 2300121722 від 03.06.2019 на суму 12900 грн. При цьому, як неодноразово зазначав Верховний Суд, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання відповідачем обовязку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Тобто стосовно кожної окремої суми страхового відшкодування за кожним страховим актом строк позовної давності є окремим і згідно правил ч.6 ст.261 ЦК України почав збігати від дня виконання такого основного зобовязання. Відповідно, за страховим актом № 2300121722 від 10.03.2017 на суму 21900 грн. кінцевим строком виплати по якому було 31.03.2017, загальний строк позовної давності збіг 31.03.2020, за страховим актом № 00121722 від 25.05.2017 на суму 52200 грн., кінцевим строком виплати по якому було 09.06.2017, загальний строк позовної давності з урахуванням вимог ч.6 ст.261 ЦК України збіг 09.06.2020, за страховим актом № 2300121722 від 03.06.2019 на суму 12900 грн., виплата по якому здійснена 05.06.2019, загальний строк позовної давності збіг 05.06.2022. Разом з тим позивач вважає, що строки позовної давності ним не пропущені з огляду на внесення змін в Прикінцеві та Перехідні положення ЦК України Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022, разом з тим ним не враховано, що згідно зі ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотньої дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Вказаний вище Закон набрав чинності 17.03.2022, відтак внесені ним в ЦК України зміни поширюються виключно на правовідносини, які існували станом на дату набрання чинності таким Законом. З огляду на наведене, у разі визнання судом обгрунтованості заявлених позовних вимог просить застосувати до таких наслідки пропуску строку позовної давності. Представниця позивачки у судове засідання не з`явилася, у поданій в суд позовній заяві просила проводити розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача та відповідач в судове засідання не з`явилися, від представника відповідача надійшла письмова заява про розгляд справи у їх відсутності. Просить повністю відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі № АЕ/8337162 від 10.05.2016 цивільно-правова відповідальність власника т/з «VOLKSWAGEN CADDY», д.н.з. [NUMBER] , в період з 11.05.2016 по 10.05.2017 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» (а.с.7). Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду Слідчого управління ГУНП у Львівській області від 02.07.2016 30.06.2016 розпочато досудове розслідування за фактом ДТП, яка мала місце 29.06.2016 близько 19.30 год. на 700 м. а/д «Об`їзна дорога м. Городок» неподалік АЗС «ОККО» за участю автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , [INFO] , та автомобіля «ВАЗ 21011», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , [INFO] .. В результаті зіткнення т/з водій автомобіля «ВАЗ 21011», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] від отриманих травм помер на місці події, пасажир цього ж автомобіля [PERSON] , [INFO] , та водій автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , а також його пасажир [PERSON] , [INFO] , отримали тілесні ушкодження та госпіталізовані в медичні заклади (а.с.8). Постановою старшого слідчого СУ ГУНП у Львівській області Сас М.В. про закриття кримінального провадження від 27.09.2016 кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 12016140000000680 від 30.06.2016, закрито у звязку з відсутністю в діяннях [PERSON] складу кримінаьного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Як встановлено постановою, в момент ДТП робоча гальмівна\~система \~автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY», д.н.з. [NUMBER] , була несправною і знаходилася в стані часткової відмови внаслідок відсутності належної фіксації пружини-защіпки, яка дозволила зовнішній гальмівній колодці пересуватися у збільшеному просторі між гальмівним диском та скобою гальмівного диску, що призвело до перекошування гальмівної колодки та підклинювання гальмівного диску, стало причиною втрати керованості автомобіля, його виїзду на смугу зустрічного руху і в подальшому до зіткнення із іншим транспортним засобом та знаходиться у\~прямому причинно-наслідком\~зв`язку із\~настанням даної\~ДТП (а.с.9-10). 26.01.2017 [PERSON] - дружина [PERSON] , який загинув в ДТП 29.06.2016, подала в ПрАТ «СК «Провідна» заяву про виплату страхового відшкодування (а.с.13, 16). Згідно платіжного доручення № 021139 від 05.06.2019 ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» виплатила на картковий рахунок [PERSON] , вказаний нею у заяві про виплату страхового відшкодування, страхове відшкодування згідно страхового акту № 2300121722 в розмірі 12900\~грн. (а.с.31). Згідно Страхових актів 1 № 2300121722 від 10.03.2017 та 2 № 2300121722 від 25.05.2017 до сплати за страховим полісом № АЕ/8337162/1422/16 по життю та здоров`ю нараховано відповідно 21900 грн. та 52200 грн. (а.с.32-33). Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як встановлено ч.2\~ст.1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.22.1\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Підпунктом 38.1.1 «г» пункту 38.1\~статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам\~Правил дорожнього руху. Таким чином, оскільки постановою старшого слідчого СУ ГУНП у Львівській області Сас М.В. про закриття кримінального провадження від 27.09.2016 встановлено, що в момент ДТП робоча гальмівна система автомобіля «VOLKSWAGEN CADDY», д.н.з. [NUMBER] , була несправною і знаходилася в стані часткової відмови внаслідок відсутності належної фіксації пружини-защіпки, яка дозволила зовнішній гальмівній колодці пересуватися у збільшеному просторі між гальмівним диском та скобою гальмівного диску, що призвело до перекошування гальмівної колодки та підклинювання гальмівного диску, стало причиною втрати керованості автомобіля, його виїзду на смугу зустрічного руху і в подальшому до зіткнення із іншим транспортним засобом та знаходиться у прямому причинно-наслідком зв`язку із настанням даної ДТП, у страховика - ПрАТ «СК «ПРОВІДНА», після виплати страхового відшкодування потерпілій виникло право подати до [PERSON] регресний позов. При цьому суд не бере до уваги заперечення проти позову в цій частині представника відповідача, оскільки слідчим встановлено причинно-наслідковий звязок несправності гальмівної системи автомобіля під керуванням [PERSON] з ДТП і, відповідно, наслідками, які настали в результаті такої ДТП. Згідно вимог ПДР (п.2.3 «а») саме на водія транспортного засобу покладений обовязок перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, проведення попередніх техоглядів і обслуговування незадовго до цього автомобіля відповідача даних висновків суду не спростовує. Відсутність у висновку експерта прямої вказівки на причинно-наслідковий зв`язок між несправністю гальмівної системи автомобіля з ДТП не свідчить про відсутність такої, закриваючи провадження у справі слідчий брав до уваги також інші зібрані на досудовому розслідуванні докази, зробив відповідні висновки, постанова про закриття кримінального провадження не оскаржувалася, відповідно в суду немає підстав недовіряти встановленим слідчим обставинам чи ставити їх під сумнів. Однак, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається якна підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Як встановлено у ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається із матеріалів справи, представником позивача документально підтверджено виплату страхового відшкодування потерпілій [PERSON] лише на суму 12900 грн. (платіжне доручення № 0410001 від 05.06.2019 а.с.31). Стосовно виплат страхового відшкодування на суму 21900 та 52200 грн. їх здійснення не підтверджено належними доказами у справі, страхові акти № 2300121722 від 10.03.2017 та 2 № 2300121722 від 25.05.2017 такі обставини не підтверджують, вони лише встановлюють суму страхового відкшодування, яка підлягає виплаті, однак не є документом, який підтверджує фактичну виплату такого. Оскільки позивачем в рахунок виплати страхового відшкодування виплачено потерпілій 12900 грн. страхового відшкодування, що підтверджено документально, такі слід стягнути в порядку регресу з відповідача як з особи, відповідальної за забезпечення технічного стану забезпеченого т/з. Разом з тим в заяві представник відповідача просив про застосування наслідків пропуску строку позовної давності. Відповідно до\~ст.256 ЦК України\~позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог\~ст.257 ЦК України\~встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно\~ст.261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.3, 4\~ст.267 ЦК України\~позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки суд прийшов до висновку про підставність заявлених позовних вимог лише в частині стягнення з відповідача в користь позивача однієї суми страхового відшкодування 12900 грн. від 05.06.2019, питання про строк позовної давності буде розглядатися виключно стосовно цієї вимоги. Так як стосовно кожної суми страхового відшкодування за кожним страховим актом строк позовної давності є окремим і почав збігати від дня виконання такого основного зобовязання, що відповідає сталій практиці Верховного Суду щодо порядку обчислення строку позовної давності, за платежем від 05.06.2019 на суму 12900 такий згідно вимог ст.257 ЦК України за звичайних умов мав би закінчитися 05.06.2022. Між тим згідно п.12\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України\~під час дії карантину, встановленого Кабінетом міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (Covid 19) строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Розділ 12 ЦК України доповнено пунктом 12 згідно з Законом № 540-ІХ від 30.03.2020, який набрав законної сили 02.04.2020. Постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~з наступними змінами і доповненнями установлено з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України карантин. Такий постійно продовжувався нижче вказаними постановами КМУ. Постановою КМУ № 1236\~від 09.12.2020\~«Про встановлення\~карантину та\~запровадження обмежувальних\~протиепідемічних заходів\~з метою\~запобігання поширенню\~на території\~України\~гострої респіраторної\~хвороби\~COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2» з наступними змінами і доповненнями установлено з 19.12.2020\~до 30.06.2023 на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 N 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2",від 20 травня 2020 N 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"тавід 22 липня 2020 N 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2". Також п.19\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України\~встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк його дії. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022\~в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, в подальшому такий продовжувався і діяв станом на момент звернення позивача до суду 06.01.2023 (Указ Президента України від 07.11.2022\~№ 757/2022,\~затвердженим Законом\~України від\~16\~листопада 2022\~року №\~2738-ІХ ). У зв`язку з наведеним та тривалим законодавчим продовженням строків застосування\~ст.257 ЦК України\~немає підстав стверджувати про пропуск позивачем строку для звернення до суду з позовом в частині повернення в порядку регресу суми сплаченого страхового відшкодування від 05.06.2019 на суму 12900 грн., оскільки законодавчі обмеження щодо зупинення строку позовної давності діяли станом на момент закінчення таких строків 05.06.2022 (у зв`язку з введенням карантину на території України, а згодом і воєнного стану). У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог у відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved