Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

[PERSON] , від імені та в інтересах якої на підставі ордеру серії ПТ № 21089, виданого 13 жовтня 2021 року та відповідно до договору про надання правової допомоги № 19 від 13 жовтня 2021 року діє адвокат Крецул Лариса Миколаївна, звернулася до Нововодолазького районного суду Харківської області із заявою, в якій просить встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , державного акту на право приватної власності на землю серії ХР № 126817, виданого 12 жовтня 2005 року Нововодолазькою районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Нововодолазької районної державної адміністрації від 11 квітня 2005 року № 86, та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 1269913, виданого Нововодолазькою районною державною адміністрацією 12 жовтня 2005 року на підставі розпорядження Нововодолазької районної державної адміністрації від 11 квітня 2005 року № 86. В обґрунтування заявлених вимог представник заявника зазначила, що у жовтня 2021 року заявник, [PERSON] , звернулась до Центру надання адміністративних послуг з проханням внести до реєстру її право власності на дві земельні ділянки, але документи у заявника не прийняли у зв`язку з тим, що відповідно до даних паспорту її прізвище, ім`я та по батькові зазначене як [PERSON] , а у державних актах на право власності на земельну ділянку серії ХР № 125817 та серії ХР № 126913 вказано, що вони видані на ім`я [PERSON] . Як вказала адвокат, будь-яких документів про відмову в прийнятті документів заявнику не видавалось. Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ХР №126817, кадастровий номер 6324281000:01:000:0444, виданий 12 жовтня 2005 року Нововодолазькою районною державною адміністрацією Харківської області на ім`я « [PERSON] », в той час у паспорті прізвище заявниці зазначено як « [PERSON] ». Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку від 03 листопада 2021 року, прізвище ім`я по батькові власника зазначено [PERSON] . Дані відомості підтверджують і договір оренди землі від 13 жовтня 2017 року, зареєстрований 27 жовтня 2017 року за № 23078891. Всі інші дані: ім`я, по батькові заявниці, місце проживання та місце розташування земельної ділянки співпадають. Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ХР №126913, кадастровий номер 6324281000:01:000:0555, виданий 12 жовтня 2005 року Нововодолазькою районною державною адміністрацією Харківської області на ім`я « [PERSON] », в той час у паспорті прізвище заявниці зазначено « [PERSON] ». Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку від 03 листопада 2021 року, прізвище ім`я по батькові власника - [PERSON] . Дані відомості підтверджує і договір про сумісну власність від 03 червня 2006 року. Всі інші дані про місце проживання та місце розташування земельної ділянки співпадають. Дані відомості підтверджуються і свідоцтвами про право власності за законом, виданих 19 січня 2001 року державним нотаріусом Нововодолазької державної нотаріальної контори Харківської області, виданих на ім`я [PERSON] та зареєстрованих у реєстрі за № 84 та № 85. У зв`язку з розбіжностями в написанні прізвища заявника, не можливо встановити тотожність особи та належність заявнику документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, а тому [PERSON] вимушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 22 листопада 2021 року заяву [PERSON] , із залученням до участі у справі в якості заінтересованої особи: Старовірівської сільської ради Красноградського району Харківської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку окремого провадження. Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у справі за заявою [PERSON] , із залученням до участі у справі в якості заінтересованої особи: Старовірівської сільської ради Красноградського району Харківської області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, судом не вживалось. [PERSON] та її представник - адвокат Крецул Лариса Миколаївна у судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були сповіщені завчасно відповідно до приписів статті 128 Цивільного процесуального кодексу України. Скориставшись правом, передбаченим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, [PERSON] 06 лютого 2023 року на адресу суду надіслала заяву, що була зареєстрована за вхідним № 735/23-вх., відповідно до якої просила суд розгляд справи провести за її відсутності. Представник заявника - адвокат Крецул Лариса Миколаївна також на електронну адресу суду надіслала заяву, що була зареєстрована за вхідним № ЕП-1183/23-вх від 19 червня 2023 року, відповідно до якої просила суд розгляд справи провести за її відсутності та відсутності заявника, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Уповноважений представник Старовірівської сільської ради Красноградського району Харківської області у судове засідання теж не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи були сповіщені відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України. На адресу суду голова сільської ради Микола Біндус надіслав заяву, що була зареєстрована за вхідним № 760/23-вх. від 07 лютого 2023 року, відповідно до якої, посилаючись на припис статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, просив суд розгляд справи провести за відсутності уповноваженого представника сільської ради, зазначивши, що відносно розгляду справи по суті покладаються на розсуд суду. З цього приводу слід зазначити, що відповідно до положень частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторін свідчать їх відповідні заяви, що долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши доводи заяви, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм процесуального права, які врегульовують правовідносини, що виникли, суд виходить з наступних підстав та мотивів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно з частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 Цивільного процесуального кодексу України). Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (пункт 2 рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року по справі № 9-\-зп). При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України). Частиною 1 статті 77 вказаного нормативно - правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Положення частини 2 статті 129 Конституції України визначають основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Із матеріалів справи судом встановлено, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації від 11 квітня 2005 року № 86, передано у власність земельну ділянку площею 3,1544 га в межах згідно з планом, з кадастровим номером 6324281000:01:000:044, яка розташована на території Караванської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, КСП «Україна» та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підтвердження чого Нововодолазькою районною державною адміністрацією Харківської області 12 жовтня 2005 року виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР № 125817, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010570000115. При цьому власником земельної ділянки зазначено « [PERSON] . Крім того, [PERSON] на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації від 11 квітня 2005 року № 86, передано у власність земельну ділянку площею 3,0120 га в межах згідно з планом,з кадастровим номером 6324281000:01:000:0555, яка розташована на території Караванської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, КСП «Україна» та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підтвердження чого Нововодолазькою районною державною адміністрацією Харківської області 12 жовтня 2005 року виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР № 126913, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010570000114. При цьому власником земельної ділянки зазначено « [PERSON] . Отже, як убачається з зазначених вище Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ХР № 125817 та серії ХР № 126913 прізвище власника земельних ділянок зазначено « [PERSON] », хоча в паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого Нововодолазьким РВ УМВС України в Харківській області 28 лютого 2001 року прізвище заявника зазначено « [PERSON] ». Крім того, як убачається з Інформації з Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку, сформованої 03 листопада 2021 року о 15 годині 41 хвилин, у відомостях про суб`єкта права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6324281000:01:000:0555, площею 3,0120 га зазначено [PERSON] , що також має розбіжності з даними, які зазначені у паспорті заявника. Отже, як встановлено в ході судового розгляду справи, у зв`язку з вищевказаними розбіжностями у написанні прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] » заявник позбавлена можливості зареєструвати своє право на вищевказані земельні ділянки, які належать їй відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 125817, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010570000115 та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 126913, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010570000114. З цього приводу слід зазначити, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, що визначено пунктом 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в частині 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України та не є вичерпним (частина 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Разом з тим, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду виключно за таких умов: 1. Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. 2. Встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. 3. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. 4. Чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Вказані обставини мають бути у їх сукупності. Пленум Верховного суду України у пункті 12 своєї Постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснив, що при розгляді справи про встановлення відповідно до пункту 6 статті 273 Цивільного процесуального кодексу України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені та по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Як встановлено в ході розгляду справи, факт належності [PERSON] , Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 126817, виданого 12 жовтня 2005 року Нововодолазькою районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації від 11 квітня 2005 року № 86, та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 126913, виданого Нововодолазькою районною державною адміністрацією 12 жовтня 2005 року на підставі розпорядження Нововодолазької районної державної адміністрації від 11 квітня 2005 року № 86, підтверджується Інформацією з Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку, сформованої 03 листопада 2021 року о 14 годині 59 хвилин, з якої убачається, що власником земельної ділянки з кадастровим номером 6324281000:01:000:0444 є [PERSON] , датою державної реєстрації права (в державному реєстрі прав) є 27 жовтня 2017 року, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 23078777. 27 жовтня 2017 року Філією комунального підприємства «Реєстраційно-інвентаризаційне служба» Опішнянської територіальної громади в Харківській області зареєстровано право оренди земельної ділянки за Товариством з обмеженою відповідальністю «Агролатінвест», номер запису про право (в державному реєстрі прав) 23078891. З вищевказаної інформації встановлено, що ім`я, по батькові власника земельної ділянки, площа земельної ділянки, вид використання, цільове призначення, місце розташування земельної ділянки співпадають з даними зазначеними у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ХР № 126817, виданого 12 жовтня 2005 року Нововодолазькою районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації від 11 квітня 2005 року № 86. Крім того з наданої Інформації з Державного земельного кадастру про право власності на речові права, на земельну ділянку, площею 3,0120 га, кадастровий номер 6324281000:01:000:0555, сформованого 03 листопада 2021 року о 15 годині 41 хвилин, також встановлено, що ім`я, по батькові власника земельної ділянки, площа земельної ділянки, вид використання, цільове призначення, місце розташування земельної ділянки співпадають з даними зазначеними у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ХР № 126913, виданого 12 жовтня 2005 року Нововодолазькою районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації від 11 квітня 2005 року № 86. До того ж, між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агролатінвест» 13 жовтня 2017 року був укладений договір оренди землі щодо земельної ділянки, площею 3,1544 га, кадастровий номер 6324281000:01:000:0444, строком на 7 років. Вищевказаний факт підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 101940331, сформованого 30 жовтня 2017 року о 12 годині 00 хвилин, з якого убачається, що 27 жовтня 2017 року о 10 годині 38 хвилин державним реєстратором Філії комунального підприємства «Реєстраційно-інвентаризаційне служба» Опішнянської територіальної громади в Харківській області Куц Оленою Віталіївною було зареєстровано право оренди земельної ділянки, площею 3,1544 га. Орендар: Товариство з обмеженою відповідальністю «Агролатінвест», орендодавець: [PERSON] . Згідно даних, зазначених у договорі оренди землі від 13 жовтня 2017 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 101940331 від 30 жовтня 2017 року, встановлено що кадастровий номер, площа земельної ділянки, місце розташування та ім`я по батькові власника земельної ділянки співпадають з даними зазначеними у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ХР № 126817, виданого 12 жовтня 2012 року. Крім того, досліджуючи персональні дані, зазначені у паспорті громадянина України [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого Нововодолазьким РВ УМВС України в Харківській області 28 лютого 2001 року, було встановлено, що зазначені дані про ім`я « [PERSON] », по батькові « [PERSON] », місце реєстрації: « [ADDRESS] » співпадають з зазначеними даними, які містяться в Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 126817, виданого 12 жовтня 2005 року Нововодолазькою районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації від 11 квітня 2005 року № 86, на земельну ділянку площею 3,1544 га кадастровий номер 6324281000:01:000:0444 та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 126913, виданого 12 жовтня 2005 року Нововодолазькою районною державною адміністрацією на підставі розпорядження голови Нововодолазької районної державної адміністрації від 11 квітня 2005 року № 86, на земельну ділянку площею 3,0120 га кадастровий номер 6324281000:01:000:0555. Вирішуючи питання щодо встановлення факту належності правовстановлюючих документів слід зазначити, що до 01 січня 2013 року основним документом, який посвідчував права на землю був державний акт на право власності на земельну ділянку. З 01 січня 2013 року нова редакція Закону України «Про державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що право власності, серед іншого, на земельні ділянки посвідчує свідоцтво про право власності на нерухоме майно, головним завданням якого є підтвердження виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно. Також з 01 січня 2013 року набув чинності Закон України «Про державний земельний кадастр», відповідно до якого видання державних актів на право власності на земельну ділянку припиняється. Натомість документом, що посвідчує право власності, стало свідоцтво на право власності. Проте, державні акти, видані до 01 січня 2013 року, залишаються чинними й надалі посвідчуватимуть права власності на земельні ділянки. Згідно пункту 2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43 (в редакції, що була чинна на час видачі державного акту на право приватної власності на землю), заповнення державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою покладається на Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та його структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп`ютерної техніки. Враховуючи викладене, судом встановлено, що при заповненні державних актів на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] допущена помилка в написанні її прізвища. Зазначена помилка в написанні могла виникнула через нечіткий переклад прізвища або через неуважність при виготовлені технічної документації та реєстрації в органах державної влади. В процесі судового розгляду справи було встановлено, що внести зміни до державних актів на даний час не можливо, оскільки з 01 січня 2013 року видача та/або заміна державних актів припинена, у зв`язку з чим заявник не може реалізувати свої права як власника. Встановлення даного факту необхідно [PERSON] для реєстрації права власності на вищевказані земельні ділянки, а отже тягне за собою відповідні наслідки для заявника. За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту належності правовстановлюючого документу, і факт, який просить встановити заявник, підтверджуються письмовими доказами, що містяться у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд виходить з положень частини 7 статті 294 Цивільного процесуального кодексу України, яка мовить, що судові витрати не відшкодовуються та враховує приписи пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір», якими визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. З копії посвідчення № [NUMBER] , виданого Відділом соціального захисту населення Нововодолазької районної ради Харківської області, [PERSON] , 1952 року народження, відноситься до осіб з інвалідністю ІІ групи. Отже, враховуючи положення статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати по справі слід компенсувати за рахунок держави. З огляду на вищенаведене та

Outcome: approved