Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви У березні 2023 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», Банк, Позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі Відповідач), в якому зазначає, що відповідно до укладеного договору (Заяви) № б/н від 23 жовтня 2007 року [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі-Договір),що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.3.2, 3.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору надала згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 34 000 гривень. Однак, у порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та заборгованості по відсоткам за користування кредитом відповідач належним чином не виконав, в зв`язку з чим у відповідача перед АТ КБ «Приватбанк», станом на 20.02.2023 року, виникла заборгованість у розмірі 41 909,63 грн., яка складається з: 33 992,91 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 33 992,91 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 7 916,72 грн. заборгованість за простроченими відсотками, а також судові витрати. Ураховуючи викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором від 23.10.2007року станом на 20.02.2023 року у розмірі 41909,63 грн. та судові витрати. Надходження позовної заяви та інших заяв до суду 10 квітня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Доводи особи, яка подала позов Позовна заява мотивована тим, що відповідач внаслідок не виконання належним чином умови кредитного договору допустив утворення заборгованості за кредитом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, в резолютивній частині позову просив слухати справу без участі представника позивача, на позовних вимогах наполягають, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за наявності всіх наступних умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд уважає, встановленими наступні фактичні обставини справи. Фактичні обставини справи, встановлені судами 23 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем Заяви б/н від 23.10.2007року. (а.с. 20). На підтвердження умов кредитування АТ КБ «Приватбанк» надало суду копію Заяви відповідача [PERSON] про оформлення кредитної картки від 23.10.2023року з довідкою про умови кредитування\~та використання\~кредитної картки\~«Універсальна,\~30\~днів льотного\~періоду (а.\~с.\~20,21),\~розрахунок заборгованості\~(а.\~с . 6-17), довідку про зміну умов кредитування кредитної картки (а.с.18), довідку про видані картки (а.с.19), витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.26-35), виписку по договору №б/н за період 15.10.2007-22.02.2023 (а.с.45-57). Також судом встановлено, що відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено поточний кредитний ліміт, який як збільшувався, так і зменшувався, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а. с. 18). Однак відповідач станом на час подання позовної заяви ухиляється від виконання зобов`язань і має перед АТ КБ «Приватбанк» заборгованість. За наданим банком розрахунку заборгованості, який перевірений судом та не спростований відповідачем, заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 20.02.2023 року складає у розмірі 45 298,54 грн., яка складається з: 41 909,63 грн., яка складається з: 33 992,91 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 33 992,91 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 7 916,72 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а. с. 6-17). 23.10.2007 року відповідачем також була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду». Відповідно до якої відповідач власним підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений» (а.с. 21). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути складові його повної вартості, а саме: заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за простроченим тілом кредиту та заборгованість за простроченими відсотками . Окрім того, з розрахунку заборгованості встановлено, що позичальник активно користувався наданими Банком кредитними коштами, а також активно здійснював погашення боргу, вносячи різні суми (а.с.45-57). Згідно наданих позивачем доказів, [PERSON] отримав декілька банківських карток, перша з яких [NUMBER] , дата відкриття 15.10.2007 року, термін дії 10/15 року; остання з яких [NUMBER] , дата відкриття 14.04.2021 року, термін дії до 04/24 року (а.с. 19). Разом з тим, банком не надано доказів про отриманні відповідачем зазначену кредитну картку № [NUMBER] . З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти оформленої на [PERSON] встановлено, що на картку № [NUMBER] Відповідачу 24.10.2007 року встановлено кредитний ліміт 2500,00 грн., який неодноразово збільшувався і зокрема 25.10.2021 року також збільшений до 34000,00 грн. а вже 01.11.2021 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. (а.с.18). Розмір кредитного ліміту змінювався, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку протягом всього періоду (а.с. 18). Змін умов кредитування та обслуговування кредитної картки № [NUMBER] оформленої на [PERSON] суду не представлено. Як вбачається з виписки по рахунку у період з 15.10.2007 року по 22.02.2023 року відповідач активно користувався кредитними коштами, здійснюючи оплату за покупки, шляхом зняття готівки у банкоматах, а також здійснював повернення кредитних коштів шляхом поповнення своєї картки готівкою (а.с.45-57). З розрахунку заборгованості наданого позивачем та виписки за договором № б/н станом на 20.02.2023 року встановлено, що Відповідач по картці здійснював операції, як купівля товарів, зняття готівки так і поповнення рахунку (а.с.6-17). Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, відсотки за несвоєчасну сплату кредиту. Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків на прострочений кредит банк посилався на вимоги статті 625 ЦПК України, згідно частини другої якої, в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Таким чином, у статті 625\~ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Підписана відповідачем Заява від 23.10.2007р., довідка про умови кредитування, виписка по картковому рахунку та довідки про зміну кредитного ліміту і видані відповідачу кредитні картки, є належними і допустимими доказами на підтвердження наявності між сторонами кредитних правовідносин. За таких обставин, враховуючи доведення позивачем належними доказами отримання відповідачем кредиту, користування кредитними коштами у період з 15.10.2007-22.02.2023 року та порушення позичальником грошових зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість по тілу кредиту в розмірі 33992,91 грн. В матеріалах справи наявна підписана відповідачем довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 30 днів льотного періоду», в якій також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами 30 днів, процентна ставка 0,01% річних, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (а.с.21). Підписавши вказану заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, відповідач відповідно до статей 3, 627\~ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. У частинах першій, третій статті 509\~ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Крім того, суд звертає увагу, що посилання позивача на підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, як на підставу обґрунтованості заявлених вимог, слід вказати наступне. Щодо посилання позивачем на підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, як на підставу обґрунтованості заявлених вимог, слід вказати наступне. Згідно із ч. 2 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. У наданому до позовної заяви паспорті споживчого кредиту від 14.04.2021 містяться тарифи щодо кредитування багатьма кредитними продуктами у вигляді кредитних карт Універсальна, Універсальна Gold, Platinum, МС World Black Edition, VISA Signature, МС World Elite, VISA Infinite які передбачають різні відсоткові ставки для таких карт. Однак, позивачем не надано доказів того, яку саме картку отримав відповідач із даного переліку, який стосується видів карт «Універсальна». Також, підписана відповідачем заява не містить умов про те, що паспорт споживчого кредиту є складовою договору банківського обслуговування. Крім того, суд звертає увагу на те, що наданий позивачем до позовної заяви паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем 14.04.2021, тоді як укладений договір 23.10.2007 року. Більш того, зі змісту цього паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в ньому, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Також, з вказаного паспорту вбачається, що наведені у ньому обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Сам по собі факт користування відповідачем грошовими коштами також не підтверджує, що розмір застосованої банком процентної ставки за користування кредитними коштами був погоджений з відповідачем 23.10.2007 року (момент укладення договору). Отже, підписання паспорта споживчого кредиту, який містить узагальнену інформацію про умови кредитування щодо різних типів кредитних продуктів є передумовою укладення кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача і цей документ не є складовою укладеного договору. Таким чином, суд вважає, що банк на виконання умов Закону України «Про споживче кредитування» ознайомив відповідача, як споживача, з інформацією, необхідною для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, вказавши при цьому, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту. Зважаючи на викладене, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Таким чином, суд відхиляє паспорт споживчого кредиту, як такий доказ, оскільки ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту, що також висловлено у висновках об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 травня 2022 року №393/126/20. Таким чином, оскільки заява, яка підписана відповідачем, не містить посилання на конкретні умови кредитування, нарахування відсотків та порядок повернення кредиту, а тому саме по собі підписання відповідачем паспорта споживчого кредиту, який не є складовою частиною укладеного договору, без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг не підтверджує узгодження сторонами умов кредитування. Аналогічні за змістом висновки містяться в постановах від 18 січня 2021 року у справі № 748/2011/20, від 28 січня 2021 року у справі № 390/1088/20, від 26 січня 2021 року у справі № 485/1317/20, у постанові від 01 лютого 2021 року у справі № 128/715/20, від 13 січня 2021 року у справі № 607/7831/20, від 15 січня 2021 року у справі № 348/1837/20. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Стаття 129\~Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих Правил тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору. На підставі наведеного вище, суд приходить до висновку, що відсутності підстав вважати, що, при укладенні договору з відповідачем по справі [PERSON] , ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», дотримався вимог, передбачених чинним законодавством України про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. На підставі наведеного вище, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками. Разом з тим, [PERSON] фактично отримав кредитні кошти та використовувала їх, що підтверджується матеріалами справи, тому суд дійшов висновку, що надані АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач [PERSON] , відповідно до наданого позивачем розрахунку, який узгоджується із випискою за картковим рахунком, користувався кредитними коштами, наданими йому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за договором б/н від 23.10.2007 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, у зв`язку з чим має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів, виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які не повернуто, станом на час звернення позивача до суду з даним позовом. Як слідує з матеріалів справи, до заборгованості за тілом кредиту у розмірі 41909,63 грн. позивачем включено заборгованість за відсотками, які погашалися банком\~за рахунок\~кредитних коштів,\~що не\~було узгоджено\~з [PERSON] та не можна вважати фактично використаними грошовими коштами. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку\~господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій). Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц. Між тим, згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, належним чином дослідити подані стороною докази (в даному випадку - розрахунок заборгованості та виписку за договором б/н від 23 жовтня 2007 року), перевірити їх, оцінивши в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Звертаючись до суду з цим позовом банк на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду розрахунок заборгованості, виписку по кредитному договору за період з 15.10.2007 року -22.02.2023 року. Перерахунком заборгованості встановлено, що Відповідачем [PERSON] : - фактично було витрачено кредитних коштів в розмірі 165 606,92 грн.; - фактично було погашено за наданим кредитом суму в розмірі 157 500,46 грн. (а.с.45-57). Відповідач не скористався правом надання доказів погашення заборгованості в повному обсязі. Крім того, позивачем здійснювалося погашення відсотків за рахунок кредитних коштів, а нарахування пені взагалі не передбачено заявою. За таких обставин, оскільки судом раніше встановлено, що банком погашалось заборгованість за відсотками за рахунок кредитних коштів, що не було узгоджено з [PERSON] та не можна вважати фактично використаними грошовими коштами, суд дійшов висновку, враховуючи суму коштів, які [PERSON] отримав та повернув, а також розмір заборгованості по тілу кредиту, суд вважає, що у позичальника перед банком наявна часткова заборгованість за тілом кредиту, оскільки відсотки та штрафні санкції банком не підтвердженні, а тому такі не підлягають до перерахунку. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 Цивільного кодексу України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі\~8106,46\~грн.: фактично використані кошти 165 606,92 грн., фактично погашено за наданим кредитом суму в розмірі 157 500,46 грн. (165 606,92 грн. 157 500,46 грн.. = 8 106,46 грн.), а в задоволенні іншої частини заявлених вимог позивачеві слід відмовити. Враховуючи викладене, за результатами судового розгляду позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» задоволено частково, а саме на суму 8 106,46 грн. Щодо судових витрат Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог у розмірі 8106,46 грн., з [PERSON] підлягає стягненню на користь АТ КБ «ПриватБанк» документально підтверджені судові витрати сплачені банком при поданні позовної заяви, у розмірі задоволеної частини, що становить 519,08 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial