Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

05 травня 2023 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова М.В. про повернення коштів, стягнутих за виконавчим написом. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2023 року позов було прийнято до розгляду суду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін у цивільній справі. Позивач у своєму позові посилався на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2022 року, яке набрало законної сили 09 серпня 2021 року, виконавчий напис, вчинений 20 листопада 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. і зареєстрований в реєстрі за № 93648, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості, було визнано таким, що не підлягає виконанню. На підставі постанови приватного виконавця від 15 грудня 2020 року з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» було стягнуто з пенсійних виплат 20\~703 грн. 22 коп. та із заробітної плати 13\~044 грн. 43 коп., а всього 33\~747 грн. 65 коп. Просив суд стягнути з відповідача, ТОВ «Вердикт Капітал» на свою користь безпідставно отримані кошти у розмірі 33\~747 грн. 65 коп., судові витрати по справі стягнути з відповідача. Відповідачеві ТОВ «Вердикт Капітал» у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про відкриття провадження та позов з додатками. Відзиву на позов відповідачем подано не було, будь-яких заяви чи клопотань до суду не подано. Третій особі приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Гораю О.С. у встановленому порядку було направлено копію позову з додатками і копію ухвали про відкриття провадження. У встановлений строк письмових пояснень на позов подано не було. Третій особі приватному виконавцеві виконавчого округу м. Києва Малковій М.В. у встановленому порядку було направлено копію позову з додатками і копію ухвали про відкриття провадження. У встановлений строк письмових пояснень на позов подано не було. Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає за наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки № 363 від 18 серпня 2022 року, виданої заст. начальника управління освіти Дніпровської міської ради, з [PERSON] на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В. від 18 грудня 2020 року № 63922200 було утримано грошові кошти у розмірі 13\~044 грн. 43 коп. (а.с. 4). Згідно з листом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 14 вересня 2022 року за період з 01 лютого 2021 року по 30 квітня 2022 року на підставі постанови приватного виконавця Малкової М.В. від 18 грудня 2020 року № 63922200 з пенсії [PERSON] було відраховано 20\~703 грн. 22 коп. (а.с. 5). Згідно з ч. 1 ст.\~1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. При цьому, обов`язок повернути безпідставно отримане майно є різновидом цивільно-правової санкції, а не мірою відповідальності. Відповідно до положень ст. ст. 5, 15, 16\~ЦК України застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності наступних умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України, саме сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Тобто сам суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. При цьому само по собі доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків, зокрема надання належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх вимог. Відповідно до ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78\~ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем у позовній заяві зазначено, що на підставі виконавчого напису від 20 листопада 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. і зареєстрованим в реєстрі за № 93648, який було звернуто до виконання приватному виконавцеві виконавчого округу м. Києва Малковій М.В., з нього на користь ТОВ «Вердикт Капітал» було стягнуто грошові кошти у загальному розмірі 33\~747 грн. 65 коп. Також позивач посилається на те, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2022 року виконавчий напис від 20 листопада 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. і зареєстрований в реєстрі за № 93648, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості було визнано таким, що не підлягає виконанню. Проте, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, [PERSON] до матеріалів справи не було долучено копію заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 липня 2022 року, яким виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.М. 20 листопада 2023 року і зареєстрований за № 93648, визнано таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, позивачем не додано доказів, з яких можливо встановити, що грошові кошти у розмірі 33\~747 грн. 65 коп., про стягнення яких заявлено позивачем у своїх вимогах, які були перераховані на реквізити, зазначені у постанові приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В., були у зазначеному позивачем розмірі, перераховані на рахунок відповідача. Таким чином, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами свої позовні вимоги, суд приходить до висновку, що [PERSON] у задоволенні позовних вимог до ТОВ «Вердикт Капітал» про стягнення коштів у розмірі 33\~747 грн. 65 коп., стягнутих на підставі виконавчого напису, слід відмовити. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням того, що при зверненні до суду з позовом позивача було звільнено від сплати судового збору, у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, судові витрати у справі слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed