Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з цим позовом посилаючись на те, що з 09.02.1991 року перебуває у шлюбі з відповідачем, в якому у них народились троє дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які вже повнолітні. Спільне життя з відповідачем не склалось через розбіжність в характерах та ігнорування позивачки як особистості. Із часом сторони стали чужими одне одному, що спричиняло постійні сварки та непорозуміння. Відповідач не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стосунки між ними мали конфліктний характер. Із такої поведінки відповідача у сім`ї, позивачка дійшла висновку, що у них є розбіжність поглядів на сім`ю та подальше життя. Все це відповідно впливало на її моральний стан. Сторони віддалились одне від одного як подружжя. У результаті негативної поведінки відповідача в сім`ї, позивачка втратила до нього почуття любові і поваги. Шлюбні відносини сторони не підтримують більше десяти років. Ведення спільного господарства та сумісне проживання між ними припинено. За глибоким переконанням позивачки, подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки немає. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі, так як це суперечило б її інтересам. Надання строку на примирення не виправить стан шлюбних відносин сторін. Спроби примирення, які мали місце між ними в минулому, не дали жодних результатів. Відповідач відмовляється від розірвання шлюбу в органах РАЦС, тому позивачка змушена звернутись до суду. Із врахуванням наведеного просить суд розірвати шлюб та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала клопотання, в якому позов підтримала в повному обсязі, справу просила розглядати без її участі, оскільки планує їхати в Республіку Польща. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що не проживає з позивачкою біля 12 років, із часу її виїзду в Італію. Коли їхні діти були неповнолітні, то проживали з ним. Щодо розірвання шлюбу із позивачкою не заперечує, згідний. Заслухавши пояснення відповідача, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Із свідоцтва про укладення шлюбу відомо, що сторони зареєстрували шлюб 09.02.1991 року у Сусолівській сільській Раді народних депутатів Самбірського району (актовий запис № 4) ( а.с. 4). У шлюбі в сторін народились троє дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які вже повнолітні. У судовому засіданні встановлено, що намір сторін розірвати шлюб є остаточним, миритись вони не бажають. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~24 Сімейного\~кодексу України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, аналізуючи обставини справи судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, розлад в сім`ї носить тривалий характер, згода сторін на примирення відсутня, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу. При таких обставинах суд дійшов висновку, що примирення між сторонами неможливе, їх сім`я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Беручи до уваги наведене, позовна вимога позивачки [PERSON] про залишення прізвища « [PERSON] » після\~розірвання шлюбу,\~підлягає до\~задоволення.

Outcome: approved