Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

Позивач ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в сумі 22905,00 грн. Свою позовну заяву позивач пояснює тим, що 15.07.2020 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ГАЗ-3302», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Infiniti Q», д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 31.08.2020 р. у справі №752/14687/20 [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу. На момент ДТП майнові інтереси власника автомобіля «Infiniti Q», д.н.з. [NUMBER] були застраховані в ПрАТ «Страхова компанія «АРКС», тому він звернувся до страхової компанії і вона виплатила йому страхове відшкодування в розмірі 151905,00 грн. на рахунок СТО ПП «Авто-Актив». Цивільна відповідальність власника автомобіля «ГАЗ-3302», д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну потерпілого 130000,00 грн., безумовна франшиза 1000,00 грн. ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» у розмірі 129000,00 грн. з вирахуванням безумовної франшизи (1000,00 грн.) в межах страхової суми (ліміту відповідальності). Різниця не відшкодованих збитків позивачу становить 22905,00 грн. Оскільки відповідач добровільно шкоду позивачу не відшкодував, то позивач відповідно до ст.1194 ЦК України звернувся до суду для захисту своїх прав. Ухвалою судді від 27.03.2023 р. було відкрито провадження в справі та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від відповідача на адресу суду відзив на позовну заяву не надходив. У судове засідання представник позивача не з`явився, але скерував до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги просив задовольнити, щодо прийняття заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про розгляд справи повідомлялися належним чином. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як сторона відповідача належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання, але в судове засідання ні відповідач, ні його представник не з`явилися без поважних причин, не подали відзив, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З копії постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 31.08.2020 р. у справі №752/14687/20, вбачається, що 15 липня 2020 року о 08 год. 30 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «ГАЗ -3302», н.з. [NUMBER] , рухаючись по пр. А. Глушкова, 40 у м. Києві, був неуважним, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Infiniti Q», н.з. [NUMBER] , який внаслідок інертного руху від отриманого удару скоїв зіткнення з автомобілем «Jaguar F - Pace», н.з. [NUMBER] , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Вказана постанова набрала законної сили 11.09.2020 р.. Обставина наявності вини відповідача у заподіянні матеріальних збитків, завданих в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню. З копії договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №0031а0в від 05.05.2020 р. вбачається, що вказаним договором автомобіль «Infiniti Q», н.з. [NUMBER] застрахований [PERSON] в ПрАТ «Страхова компанія «АРКС». 15.07.2020 р. [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу на рахунок ПП Авто-Актив. Згідно копії рахунку № [NUMBER] від16.07.2020 та копії акту виконаних робіт №АВ-С-000000000002684 від 28.08.2020 р. вартість відновлювального ремонту автомобіля «Infiniti Q», н.з. [NUMBER] складає 151905,00 грн. З страхового акту №ARX2604365 від 11.08.2020 р. та розрахунку страхового відшкодування вбачається, що розмір страхового відшкодування [PERSON] становить 151905,00 грн. Відповідно до платіжного доручення №695612 від 12.08.2020 р. ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» виплатило страхове відшкодування згідно страхового акту №ARX2604365 від 11.08.2020 р. в сумі 151905,00 грн. Згідно Полісу №АО/4050044 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «ГАЗ -3302», н.з. [NUMBER] , з 10.09.2019 р. по 09.09.2020 р. застрахована ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну потерпілого 100000,00 грн., франшиза 1000,00 грн. Копією платіжного доручення №6779 від 05.02.2021 р. стверджено, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» сплатило ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» 129000,00 грн. страхового відшкодування. Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно з ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала в зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п.1 ч.2 ст.22 ЦК України). Статтею 993 ЦК України та ст.27 Закону України « Про страхування» визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Абзацом 2 частини 1 статті 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Положеннями п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Пунктами 5, 6 указаної постанови Пленуму визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, судом встановлено, що страхова виплата - 129000,00 грн., є недостатньою для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди, яка становить 151905,00 грн., тому з відповідача відповідно до вимог ст.1194 ЦК України підлягає до стягнення на користь позивача різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 22905,00 грн. Позивачем при подачі позовної заяви до суду було сплачено судовий збір, тому суд задовольняючи позов, на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача відшкодування по сплаті судового збору в сумі 2684,00 грн. На підставі зазначеного та

Outcome: approved