Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачки [PERSON] . Просила визнати недійсним та скасувати договір дарування житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , укладений 14 листопада 1975 року та посвідчений державним нотаріусом Ярмолинецької державної нотаріальної контори Побігушко В.Ф. (зареєстрований за №2640). В обґрунтування позову зазначила, що вона є дочкою дарувальниці 1/3 частки у праві власності на будинок - [PERSON] . Іншим дарувальником 1/3 частки був [PERSON] . Дарувальники спільно, одним договором дарування, кожен свою частку у розмірі 1/3, разом 2/3 частки, подарували відповідачці [PERSON] . Вважає, що спірний договір дарування містить помилкові дані (укладений під впливом помилки) про предмет договору, оскільки відчужений будинок дарувальникам не належав, а 1/2 частка належала її батьку [PERSON] , який помер [INFO] .\~ Відповідачка [PERSON] заперечувала протии задоволення позову. Вважала його необґрунтованим, оскільки власники часток у праві власності (по 1/3) [PERSON] та [PERSON] (мати Позивачки) законно подарували свої частки. Їх право власності підтверджувалось на момент дарування свідоцтвами про право особистої власності, що були видані Ярмолинецькою селищною радою, зареєстровані в Хмельницькому БТІ. (відзив т.1 а.с. 55-60). Дослідивши матеріали справи та подані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, як окремо так і взаємний їх зв`язок, заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити повністю з підстав. Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до постанови Хмельницького апеляційного суду від 21 жовтня 2020 року у справі №689/1383/17 встановлено такі обставини (т.1 а.с. 195-201): На підставі акту Ярмолинецької машинно-тракторної станції від 10 травня 1957 року, посвідченого Ярмолинецькою селищною радою депутатів трудящих, у порядку міни передано [PERSON] і його спадкоємцям, сину [PERSON] , дочкам [PERSON] та [PERSON] житловий будинок із огорожею та насадженнями по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] та [PERSON] вказаний житловий будинок відійшов [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Виконавчий комітет Ярмолинецької селищної ради депутатів трудящих видав указаним особам свідоцтва про право власності на житловий будинок: 4 грудня 1959 року [PERSON] (на підставі рішення виконавчого комітету від 20 листопада 1959 року №19, реєстрація права власності проведена 12 грудня 1959 року за №84); 21 лютого 1960 року [PERSON] (на підставі рішення виконавчого комітету від 10 лютого 1960 року №3, реєстрація права власності проведена 22 лютого 1960 року за №84); 15 серпня 1974 року [PERSON] (на підставі рішення виконавчого комітету від 25 липня 1974 року №97, взамін свідоцтва про право власності на будівлю від 4 грудня 1959 року, реєстрація права власності проведена 15 серпня 1974 року за №2-84). Протягом 1974-1975 року нумерація будинків по [ADDRESS] , була змінена, зокрема, номер спірного будинку змінено з «28» на «20». За договором дарування від 14 листопада 1975 року, посвідченим Ярмолинецькою державною нотаріальною конторою (реєстраційний №2640), [PERSON] та [PERSON] подарували [PERSON] по 1/3 частині житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . На підставі свідоцтва про право на спадщину від 17 листопада 2014 року, виданого приватним нотаріусом Ярмолинецького районного нотаріального округу Павлик Н.П. (реєстраційний №1722), [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] іншу 1/3 житлового будинку. Станом на 3 березня 1960 року домоволодіння складалося з житлового будинку «А-1», сараю «Б», сараю «В», погребу «Г» та огорожі. В подальшому сараї «Б» і «В» були знесені. На час набуття [PERSON] права власності на частину домоволодіння (14 листопада 1975року) до його складу входили житловий будинок «А-1» (загальна площа 70,23 кв.м, жила площа 41,38 кв.м), погріб «Г» та огорожа. Тоді ж у житловому будинку «А-1» були розміщені: підвал І площею 5,52 кв.м, коридор ІІ площею 6,17 кв.м (приміщення загального користування); кухня 1-1 площею 10,93 кв.м, жила кімната 1-2 площею 15,52 кв.м (квартира [ADDRESS] ); кухня 2-1 площею 6,23 кв.м, жила кімната 2-2 площею 12,7 кв.м (квартира 2); жила кімната 3-1 площею 13,16 кв.м (квартира 3). За даними технічної інвентаризації, проведеної 9 лютого 1988 року, домоволодіння складалося з житлового будинку «А-1», гаража «Б», сараю з літньою кухнею «В» і погребу «в» (побудовані на місці погребу «Г»), огорожі. До складу житлового будинку «А-1» (загальна площа 78,7 кв.м, жила площа 39,9 кв.м) входили: коридор І площею 6,2 кв.м, жила кімната 1-1 площею 15,5 кв.м, кухня 1-2 площею 10,9 кв.м (квартира [ADDRESS] площею 32,6 кв.м); коридор ІІ площею 9,4 кв.м, ванна кімната ІІІ площею 2,6 кв.м, коридор 2-1 площею 2,9 кв.м, кухня 2-2 площею 6,8 кв.м, жила кімната 2-3 площею 14,5 кв.м, жила кімната 2-4 площею 9,9 кв.м (квартира [ADDRESS] площею 46,1 кв.м). На теперішній час, після реконструкції будинку (із добудовою та переплануванням приміщень), житловий будинок «А-1» складається з: підвалу «а», ґанку «а-3», коридору 1-1 площею 3,9 кв.м (прибудова «а-2»), жилої кімнати 1-2 площею 18,2 кв.м, кухні 1-3 площею 10,9 кв.м, ванної кімнати 1-4 площею 6,0 кв.м (квартира [ADDRESS] площею 39,0 кв.м, користувач [PERSON] ); коридору 2-1 площею 9,4 кв.м, ванної кімнати 2-2 площею 2,6 кв.м (веранда «а-1»), коридору 2-3 площею 2,9 кв.м, кухні 2-4 площею 6,8 кв.м, жилої кімнати 2-5 площею 14,5 кв.м, жилої кімнати 2-6 площею 9,9 кв.м (квартира [ADDRESS] площею 46,1 кв.м, користувач [PERSON] ). [PERSON] та [PERSON] як співвласники майна мали право на відчуження [PERSON] належних їм часток у праві спільної власності на житловий будинок, а [PERSON] не довела невідповідність оспорюваної угоди вимогам закону, внаслідок чого позов останньої є необґрунтованим. Відповідно до постанови Хмельницького апеляційного суду від 26 грудня 2022 року у справі №689/1693/20 встановлено такі обставини (т.2 а.с. 23-26): Рішенням виконавчого комітету Ярмолинецької селищної ради народних депутатів № 22/5 від 26 лютого 1987 року затверджено право особистої власності на житловий будинок по [ADDRESS] за головою робочого двору [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 04 травня 1987 року житловий будинок по [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON] . Згідно договору купівлі-продажу від 27 липня 1999 року [PERSON] продав [PERSON] , діючій від імені неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] та 27.07.1999 року зареєстровано право власності за [PERSON] та [PERSON] на зазначене нерухоме майно в рівних частинах. Позивачкою [PERSON] не доведено належності її батькові [PERSON] на праві власності житлового будинку по [ADDRESS] , тому оскаржувані рішення виконавчого комітету Ярмолинецької селищної Ради депутатів трудящих та свідоцтва про право особистої власності на будівлі не порушують права та законні інтереси, як [PERSON] , який помер [INFO] так і самої позивачки. В межах цивільної справи №689/450/23 суду також не надано належних та допустимих доказів, які б спростовували означені вище фактичні обставини, встановлені судами в межах цивільних справ № 689/1383/17 та 689/1693/20. В позові слід відмовити. Доводи [PERSON] не знайшли підтвердження доказами. На основі викладеного та

Outcome: dismissed