Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

08 грудня 2020 року позивач Акціонерне товариство «Таскомбанк» звернулось до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Маділана», треті особи - [PERSON] , [PERSON] , про застосування наслідків недійсного правочину, скасування державної реєстрації прав. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що на підставі Іпотечних договорів від 09 вересня 2013 року, укладених між позивачем та [PERSON] та [PERSON] , посвідчених приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулінічем С.А. з відповідними реєстровими номерами 622, 624, 626, в забезпечення зобов`язань за кредитним договором № НК 497 від 09 вересня 2013 року, укладеним із Товариством з обмеженою відповідальністю «СП АРІЗОНА», в іпотеку позивачу було передано житловий будинок [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 151896112101, земельну ділянку з кадастровим номером 1210100000:02:275:0027 за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку з кадастровим номером 1210100000:02:275:0026 за адресою: [ADDRESS] . 15 жовтня 2020 року в наслідок звернення стягнення на іпотечне майно право власності на вказані об`єкти було зареєстровано за позивачем, проте з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було встановлено, що за час дії Іпотечних договорів від 09 вересня 2013 року з реєстраційними номерами 622, 624, 626, без згоди позивача об`єкти нерухомого майна були передані в наступну іпотеку на підставі Іпотечного договору від 05 вересня 2017 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАДІЛАНА», та посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Тарасюк Оленою Олегівною з реєстраційним номером 1109. Позивач зазначав, що Іпотечний договір від 05 вересня 2017 року з реєстраційним номером 1109 є нікчемним в силу положень статті 12 Закону України «Про іпотеку» та просив застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме: скасувати проведену у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права іпотеки житлового будинком за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 151896112101, номер запису про іпотеку 22170327 від 05.09.2017 року, державний реєстратор Тарасюк Олена Олегівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, підстава для державної реєстрації Іпотечний договір, серія та номер 1109 від 05.09.2017 року; скасувати проведену у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію обтяження житлового будинком за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 151896112101, вид обтяження заборона на нерухоме майно, номер запису про обтяження 22170789 від 05.09.2017 року, державний реєстратор Тарасюк Олена Олегівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, підстава для державної реєстрації Іпотечний договір, серія та номер 1109, заборона реєстр.№ 1110 від 05.09.2017 року; скасувати проведену у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права іпотеки земельної ділянки кадастровий номер 1210100000:02:275:0027, площею 0.0526 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , номер запису про іпотеку 22171163 від 05.09.2017 року, державний реєстратор Тарасюк Олена Олегівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, підстава для державної реєстрації Іпотечний договір, серія та номер 1109 від 05.09.2017 року; скасувати проведену у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію обтяження земельної ділянки кадастровий номер 1210100000:02:275:0027, площею 0.0526 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , вид обтяження заборона на нерухоме майно, номер запису про обтяження 22171428 від 05.09.2017 року, державний реєстратор Тарасюк Олена Олегівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, підстава для державної реєстрації Іпотечний договір, серія та номер 1109, заборона реєстр.№ 1111 від 05.09.2017 року; скасувати проведену у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права іпотеки земельної ділянки кадастровий номер 1210100000:02:275:0026, площею 0,102 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , номер запису про іпотеку 22172446 від 05.09.2017 року, державний реєстратор Тарасюк Олена Олегівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, підстава для державної реєстрації Іпотечний договір, серія та номер 1109 від 05.09.2017 року; скасувати проведену у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію обтяження земельної ділянки кадастровий номер 1210100000:02:275:0026, площею 0,102 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , вид обтяження заборона на нерухоме майно, номер запису про обтяження 22173370 від 05.09.2017 року, державний реєстратор Тарасюк Олена Олегівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, підстава для державної реєстрації Іпотечний договір, серія та номер 1109, заборона реєстр.№ 1112 від 05.09.2017 року. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 08 грудня 2020 року справа була передана в провадження судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О. Ухвалою суду від 29 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. 08 вересня 2021 року позивачем було подано до суду заяву про зміну предмету позову та викладено позовні вимоги у редакції відповідно до статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в яких позивач просив: визнати відсутність прав за Іпотечним договором від 05.09.2017 року, укладеним між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАДІЛАНА», посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Тарасюк О.О. та зареєстрованим в реєстрі за № 1109 та скасувати проведену у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права іпотеки житлового будинком за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 151896112101, номер запису про іпотеку 22170327 від 05.09.2017 року, державний реєстратор Тарасюк Олена Олегівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, підстава для державної реєстрації Іпотечний договір, серія та номер 1109 від 05.09.2017 року; скасувати проведену у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію обтяження житлового будинком за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 151896112101, вид обтяження заборона на нерухоме майно, номер запису про обтяження 22170789 від 05.09.2017 року, державний реєстратор Тарасюк Олена Олегівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, підстава для державної реєстрації Іпотечний договір, серія та номер 1109, заборона реєстр.№ 1110 від 05.09.2017 року; визнати відсутність прав за Іпотечним договором від 05.09.2017 року, укладеним між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАДІЛАНА», посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Тарасюк О.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1109 та скасувати проведену у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права іпотеки земельної ділянки кадастровий номер 1210100000:02:275:0027 площею 0.0526 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , номер запису про іпотеку 22171163 від 05.09.2017 року, державний реєстратор Тарасюк Олена Олегівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, підстава для державної реєстрації Іпотечний договір, серія та номер 1109 від 05.09.2017 року; скасувати проведену у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію обтяження земельної ділянки кадастровий номер 1210100000:02:275:0027 площею 0.0526 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , вид обтяження заборона на нерухоме майно, номер запису про обтяження 22171428 від 05.09.2017 року, державний реєстратор Тарасюк Олена Олегівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, підстава для державної реєстрації Іпотечний договір, серія та номер 1109, заборона реєстр.№ 1111 від 05.09.2017 року; визнати відсутність прав за Іпотечним договором від 05.09.2017 року, укладеним між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАДІЛАНА», посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Тарасюк О.О. та зареєстрованим в реєстрі за № 1109 та скасувати проведену у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права іпотеки земельної ділянки кадастровий номер 1210100000:02:275:0026, площею 0,102 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , номер запису про іпотеку 22172446 від 05.09.2017 року, державний реєстратор Тарасюк Олена Олегівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, підстава для державної реєстрації Іпотечний договір, серія та номер 1109 від 05.09.2017 року.; скасувати проведену у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію обтяження земельної ділянки кадастровий номер 1210100000:02:275:0026, площею 0,102 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] , вид обтяження заборона на нерухоме майно, номер запису про обтяження 22173370 від 05.09.2017 року, державний реєстратор Тарасюк Олена Олегівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу, підстава для державної реєстрації Іпотечний договір, серія та номер 1109, заборона реєстр.№ 1112 від 05.09.2017 року. 24 січня 2022 року відповідачем [PERSON] було подано відзив на позовну заяву, в якому він із позовними вимогами не погоджувався, посилаючись на відсутність станом на 05 вересня 2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про обтяження іпотекою позивача житлового будинку [ADDRESS] , земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:02:275:0027 по [ADDRESS] , земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:02:275:0026 по [ADDRESS] , стверджував про відсутність рішення суду щодо визнання недійсним Іпотечного договору від 05 вересня 2017 року з реєстраційним номером 1109 та заперечував у зв`язку з цим факт нікчемності даного правочину. Третім особам було направлено копію ухвали про відкриття провадження з копією позову з додатками, у встановлений строк письмових пояснень на позовну заяву треті особи суду не направили. Ухвалою суду від 11 серпня 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання 15 червня 2023 року учасники справи та їх представники не з`явились, про день час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява, в якій остання просила у зв`язку з неявкою сторін здійснювати розгляд справи без здійснення фіксування його технічними засобами. У наданій суду заяві приватний нотаріус Тарасюк О.О. просила розглянути справу у її відсутність. Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з частинами першою, другою\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно\~ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України\~передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 09 вересня 2013 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та [PERSON] , [PERSON] як співвласниками (у кожної частка в розмірі ) укладено Іпотечний договір, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулінічем С.А. з реєстровим номером 622, за яким в іпотеку передано житловий будинок [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 151896112101, розташований на земельних ділянках з кадастровими номерами 1210100000:02:275:0027 та 1210100000:02:275:0026. 10 травня 2017 року державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Хабло Костянтином Олександровичем на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2017 року у справі № 200/3026/17 внесено записи про припинення іпотеки та обтяження, зареєстровані відповідно до Іпотечного договору з реєстровим номером 622. 10 травня 2017 року державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Хабло Костянтином Олександровичем на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2017 року у справі № 202/1175/17 зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS] за [PERSON] . 08 червня 2017 року державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Куцевол В.А. на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна № 1 від 01.06.2017 року зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «МАДІЛАНА» (код ЄДРПОУ 41366765). 09 вересня 2013 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та [PERSON] , [PERSON] як співвласниками (у кожної частка в розмірі ) укладено Іпотечний договір, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулінічем С.А. з реєстровим номером 624, за яким в іпотеку передано земельну ділянку з кадастровим номером 1210100000:02:275:0027 по [ADDRESS] . 10 травня 2017 року державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Хабло Костянтином Олександровичем на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2017 року у справі № 200/3026/17 внесено записи про припинення іпотеки та обтяження, зареєстровані відповідно до Іпотечного договору з реєстровим номером 624. 10 травня 2017 року державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Хабло Костянтином Олександровичем на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2017 року у справі № 202/1175/17 зареєстровано право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] за [PERSON] . 08 червня 2017 року державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Куцевол В.А. на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна № 2 від 01.06.2017 року зареєстровано право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «МАДІЛАНА» (код ЄДРПОУ 41366765). 09 вересня 2013 року між Акціонерним товариством «Таскомбанк» та [PERSON] , [PERSON] як співвласниками (у кожної частка в розмірі ) укладено Іпотечний договір, зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кулінічем С.А. з реєстровим номером 626, за яким в іпотеку передано земельну ділянку з кадастровим номером 1210100000:02:275:0026 по [ADDRESS] . 10 травня 2017 року державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Хабло Костянтином Олександровичем на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2017 року у справі № 200/3026/17 внесено записи про припинення іпотеки та обтяження, зареєстровані відповідно до Іпотечного договору з реєстровим номером 624. 10 травня 2017 року державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Хабло Костянтином Олександровичем на підставі ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2017 року у справі № 202/1175/17 зареєстровано право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] за [PERSON] . 08 червня 2017 року державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Куцевол В.А. на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна № 3 від 01.06.2017 року зареєстровано право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] за Товариством з обмеженою відповідальністю «МАДІЛАНА» (код ЄДРПОУ 41366765). Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23.05.2018 року по справі № 200/3026/17 рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2017 року по справі № 200/3026/17, яким було визнано недійсними Іпотечні договори від 09 вересня 2013 року з реєстраційними номерами 622 ,624, 626, скасовано, у справі ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. Постанова Апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2018 року залишена без змін постановою Верховного Суду у складу колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2019 року у цій же справі. Надаючи оцінку обставинам виключення із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про обтяження майна іпотекою відповідно до Іпотечних договорів від 09 вересня 2013 року, укладених із Акціонерним товариством «Таскомбанк» та з реєстраційними номерами 622, 624, 626, суд враховує правові висновки, сформовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 року по справі № 643/17966/14-ц, за якими «…у разі скасування незаконного судового рішення про визнання іпотеки недійсною, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження, дія іпотеки підлягає відновленню з моменту вчинення первинного запису, який виключено на підставі незаконного рішення суду. Це означає, що іпотека є дійсною з моменту внесення про неї первинного запису в Державний реєстр іпотек». Зазначений висновок узгоджується і з положенням\~статті 204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (у справі, що переглядається, - у зв`язку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Тому ухвалення судом рішення про недійсність договору іпотеки, яке згодом було скасоване, не спростовує презумпції правомірності правочину, а договір іпотеки (права й обов`язки сторін) залишається чинним з моменту його первинної реєстрації в Державному реєстрі іпотек. За таких обставин, ураховуючи сутність іпотеки та зміст правових механізмів забезпечення прав усіх сторін спірних правовідносин, ефективним відновленням прав кредитора у зв`язку зі скасуванням незаконного рішення є застосування передбаченої угодою сторін процедури звернення стягнення на іпотечне майно як однієї з умов надання (отримання) кредиту. Саме такі висновки щодо застосування до спірних правовідносин статті 23 Закону № 898-IVта поширення її дії на особу, щодо якої встановлено факт переходу права власності на квартиру під час виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження права власності на цю квартиру, викладені у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року (провадження № 6?1193цс15) та від 05 жовтня 2016 року (провадження № 6-1582цс16), а також неодноразово підтримані колегією суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постановах від 10 травня 2018 року у справі № 643/18839/13-ц (провадження № 61-4453св18), від 23 січня 2019 року у справі № 643/12557/16-ц (провадження № 61-18566св18) та від\~13 березня 2019 року у справі № 643/19761/13-ц (провадження № 61-5447зпв18), і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав від їх відступу.» Таким чином, іпотека за Іпотечними договорами з реєстровими номерами 622, 624, 626, укладеними з Акціонерним товариством «Таскомбанк», є такою, що діє з 09.09.2013 року. В той же час, як вбачається з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 05.09.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Тарасюк Оленою Олегівною було посвідчено та зареєстровано Іпотечний договір з реєстровим номером 1109 від 05 вересня 2017 року в забезпечення зобов`язання в розмірі 1\~000\~000,00 гривень. Іпотекодержателем за Іпотечним договором № 1109 визначено [PERSON] , іпотекодавцем Товариство з обмеженою відповідальністю «МАДІЛАНА», а предметами іпотеки, відповідно, житловий будинок [ADDRESS] (номер запису про іпотеку 22170327, номер запису про обтяження 22170789), земельна ділянка із кадастровим номером 1210100000:02:275:0027 (номер запису про іпотеку 22171163, номер запису про обтяження 22171428), земельна ділянка із кадастровим номером 1210100000:02:275:0026 (номер запису про іпотеку 22172446, номер запису про обтяження 22173370). За приписами частини 3 статті 12 Закону України «Про іпотеку» в редакції станом на 05 вересня 2017 року, правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. За пунктом 2.5.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, необхідно з урахуванням приписів статті 215\~ЦК України\~та статті 207\~ГК України\~розмежовувати види недійсності правочинів, а саме: нікчемні правочини, недійсність яких встановлена законом (наприклад, частина перша статті 220, частина друга статті 228 ЦК України, частина друга статті 207 ГК України, стаття 13 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України»), і оспорювані, які можуть бути визнані недійсними лише в судовому порядку за позовом однієї з сторін, іншої заінтересованої особи, прокурора (зокрема, частина перша статті 227, частина перша статті 229, частина перша статті 230, частина перша статті 232 ЦК України, частина перша статті 207 ГК України). Акціонерне товариство «Таскомбанк» як іпотекодержатель за Іпотечними договорами з реєстровими номерами 622, 624, 626, укладеними 09.09.2013 року, своєї згоди на передачу об`єктів нерухомого майна житлового будинку [ADDRESS] , земельних ділянок із кадастровими номерами 1210100000:02:275:0027, 1210100000:02:275:0026 у наступну іпотеку за Іпотечним договором № 1109 не надавало, а отже, Іпотечний договір від 05 вересня 2017 року з реєстраційним номером 1109 є нікчемним, адже його недійсність прямо встановлена частиною 3 статті 12 Закону України «Про іпотеку». При вирішенні справи суд також враховує висновки щодо застосування норм права, сформовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року по справі № 916/3156/17, за якими: «69.\~Велика Палата Верховного Суду також погоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 2 березня 2016 року у справі № 6-308цс16, у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 369/2770/16-ц і від 7 листопада 2018 року у справі № 357/3394/16-ц щодо того, що якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання недійсним такого правочину судом не вимагається; визнання недійсним нікчемного правочину законом не передбачається, оскільки нікчемним правочин є в силу закону. Отже, такий спосіб захисту, як визнання недійсним нікчемного правочину, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. 70.\~Водночас Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину, також не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. 71.\~При цьому за частиною другою\~статті 5 Господарського процесуального кодексу України\~суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у своєму рішенні спосіб захисту, який не встановлений законом, лише за умови, що законом не встановлено ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу. Отже, суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної у позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів. 72.\~Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). 73.\~Тому Велика Палата Верховного Суду не погоджується з висновками, викладеними в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 577/5321/17, від 03 жовтня 2018 року у справі № 369/2770/16-ц , від 07 листопада 2018 року у справі № 357/3394/16-ц та у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-308цс16, у частині застосування таких способів захисту прав та інтересів, як визнання нікчемного правочину недійсним і встановлення нікчемності правочину. У зв`язку з цим Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від правових висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду та Верховного Суду України у цій частині. 74.\~Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів. 75.\~За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. 76.\~Така позиція відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19)\~під час розгляду спорів у подібних правовідносинах, відступати від яких Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав.» За\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) визнається право на доступ до правосуддя, а за\~статтею 13 Конвенції\~- на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами\~захисту суб`єктивних\~прав розуміють\~закріплені законом\~матеріально-правові\~заходи охоронного\~характеру,\~за допомогою\~яких проводиться\~поновлення (визнання)\~порушених (оспорюваних)\~прав і\~вплив на\~правопорушника (аналогічний\~висновок міститься\~в пункті\~ 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, наскільки це можливо. Постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 25 вересня 2019 року по справі № 753/2187/17 відзначено, що «Як правило, особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Переважно, спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.» Вирішуючи спір, суд погоджується з доводами позивача про те, що державна реєстрація іпотеки за Іпотечним договором від 05 вересня 2017 року з реєстраційним номером 1109 порушує права позивача та враховуючи нікчемність (встановлену законом недійсність) такого правочину доходить до висновку про відсутність у відповідачів прав, які б могли виникнути на підставі вказаного Іпотечного договору. Згідно частини 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на\~річ\~(майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм\~майном. На зміст права власності не впливають\~місце проживання\~власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм\~майном\~на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (частини 1,2 статті 319 ЦК України). Право власності\~є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частини 1,2 статті 321 ЦК України). Власник\~майна\~має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц було сформовано наступний правовий висновок: «69.\~\~Так, відповідно до практики Великої Палати Верховного Суду відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (пункт 6.30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), пункт 4.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі\~ № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18)). 70.\~\~Отже, наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про право іпотеки чи іншого речового права створює презумпцію належності права особі, яка ним володіє внаслідок державної реєстрації (Buchbesitz (нім.) - книжкове володіння). Якщо власник предмета іпотеки або інша зацікавлена особа вважає, що таке право іпотеки припинено або взагалі не існувало, то може звернутися з позовною вимогою про визнання права іпотеки припиненим чи про визнання відсутності права іпотеки, оскільки судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для державної реєстрації припинення права іпотеки (пункт 9 частини першої\~статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). В силу положень статей 215, 216 ЦК України, на підставі нікчемного Іпотечного договору № 1109 від 05.09.2017 року, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАДІЛАНА», будь-які права та наслідки, окрім пов`язаних із недійсністю правочину, не виникли, а отже, відсутні. При цьому згідно частини 5 статті 216 ЦК України, вимога про застосування наслідків недійсності\~нікчемного правочину\~може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. При цьому, належним способом захисту права або інтересу є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2019 року по справі № 802/3/18-а. Вказаний висновок ґрунтується на позиції Верховного Суду про те, що рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав вичерпує свою дію в момент виконання, а отже, позивач з метою захисту своїх прав власності, усунення перешкод у розпорядженні майном, пред`являє даний позов про скасування державної реєстрації прав, проведеної на підставі нікчемного правочину та за відсутності прав, які зареєстровано. Зважаючи на викладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовною заявою було сплачено судовий збір у розмірі 12\~612,00 грн. і ці витрати з урахуванням задоволення позовних вимог підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у рівних частинах. На підставі викладеного,

Outcome: approved