Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

25.10.2022 року [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, в якій просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , по день його смерті - [INFO] . В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що вона з 30 вересня 1970 року була одружена з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. З моменту укладення шлюбу вони проживали однією сім`єю за спільною адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з окупацією міста Донецька, вони виїхали у м.Дніпро, проте були зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за різними адресами. Вони з чоловіком до моменту його смерті були поєднані взаємними правами та обов`язками, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, який складався із їх доходів у вигляді пенсій за віком. Вона перебувала на утриманні свого чоловіка до дня його смерті, оскільки власного доходу не вистачало і не вистачає для забезпечення нормального існування, інших доходів в неї не має. З метою переходу з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, вона звернулась до ГУ Пенсійного фонду в Дніпропетровській області з відповідною заявою, проте даним пенсійним органом їй була надана відмова від 12.10.2022 року у перерахунку пенсії, з посиланням на неподання нею документу на підтвердження факту спільного проживання з годувальником на день його смерті, в зв`язку з чим вона звернулась до суду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.10.2022 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду даної справи. Ухвалою від 25.10.2022 року суддею відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 19.06.2023 року до участі у справі в якості заінтересованої особи був залучений [PERSON] . В судовому засіданні представник заявника, посилаючись на обставини, викладені в заяві, заявлені вимоги підтримала, пояснила, що [PERSON] проживала однією сім`єю з своїм чоловіком [PERSON] до дня його смерті. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні вважав, що заявлені вимоги обгрунтовані та такі що підлягають задоволенню, пояснив, що він є сином [PERSON] та [PERSON] , його батьки проживали разом однією сім`єю до смерті батька, а саме до [INFO] . Представник заінтересованої особи - Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у наданому суду письмовому поясненні просив розглянути справу у відсутності представника та прийняти рішення на розсуд суду. Вислухавши представника заявника, заінтересовану особу [PERSON] , свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії, при цьому факти, що мають юридичний характер це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Відповідно до ч.2, 4 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. У відповідності до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] , [INFO] , з 30 вересня 1970 року була одружена з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 30.09.1970 року Палацом одруження м.Донецька. Весь час після одруження заявника з чоловіком - [PERSON] вони, проживали однією сім`єю у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується, зокрема, датою реєстрації місця проживання в паспорті заявника ( [INFO] ) та датою реєстрації в паспорті [PERSON] ( [INFO] ). Після окупації рф м.Донецька в 2016 року сім`я [PERSON] переїхали до м.Дніпра. Згідно з довідкою від 06.06.2016 року № 1201687004 [PERSON] взятий на облік як внутрішньо переміщена особа, його фактичне місце проживання: [ADDRESS] . Згідно з довідкою від 24.09.2018 року № 0000621248 [PERSON] взята на облік як внутрішньо переміщена особа, її фактичне місце проживання/перебування: [ADDRESS] . Після приїзду з м. Донецьк [PERSON] ж та [PERSON] проживали за адресою [ADDRESS] до 2018 року. В 2018 році вони переїхали проживати за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний побут. В цей період [PERSON] захворів та не зміг здійснити свою перереєстрацію з [ADDRESS] . В травні 2022 року [PERSON] разом з дружиною [PERSON] було прийнято рішення виїхати до м.Донецька, де [PERSON] зробили операцію на серці. Разом з ним поїхала і [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] у м.Донецьк, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 05.10.2022 року Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) та копією рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 30.09.2022 року про встановлення юридичного факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. [PERSON] повернулась до м.Дніпра після того як пройшло 40 днів з дня смерті [PERSON] . Після смерті чоловіка [PERSON] заявник [PERSON] звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з метою переходу на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до рішення № 912010810647 від 12.10.2022 року відділом перерахунків пенсій №1 заявнику [PERSON] було відмовлено у переході на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, у зв`язку із непідтвердженням факту спільного проживання на день смерті. Відповідно до копії спадкової справи № 261/2022, заведеної після смерті [PERSON] , наданої на ухвалу суду приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Черновською Л.Г., з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] до нотаріуса звернулися 12.10.2022 року [PERSON] та [PERSON] . Зазначаючи про те, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] , [INFO] , померлим [INFO] , заявниці необхідно для переходу на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заявник звернулась до суду з даної заявою. Факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю до дня його смерті підтверджується актом про спільне проживання від 02.12.2022 року, з якого вбачається, що [PERSON] ,1951 року народження, та [PERSON] , 1947 року народження, постійно проживали однією сім`єю як чоловік та дружина за адресою [ADDRESS] до дня смерті [PERSON] , а саме до [INFO] та поясненнями в судовому засіданні свідків. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є її подругою, [PERSON] та [PERSON] після одруження проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , після окупації рф м.Донецька в 2016 році вони виїхали до м.Дніпра та зареєструвались за адресою: [ADDRESS] та проживали там до 2018 року. В 2018 році вони переїхали за адресою: [ADDRESS] , де проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний побут. В цей час [PERSON] захворів та не зміг здійснити свою перереєстрацію з [ADDRESS] . Ними було прийнято рішення виїхати до м.Донецька, де у лікарні [PERSON] прооперували, [INFO] він помер у м. Донецьк. [PERSON] повернулась до м.Дніпра лише після того як пройшло 40 днів з дня смерті чоловіка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є невісткою [PERSON] та [PERSON] та їй достеменно відомо, що вони проживали разом в [ADDRESS] , після окупації рф м.Донецька вони разом переїхали до м.Запоріжжя, а в 2016 році до м.Дніпра та проживали по [ADDRESS] . В 2018 році [PERSON] та [PERSON] переїхали за адресою: [ADDRESS] , проте в цей час [PERSON] дуже захворів та не зміг перереєструвати у відповідних органах своє місце реєстрації. Незалежно від зміни місця проживання вони завжди вели спільне господарство, мали спільний побут, виконували взаємні обов`язки як чоловіка та дружини, отримували пенсію за віком та витрачали її на спільні потреби. З грудня 2021 року [PERSON] почав почувати себе гірше, в травні 2022 року лікарі вказали на те, що йому необхідна операція на серці, в зв`язку з чим, [PERSON] було вирішено повернутися до м.Донецька, де йому була, проведена операція, проте [PERSON] помер [INFO] в м. Донецьк, згодом [PERSON] повернулась в м.Дніпро. Таким чином вбачається, що з моменту одруження заявниці з 1970 року вони разом із її чоловіком [PERSON] проживали однією сім`єю, як одна родина, мали спільний побут та взаємні права та обов`язки, вели сумісне господарство, тобто складали сім`ю у розумінні положень ч.2, 4 ст. 3 СК України. З огляду на встановлені судовим розглядом справи обставини, суд вважає доведеним факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , в період з 1970 року по день смерті [PERSON] , а саме [INFO] , тому заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню. Встановлення такого факту для заявника має юридичне значення для переходу на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На підставі викладеного,

Outcome: approved