Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~ У листопаді 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Приватного підприємства\~«Агро-Трейдер»\~про усунення\~перешкод у\~користуванні майном\~шляхом повернення\~земельної ділянки\~та скасування\~запису про\~реєстрацію права\~оренди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником земельної ділянки площею 4,9266 га за кадастровим номером 7421710100:05:000:0219, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ЯИ № 966167, виданого Ічнянською районною державною адміністрацією Чернігівської області 04.02.2010 року. Вказану земельну ділянку вона успадкувала після своєї матері [PERSON] на підставі рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 26.03.2008 року. У подальшому на договірній основі були перемовини щодо надання відповідачу в оренду вказаної земельної ділянки строком до 10 років. На більший строк вона не погоджувалася, так як це не відповідало її інтересам. Відповідач користувався спірною земельною ділянкою, проте після вимоги повернути її, останній відмовився. На запит адвоката відповідачем була надана копія договору оренди земельної ділянки № 1 від 05.02.2010 року, в якому міститься інформація про строк дії договору 20 років, та підпис, який не належить позивачці. Посилаючись на те, що зазначений вище договір оренди земельної ділянки вона не підписувала, умови вказані у ньому не погоджувала, тому існують підстави для відновлення її порушених, як власника, прав у судовому порядку, у зв`язку з чим просила усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 4,9266 га, кадастровий номер 7421710100:05:000:0219, розташованої на території Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області шляхом повернення позивачці вказаної земельної ділянки від Приватного підприємства «Агро-Трейдер» та скасувати запис № 041083400109 про державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки, проведеної 23 лютого 2010 року по договору оренди земельної ділянки № 1 від 05 лютого 2010 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером 7421710100:05:000:0219, площею 4,9266 га, розташованої на території Ічнянської міської ради Чернігівської області з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ухвалою судді\~від 16 листопада 2022 року \~відкрите\~провадження по\~даній справі,\~яку вирішено\~розглядати за\~правилами загального\~позовного провадження\~та витребувано\~від Приватного підприємства\~«Агро-Трейдер» оригінали документів: договір оренди земельної ділянки № 1 від 05.02.2010 року, Акт приймання-передачі земельної ділянки, що надається в оренду від 05.02.2010 року до даного договору оренди, Акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), відносно земельної ділянки за кадастровим номером 7421710100:05:000:0219, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Ічнянської міської ради Чернігівської області (а.с.\~28);\~07 грудня 2022 року представником відповідача [PERSON] подано заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 39-41); 12 грудня 2022 року на виконання ухвали суду від 16.11.2022 року відповідачем подані оригінали документів (а.с. 49); 14 грудня 2022 року до суду надійшло клопотання від представника відповідача [PERSON] про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а.с. 50-51), яке ухвалою суду від 14 грудня 2022 року було задоволене (а.с. 52); 16 грудня 2022 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з відсутністю електроенергії, яка була призначена на 23 грудня 2023 року (а.с. 55-56); 20 грудня 2022 року до суду надійшло клопотання від представника відповідача [PERSON] про долучення до матеріалів справи доказів (а.с. 58-59, 60, 61-62, 63); 21 грудня 2022 року до суду надійшло клопотання від представника відповідача [PERSON] про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а.с. 65-66), яке ухвалою суду від 22 грудня 2022 року було задоволене (а.с. 67); 10 січня 2023 року до суду надійшло клопотання від представника відповідача [PERSON] про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а.с. 79-80), яке ухвалою суду від 11 січня 2023 року було задоволене (а.с. 81); 23 січня 2023 року до суду надійшло клопотання від представника відповідача [PERSON] про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а.с. 89-90); 07 лютого 2023 року до суду надійшло клопотання від представника відповідача [PERSON] про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а.с. 95), яке ухвалою суду від 07 лютого 2023 року було задоволене (а.с. 103); 07 лютого 2023 року до суду надійшло клопотання від представника відповідача [PERSON] про стягнення витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 96-100); 07 лютого 2023 року до суду надійшло клопотання від представника позивача [PERSON] про призначення судової почеркознавчої експертизи (а.с. 102), яке ухвалою суду від 20 лютого 2023 року було задоволене (а.с. 119-122); 29 березня 2023 року від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про приєднання копії квитанції (а.с. 132); 18 квітня 2023 року до суду надійшов висновок експерта від 11.04.2023 року № 1075/23-24 (а.с. 135 -143); ухвалою суду від 27 квітня 2023 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 145); 18 травня 2023 року від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про приєднання квитанції (а.с. 158); 29 травня 2023 року до суду надійшло клопотання від представника відповідача [PERSON] про долучення до матеріалів справи доказів, а також надані додаткові пояснення до відзиву на позов (а.с. 166-178); ухвалою суду від 29 травня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 183); 12 червня 2023 року представником позивачки [PERSON] подане клопотання про приєднання документів витрат на правничу допомогу (а.с. 203). У грудні 2022 року представником відповідача ПП «Агро-Трейдер» Жидким А.М. поданий відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог з посиланням на відсутність доказів порушення відповідачем її прав. Зокрема, позивачка не додала жодних доказів проте, що вона не підписувала договір оренди земельної ділянки № 1 від 05.02.2010 року чи доказів, що підпис в договорі їй не належить. Крім того, вона протягом 2010-2022 років отримувала кошти за орендну плату та не зверталася з вимогою про розірвання оспорюваного договору. Крім того, відповідач вважає, що позивачкою пропущений строк звернення її до суду з позовом (а.с. 32-35). Крім того, у додаткових поясненнях до відзиву на позовну заяву представник відповідача [PERSON] також просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] з посиланням на те, що відповідач фактично користувався земельною ділянкою позивачки та сплачував їй орендну плату, тому, у даному випадку, вбачається виконання сторонами всіх істотних умов договору оренди земельної ділянки № 1 від 05 лютого 2010 року. Вважає, що наявність підпису у вказаному договорі іншій особі, а не [PERSON] всеціло не свідчить про її дійсне волевиявлення, оскільки позивачка, виконуючи умови вказаного договору, проявила своє волевиявлення на його існування. До того ж, досліджуючи усталену практику орендних правовідносин, розповсюдженою є ситуація, коли у схожих правовідносинах замість дійсного власника земельної ділянки договір оренди землі підписують його родичі внаслідок низької правосвідомості населення та нерозуміння правових наслідків таких дій та надають особисто чи через родичів вже його підписані примірники орендарю. Така обставина надає в майбутньому можливість орендодавцю твердити про підстави та необхідність визнання договору недійсним, що категорично суперечить його реальному волевиявленню, відповідним діям по отриманню орендної плати та дійсним обставинам справи (а.с. 176). 12 грудня 2022 року представником позивачки [PERSON] подано відповідь на відзив, у якому остання зазначила, що позивачкою поданий негаторний позов, який можна заявляти впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок. Систематичне ж прийняття орендної плати за земельні ділянки, ще не є приводом для визнання договору укладеним, якщо в ньому підроблений підпис орендодавця, оскільки відповідно до вимог ЦК України підпис є невід`ємним реквізитом письмової форми договору, який підтверджує волевиявлення учасників правочину (а.с. 48). Заперечень у відповідь на відзив представника позивача від відповідача не надійшло. Позивачка [PERSON] , яка за власною згодою була допитана у судовому засіданні як свідок, пояснила, що спірну земельну ділянку вона отримала у спадщину після смерті її матері [PERSON] . У подальшому між нею та [PERSON] велися перемовини щодо надання її земельної ділянки в оренду строком до 10 років. На більший строк вона не погоджувалася. Незважаючи на користування її земельною ділянкою та сплатою за неї орендної плати, вона звернулася до відповідача з вимогою повернути їй земельну ділянку, однак така її вимога не була задоволена, тому вона звернулася за допомогою до адвоката. Будь-яких договорів як то на 10 чи 20 років ні вона, ні її родичі не підписували. Представник позивачки [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити із зазначених у ньому підстав. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні з підстав, зазначених у відзиві на позов та додаткових поясненнях до відзиву на позов, при цьому зазначив, що підставою подання до суду позивачкою відповідного позову є намагання останньої зменшити строк оренди земельної ділянки, зазначеної у відповідному договорі від 05 лютого 2010 року. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 4,9266 га, кадастровий номер 7421710100:05:000:0219, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 966167, який був оглянутий у судовому засіданні. 05 лютого 2010 року між ПП «Агро-Трейдер» та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки № 1 строком на 20 років, об`єктом якого була земельна ділянка загальною площею 4,9266 га (а.с. 14-16). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна сформованого 22 лютого 2022 року, відомості про реєстрацію договору оренди земельної ділянки № 1 від 05 лютого 2010 року з кадастровим номером 7421710100:05:000:0219 відсутні (а.с. 24), однак такий договір був зареєстрований у Ічнянському районному відділі Чернігівської регіональної філії Державного підприємства «Центр ДЗК», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 23.02.2010 року за № 041083400109 (а.с. 16). Як убачається з довідки № 239 від 18.11.2022 року, виданої ПП «Агро-Трейдер», згідно договору оренди земельної ділянки від 05 лютого 2010 року № 1, укладеного між [PERSON] та Приватним підприємством «Агро-Трейдер», щодо надання в оренду земельної ділянки загальною площею 4,9266 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Ічнянської міської ради, Ічнянського (Прилуцького) району Чернігівської області (кадастровий номер 7421710100:05:000:0219), виплачувалась орендна плата за період з 2010 року по 2022 рік; за період з 2013 року по 2022 рік здійснено нарахування/виплату орендної плати у розмірі: нараховано - 106 403,45 грн в т.ч. ПДФО - 18 695,57 грн, військовий збір - 1 455,37 грн; виплачено - 71 963,50 грн; заборгованість (за 2022р.) - 14 289,01 грн, за інші періоди суми нарахованої та виплаченої орендної плати встановити не представляється можливим у зв?язку із закінченням терміну зберігання відповідних первинних бухгалтерських документів (а.с. 36-37). Про виплату орендної плати [PERSON] свідчать також відомості про виплату коштів та платіжні інструкції (а.с. 189-201). Згідно листа Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 13.12.2022 № 29-25-0.2-4211/2-22, за інформацією відділу № 4 управління адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області договір оренди між [PERSON] і ПП «Агро-Трейдер» зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 23 лютого 2010 року за № 04083400109. Кадастровий номер земельної ділянки 7421710100:05:000:0219, площа 4,9266 га. Договір оренди у відділі відсутній (а.с. 70). Згідно заяви [PERSON] від 21.09.2022 року, яка надійшла на адресу ПП «Агротрейдер» 22.09.2022 року № 39, заявниця повідомила, що не бажає продовжувати договір оренди землі та має намір обробляти свою земельну ділянку самостійно, так як 10 річний термін використання землі закінчився, просила не порушувати її прав та не здійснювати роботи та посіви на її земельній ділянці, а також надати їй копію договору оренди землі, підписаний нею у лютому 2010 року (а с. 73). Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1\~ст. 316 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 \~ст. 319 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2\~ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках, закріплені у частині другій статті 16 ЦК України. Глава 29\~ЦК\~України передбачає, зокрема, такі способи захисту права власності як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) та усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов). Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. \~ \~Ефективним способом захисту права, яке позивачка як власник земельної ділянки вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним їй майном, зокрема, шляхом заявлення вимог про повернення належної їй земельної ділянки, тобто останньою пред`явлений негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки, а тому посилання представника позивача на пропущений позивачкою строк для звернення до суду з позовом судом відхиляється. Аналогічний висновок міститься в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97). За змістом\~статті 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із частиною першою\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права. Частиною третьою\~статті 203 ЦК України\~передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За частиною першою\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України\~встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). \~ \~ \~ \~Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Пред`являючи позов, позивачка стверджувала, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки № 1 від 05 лютого 2010 року, в якому зазначено строк його дії 20 років, вона не підписувала, підпис у якому вчинено іншою особою. Так, відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи у цивільній справі від 11 квітня 2023 року № 1075/23-24 підпис від імені [PERSON] в розділі «Реквізити сторін» в графі «Орендодавець» другого аркуша Договору оренди земельної ділянки № 1 від 05 лютого 2010 (укладеного між [PERSON] та Приватним підприємством «Агро-Трейдер»), виконаний не [PERSON] , а іншою особою (а.с. 136-142). Відповідачем вказаний вище висновок судово-почеркознавчої експертизи не оскаржувався. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої\~статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частиною першою\~статті 627 ЦК України\~і відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша\~статті 638 ЦК України). За частиною першою\~статті 14 Закону України « Про оренду землі»\~(у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі укладається в письмовій формі. За частиною першою\~статті 15 Закону України «Про оренду землі»\~істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей\~4-6,\~11,\~17,\~19\~цього\~Закону\~є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга\~статті 15 Закону України « Про оренду землі »). У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у підпункті 7.18. своєї постанови від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19). Таким чином, у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Згідно із частиною другою статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають поновленню в порядку, встановленому законом. Отже, власник земельної ділянки, якими у даному випадку є [PERSON] ,\~виходячи з дійсності змісту правовідносин, які склалися у зв`язку з фактичним використанням земельної ділянки,\~обрала ефективний спосіб захисту\~свого порушеного права на користування нею земельною ділянкою, спростовуючи факт підписання нею договору оренди земельної ділянки № 1 від 05 лютого 2010 року строком на 20 років, саме у мотивах негаторного позову з похідною позовною вимогою про скасування запису про державну реєстрацію іншого речового права оренди земельних ділянок проведеної 23.02.2010 року, тому суд не погоджується з доводами висловленими представником відповідача про відсутність доказів порушення відповідачем прав позивачки, що було встановлено в судовому засіданні, в тому числі висновком експерта. З урахуванням викладеного, суд вважає, що у договорі оренди земельної ділянки № 1 від 05 лютого 2010 року між сторонами не було досягнуто всіх істотних умов, а тому такий договір є неукладеним. Не заслуговують на увагу і твердження представника відповідача про те, що сторони договору оренди земельної ділянки № 1 від 05 лютого 2010 року виконали всі його істотні умови, враховуючи також поведінку позивачки, яка отримуючи орендну плату за договором, жодного разу не порушувала перед орендарем питання щодо відсутності договірних відносин з оренди належної їй земельної ділянки, оскільки із заяви [PERSON] від 21.09.2022 року видно, що остання зверталася до відповідача з питанням про те, що не бажає продовжувати договір оренди землі, оскільки десятирічний термін використання землі закінчився. При цьому, суд вважає за необхідне відзначити, що у разі отримання позивачкою від відповідача грошових коштів за договором оренди земельної ділянки, який визнаний судом неукладеним, оскільки не був підписаний позивачкою, не може слугувати доказом волевиявлення останньої на вчинення правочину зі строком його дії 20 років, починаючи з дня реєстрації останнього. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, що позбавляє можливості задоволення заяви представника відповідача [PERSON] про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10\~000 грн. Разом із тим, представником позивачки [PERSON] також заявлено вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу. На підтвердження понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу представником останньої надано копію договору про надання правової допомоги від 15 вересня 2022 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом Дуденок О.О., копію розрахунку витрат робочого часу, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги на суму 10\~400 грн. Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу, суд враховує наступне. Чинне цивільне-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно положень\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати,\~\~які мають розумний розмір. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатом послуг, кількість судових засідань, значення справи для позивача, суд вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу у розмірі 10\~400 грн є співмірними, а тому виходячи також з критеріїв розумності та виваженості такі підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Посилання представника відповідача на відсутність доказів дійсної оплати позивачкою за послуги з надання правової допомоги судом відхиляється, так як відповідно до договору про надання правової допомоги оплата правничої допомоги здійснюється клієнтом протягом 10 днів після набрання рішенням законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають також стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 984,80 грн (а.с. 9, 10) та 6\~213,48 грн витрат за проведення судової експертизи (а.с. 159).

Outcome: approved