Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 18 вересня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було підписано кредитний договір №5774952150 на умовах, передбачених Паспортом кредиту № 4952150, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 83828,52грн строком на 48 місяців зі сплатою річних процентів в розмірі 0,01% від суми боргу за договором та щомісячних процентів в розмірі 1,50 % від суми кредиту. Банк виконав умови договору, тоді як відповідачка умови договору щодо погашення кредиту не виконує, у зв`язку з чим станом на 05.01.2023 виникла заборгованість в сумі 119015,04грн, з них: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) складає 83802,15грн, заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) 4,85грн, заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 35208,04грн. Крім того, 20.09.2021 право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено позивачу на підставі Договору факторингу № 200921, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передало (відступило) позивачу право грошової вимоги до боржників, зокрема, до відповідача за кредитним договором №5774952150 від 18.09.2020, про що відповідачка була повідомлена. Добровільно відповідачкою сума заборгованості не сплачена, з цих підстав позивач АТ «Таскомбанк» звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідачки заборгованість у сумі 119015,04грн та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 2684,00грн. Представник позивача підтримав позовні вимоги АТ «ТАСКОМБАНК» у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі, про що надав суду заяву. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, її представник - адвокат Ковтун М.В. подав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та участі відповідачки, при ухвалення рішення в даній справі просить врахувати правову позицію Об`єднаної палати ВС від 23.05.2022 у цивільній справі № 393/126/20, згідно з якою паспорт кредиту не є невід`ємною частиною договору та не містить умови договору, а є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку по наданню споживачу інформації по кредитуванню. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] 18.09.2020 був укладений кредитний договір №5774952150 шляхом підписання відповідачкою кредитного договору, заяви-анкети на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» (а.с.7, 10). Відповідно до укладеного кредитного договору №5774952150 від 18.09.2020 відповідачці кредитодавцем було надано у кредит грошові кошти в сумі 83828,52грн строком на 48 місяців. Пунктом 1.3 кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту № 4952150, який є невід`ємною частиною цього Договору. Пунктом 2.2 вказаного договору передбачено, що цей договір, Паспорт кредиту №4952150 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 04.05.2020 складають єдиний кредитний договір. Бухгалтерською довідкою\~підтверджується перерахування\~на рахунок\~відповідачки [PERSON] \~грошових коштів\~у сумі\~66474,61грн(а.с. 37). Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № 5774952150 від 18.09.2020 заборгованість станом на 05.01.2023 становить 119015,04грн, яка складається із: заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 83802,15грн, заборгованості по річним процентам (в т.ч. прострочена) - 4,85грн, заборгованості по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 35208,04грн. (а.с.41, 42-65). Також установлено, що 20.09.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК» було укладено договір факторингу №200921, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 5774952150 від 18.09.2020 було відступлено АТ «ТАСКОМБАНК» (а.с.11-28). У ст.512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, установлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК). Частиною 1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Аналіз вказаних норм матеріального права свідчить про те, що позивач АТ «ТАСКОМБАНК» має право на звернення до суду з даним позовом, оскільки до нього перейшли права вимоги за кредитним договором № 5774952150 від 18.09.2020, укладеним між ТОВ "ФК "ЦФР" та [PERSON] 02.09.2022 року АТ "ТАКСОМБАНК» направило [PERSON] повідомлення-вимогу про дострокове погашення заборгованості по кредиту станом на 19.08.2022 (а.с.66). Відповідно до ст.634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Статтею ст.\~638\~ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідачка свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів у зазначений договором строк порушила, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість. Статтею 610\~ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Отже, із встановлених обставин вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає кредитодавцем (виконавцем послуги кредитування), а відповідач - споживачем (отримувачем вказаної послуги), та в межах яких виник спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманого ним кредиту. За таких обставин, з урахуванням порушення позичальником умов кредитного договору щодо своєчасного і повного погашення заборгованості, ненадання відповідачкою доказів про повне чи часткове погашення заборгованості за кредитним договором, суд уважає позовні вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту в сумі 83802,15грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В свою чергу, щодо стягнення інших складових кредитного договору, зокрема, стягнення заборгованості по простроченим процентам 4,85грн та заборгованості по щомісячним процентам 35208,04грн, не можуть бути задоволені у зв`язку з їх безпідставністю з огляду на наступне. Статтею 1056-1\~ЦК України визначено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Натомість у Кредитному договорі № 5774952150 від 18.09.2020 процентна ставка не зазначена. В п. 1.3 Договору зазначено, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту № 4952150, який є невід`ємною частиною цього договору. Паспортом кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4952150 встановлено загальні річні проценти за користування кредитом в розмірі 0,01 % від суми боргу за договором та щомісячні проценти в розмірі 1,50 % від суми кредиту(а.с.8-9). Обґрунтовуючи право на стягнення грошових коштів за порушення грошового зобов`язання, позивач, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 18.09.2020, посилався на те, що відповідачка підписала кредитний договір про надання грошових коштів, в якому зазначено, що вона погодилася з тим, що він разом із Паспортом кредиту та Умовами отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 04.05.2020, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua становить між нею та товариством єдиний Кредитний договір, а також те, що вона приєднується до цих умов, які були надані їй для ознайомлення. При цьому, Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 04.05.2020 не містять підпису відповідачки. Кредитний договір, підписаний відповідачкою, містить лише інформацію про суму кредиту та строк кредитування, проте не містить жодних даних про умови кредитування, як то положення щодо можливості нарахування річних відсотків від суми боргу за договором та щомісячних відсотків від суми кредиту у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Натомість, ознайомлення з Паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в Паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Саме такі висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20. З огляду на викладене, наданий позивачем Паспорт кредиту не є договором споживчого кредиту, а лише передує укладенню самого договору, та містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовану загальну вартість кредиту та максимальний строк, на який надається кредит. За таких обставин, саме по собі підписання відповідачкою Паспорту кредиту не може свідчити про погодження сторонами розміру відсотків, а також порядку їх нарахування. Таким чином, на переконання суду, позивачем не доведено, що сторонами погоджено умови кредитного договору, зокрема, в частині сплати річних та щомісячних відсотків, а тому позовні вимоги у вказаній частині не підлягають задоволенню. Підсумовуючи викладене вище суд зазначає, що стягненню з відповідачки підлягає тільки заборгованість за кредитним договором в розмірі 83802,15грн (тіло кредиту). Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити з указаних вище підстав. Відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1889,89грн з розрахунку: 83802,15грн х 2684грн / 119015,04грн = 1889,89грн.

Outcome: partial