Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова группа «ТАС» (приватне) про відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю фізичної особи, покликаючись на те, що 22 жовтня 2020 року, близько 19 год. 10 хв. водій автомобіля марки «Honda CR-V», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , рухаючись проїзною частиною дороги вул. Сагайдачного, в напрямку вул. Вовчинецька в м. Івано-Франківську, здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , [INFO] , який рухався в попутному із автомобілем напрямку. Внаслідок даної ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований в КНП «ОКЛ ІФ ОР». Відповідно до висновків експерта № 621, № 533/621/21-Д, [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудного відділу хребта з компресійними переломами тіл 3-6 грудних хребців, забійна рана лівої гомілки (про що свідчить її нерівні краї), рани в ділянках голови та правої ноги (про що свідчать наявні рубці в цих ділянках), садна в ділянках голови, правої кисті та лівої гомілки (про що свідчать ділянки рожевого епідермісу), синці в ділянках правого передпліччя, правої та лівої ноги. Вказані факти підтверджуються Витягом з ЄРДР кримінального провадження № 12020090010002231 та Висновками експертиз № 621, № 533/621/21-Д. 22.10.2020 року [PERSON] було доставлено до КНП "Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради", де останній перебував на лікуванні до 27.10.2020 р. В результаті обстеження [PERSON] було поставлено діагноз: S22.03 - Перелом грудного хребця, рівень Т5 та Т6. Перелом тіла Тh 6 хребця. Забій м`яких тканин голови та обличчя. Забійно-рвана рана носа. Рвана рана м`яких тканин лівої гомілки. Забій м`яких тканин грудної стінки. За фактом ДТП Головним управлінням Національної поліції в Івано-Франківській області про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, ст. 286 КК України, відомості про яке 22.10.2020 року, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020090010002231. Внаслідок завданої позивачу шкоди, останній має право на її відшкодування. Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «Honda CR-V», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована в Акціонерному товаристві "Страхова група "ТАС" (приватне), відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР7393265, чинного на дату ДТП. Серед заявлених позивачем до відшкодування вимог, містились: відшкодування витрат на лікування - 14 739,29 грн.; відшкодування шкоди пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності - 1 166,66 грн.; відшкодування моральної шкоди 542,42 грн. Станом на дату написання цієї позовної заяви відповідач так і не здійснив виплату страхового відшкодування у строки, встановлені п. 36.2 ст. 36 Закону України № 1961-ІV від 01.07.2004 року, що стало підставою для звернення позивача в суд за захистом свого порушеного права на страхове відшкодування. Позивач зазначає, що за період лікування, а саме з 22.10.2020 року по день звернення з позовною заявою, позивач витратив 14 739,29 грн., що підтверджується фінансовими документами (копії фіскальних чеків (41 шт.), квитанцій (2 шт.), товарних чеків (2 шт.), квитанції до ПКО (1 шт.), акт виконаних робіт (копії фіскальних чеків, квитанцій, товарних чеків, квитанції до ПКО, акт виконаних робіт, що долучені до позовної заяви. З заяви на виплату страхового відшкодування від 02.02.2021 року слідує те, що позивачем, на підтвердження витрат по лікуванню, було надіслано на адресу відповідача наступні документи: оригінали фіскальних чеків (34 шт.), квитанцій (2 шт.), товарні чеки (2 шт..), квитанції до ПКО (1 шт.) - витрати на лікування на суму 10 848,43 грн. Заявою на виплату страхового відшкодування від 02.12.2022 року на адресу відповідача направлено: оригінали фіскальних чеків (7 шт.) та акт виконаних робіт, наданих послуг - витрати на лікування на суму 3 890,86 грн. Таким чином, представником позивача було надано разом із заявою на виплату сярахового відшкодування відповідачу всі необхідні документи для виплати страхового відшкодувсіння витрат на лікування потерпілого. Також слід додати, що всі документи було надано в оригіналах та належним чином засвідчених копіях. Зазначені витрати були здійснені позивачем у відповідності до лікарських призначень, зазначених у виписному епікризі № 1365820. Таким чином, розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану м потерпілого, становить 14 739,29 грн. З Довідок форми 094-1/о та виписного епікризу вбачається, що позивач був тимчасово непрацездатним в періоди з 22.10.2020 року по 27.10.2020 року, тобто 6 календарних днів. За період тимчасової непрацездатності позивача з 22.10.2020 року по 27.10.2020 року Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік», було встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 4723 гривні, з 1 вересня - 5000 гривень. За таких обставин, страхове відшкодування за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності позивача складає 1 000,00 грн., яке розраховується наступним чином: з 22.10.2020 року по 27.10.2020 року - 6 днів тимчасової непрацездатності, тобто 6 днів тимчасової непрацездатності позивача х 166,66 (5 1,00 грн. х 1/30) = 1 000,00 грн. Отже, розмір страхового відшкодування за період тимчасової непрацездатності позивача становить 1 000,00 грн. Враховуючи фактичні обставини по справі, виходячи з розміру виплат належних позивачу у якості відшкодування шкоди заподіяної здоров`ю, розмір страхового відшкодування моральної шкоди завданої позивачу, дорівнює 786, 96 грн. (15 739,29 грн. х 5 %). Загальна сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 16 526,25 грн. Відтак, позовними вимогами позивач просить стягнути з Акціонерного товариство «Страхова група «ТАС» (приватне) (код ЄДРПОУ - 30929821) на користь позивача: 17 739, 29 грн. - страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням; 1 000,00 грн. - страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності; 786,96 грн. - страхового відшкодування моральної шкоди; 12 000,00 грн. -\~ судових витрат з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову, покликаючись на ті обставини, що відповідач не відмовляв у виплаті страхового відшкодування, а зупинив її до отримання рішення за результатами кримінального провадження. Заявлені позовні вимоги відповідач вважає передчасними. Також, представник відповідача подав клопотання про зупинення провадження у справі, до набрання законної сили судовим рішенням (вироком) по досудовому розслідуванню № 12020090010002231, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідно до ухвали суду від 08 червня 2023 року у задоволенні клопотання представника Акціонерного товариства «Страхова группа «ТАС» (приватне) про зупинення провадження у даній цивільній справі відмовлено. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник подала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, заявлені позовні вимоги підтримує. Просить задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача не прибув у судове засідання, подавши суду відзив на позовну заяву. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~ Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 22 жовтня 2020 року, близько 19 год. 10 хв., водій автомобіля марки «Honda CR-V», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , рухаючись проїзною частиною дороги вул. Сагайдачного, в напрямку вул. Вовчинецька в м. Івано-Франківську, здійснив наїзд на велосипедиста [PERSON] , [INFO] , який рухався в попутному із автомобілем напрямку. Внаслідок даної ДТП [PERSON] отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований в КНП «ОКЛ ІФ ОР». Вказане підтверджується витягом з ЄРДР кримінального провадження № 12020090010002231 від 22.10.2020 (а.с. 33). Відповідно до висновків експерта № 621 від 15.01.2021 та № 533/621/21-Д від 15.09.2021, [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудного відділу хребта з компресійними переломами тіл 3-6 грудних хребців, забійна рана лівої гомілки (про що свідчить її нерівні краї), рани в ділянках голови та правої ноги (про що свідчать наявні рубці в цих ділянках), садна в ділянках голови, правої кисті та лівої гомілки (про що свідчать ділянки рожевого епідермісу), синці в ділянках правого передпліччя, правої та лівої ноги (а.с.34-39, 40-46). Як слідує з матеріалів справи, 22.10.2020 року [PERSON] було доставлено до КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради», де останній перебував на лікуванні до 27.10.2020 року. В результаті обстеження [PERSON] було поставлено діагноз: S22.03 - Перелом грудного хребця, рівень Т5 та Т6. Перелом тіла Тh 6 хребця. Забій м`яких тканин голови та обличчя. Забійно-рвана рана носа. Рвана рана м`яких тканин лівої гомілки. Забій м`яких тканин грудної стінки, про що свідчить долучений Епікриз № 1365820 (а.с. 47-49). Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «Honda CR-V», д.р.н. [NUMBER] , була застрахована в Акціонерному товаристві "Страхова група "ТАС" (приватне), відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР7393265, чинного на дату ДТП (а.с. 50). 02.02.2021 року представник позивача [PERSON] повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законом України\~ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявами на виплату страхового відшкодування. Серед заявлених позивачем до відшкодування вимог, містились: відшкодування витрат на лікування - 14 739,29 грн.; відшкодування шкоди пов`язаної із тимчасовою втратою працездатності - 1 166,66 грн. відшкодування моральної шкоди 542,42 грн. (а.с. 51-58). Згідно зі статтею 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Матеріалами кримінального провадження встановлено, що шкоду потерпілому було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого. Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з цим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до статті 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, визначена спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Частиною першою статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 01 липня 2020 року у справі № 554/858/19 (провадження № 61-6775св20). Відповідно до частини п`ятої статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Відсутність вини водія транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за\~ випадкове її завдання (без вини). Такий висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 21.04.2021року, ухваленій у справі № 450/4163/18. Як передбачено статтею 1166 ЦК України, для настання деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Зазначені підстави визнаються загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. Якщо закон змінює, обмежує або розширює коло підстав, необхідних для покладення відповідальності за завдану шкоду, то мова йде про спеціальні підстави відповідальності, що характеризують особливості тих чи інших правопорушень. Наприклад, завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, володілець якого відповідає незалежно від наявності вини. Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й завипадкове їїзавдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною. Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14. Обов`язок відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, покладається на володільця джерела. Правила частини другої статті 1187 ЦК України передбачають, що володільцем джерела підвищеної небезпеки є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 24.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Позивачем до матеріалі справи долучено докази, які свідчать про те, що\~ з 22.10.2020 року позивач, витратив 14 739,29 грн., що підтверджено копіями фіскальних чеків, квитанцій, товарних чеків, квитанції до ПКО, актом виконаних робіт. Із заяви на виплату страхового відшкодування від 02.02.2021 року слідує те, що позивачем, на підтвердження витрат по лікуванню, було надіслано на адресу відповідача наступні документи: оригінали фіскальних чеків (34 шт.), квитанцій (2 шт.), товарні чеки (2 шт.), квитанції до ПКО (1 шт.) - витрати на лікування на суму 10 848,43 грн. Заявою на виплату страхового відшкодування від 02.12.2022 р. на адресу відповідача направлено: оригінали фіскальних чеків (7 шт.) та акт виконаних робіт, наданих послуг - витрати на лікування на суму 3890,86 грн. Відтак позивачем було надано разом із заявою на виплату страхового відшкодування відповідачу всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування витрат на лікування потерпілого. З огляду на вищезазначене, розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану м потерпілого, становить 14 739,29 грн. Відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: …для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 4723 гривні, з 1 вересня - 5000 гривень. З Довідок форми 094-1/о та виписного епікризу вбачається, що [PERSON] був тимчасово непрацездатним в періоди з 22.10.2020 року по 27.10.2020 року, тобто 6 календарних днів (а.с. 66, 67-68). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 4723 гривні, з 1 вересня - 5000 гривень. За таких обставин, страхове відшкодування за шкоду, пов`язану з тимчасовою непрацездатностю позивача, складає 1 000,00 грн., яке розраховується наступним чином: з 22.10.2020 року по 27.10.2020 року - 6 днів тимчасової непрацездатності. 6 днів тимчасової непрацездатності позивача х 166,66 (5000 грн. х 1/30) = 1 000,00 грн. Відтак, розмір страхового відшкодування за період тимчасової непрацездатності позивача становить 1 000,00 грн. Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкоджень здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Відповідно до п. 23.1. СТ. 23 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою шводіяною здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди Є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого - 14 739,29 грн.; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності - 1 000,00 грн. Таким чином, враховуючи фактичні обставини по справі, виходячи з розміру виплат належних позивачу у якості відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю, розмір страхового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, дорівнює 786, 96 грн. (15 739,29 грн. х 5 %). Загальна сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 16 526,25 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне. Відповідно до статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини третьої цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень частини четвертої статті 137 ЦПК України має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження надання позивачу правничої допомоги долучено: Договір про залучення адвоката, укладений між\~ адвокатським об`єднанням «Автопоміч Україна» та адвокатом Найдою К.В. (а.с.78-80); Додаток до Договору, укладеного між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Автопоміч Україна» від 29.01.2021 року (а.с. 83); детальний розрахунок робіт (наданих послуг) на загальну суму 12 000,00 грн. (а.с. 84-85). Суд, зважаючи на доводи сторін, виходячи з предмета та підстав даного позову, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, виходячи також із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 12 000 грн. Такий розмір витрат, на думку суду, є цілком обґрунтованим та пропорційним до предмета задоволеного позову. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача слід стягнути в дохід держави 1763 гривні 40 копійок судового збору.

Outcome: approved