Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, який в ході судового розгляду справи уточнила, та прохала\~стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 3000 грн. на її утримання неповнолітнього сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що вони з відповідачем мають сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач необхідну матеріальну допомогу на утримання сина не надає, тому вона змушена звернутися до суду із даною позовною заявою, про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина. Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 09.05.2023 року провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд по суті на 06.06.2023 року із викликом сторін. 06.06.2023 року від позивача [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява, в якій остання просить справу розглядати без її участі, свою уточнену позовну заяву підтримує. 06.06.2023 року від відповідача [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява, у якій останній просить справу розглядати без його участі, уточнені позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд\~вважає встановленими наступні обставини. Сторони у справі є батьками\~ [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва серії\~ [NUMBER] \~від 10.01.2011 року виданого Градизькою селищною радою Глобинського району Полтавської області (а.с.6). Згідно з ч.1 ст.4, ч.1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як закріплено у ч. 4\~ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Статтею 5 Протоколу № 7\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання. Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України,\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Як встановлено ч.1 ст.183\~цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положень ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі\~достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що відповідач визнав позовні вимоги\~про стягнення з нього аліментів на користь позивача в розмірі 3000 грн. на утримання неповнолітнього сина [PERSON] до досягнення ним повноліття, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У сукупності наведеного, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає необхідним та достатнім розмір аліментів, у межах заявлених позивачкою позовних вимог в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст.191 СК України з дня пред`явлення позову. Позивачка звернулася з позовом до суду 02.08.2022 року, а тому законним є присудження аліментів саме з цієї дати. Згідно із п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про\~стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому судове рішення в частині\~стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць\~підлягатиме до негайного виконання. Крім того,\~відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідача на\~користь держави\~992,\~40\~грн.\~судового збору.

Outcome: approved