Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на свою користь страхове відшкодування в сумі 41078,74 грн.. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.12.2020 між позивачем та ПрАТ «СК «Провідна» було укладено договір добровільного страхування майна фізичних осіб і відповідальності перед третіми особами №06/6774055/9076/20. Відповідно до договору взято під страховий захист майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з експлуатацією транспортного засобу марки «MITSUBISHI», д.н.з. [NUMBER] . Згідно договору страхова сума становить 242 000 грн., та страхове відшкодування розраховується без урахування зносу. Пунктом 7.1. першої частини Договору передбачена безумовна франшиза у розмірі 0,5 %, що складає 242 000,00 грн.* 0,5% = 1 210,00 грн. Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Додатковою угодою до Договору було змінено пункт щодо застрахованого транспортного засобу, оскільки у транспортному засобі відбулась зміна державних номерів. Так, актуальними номерами є [NUMBER] . 31.08.2021 сталась дорожньо транспортна пригода за участю автомобіля «MITSUBISHI», д.н. КА1104CB та автомобіля «Hyundai», д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . 01.09.2021 Страхувальником було подано заяву про настання події, що підтверджується інформаційним листом про дії Страхувальника по КАСКО при врегулюванні страхового випадку по справі № 2300363185. 06.12.2021 Страхувальнику було виплачено частину страхового відшкодування у розмiрi 52 136, 26 грн. прийнято Рішення про виплату страхового відшкодування було прийнято на на підставі розрахунку Страховика та п. 1.1.10 частини 2 Договору, згідно якої пошкодження автомобіля були визнані конструктивною загибеллю, оскільки відповідно до п. п. 1.1.10 частини 2 Договору конструктивна загибель автомобіля вважається при такому рівні пошкодження автомобіля, коли вартість відновлювального ремонту дорівнює або перевищує 75% від ринкової вартості автомобіля, визначеної станом на дату настання події, яка може бути визначена страховим випадком. У своєму листі від 07.10.2021 р. (вих. № 17-12/5196) Страховик зазначає, що ринкова вартість Автомобіля станом на дату настання події, яка може бути визначена страховим випадком становить 225 270,00 грн., а вартість влювального ремонту - 159 730,26 грн. Однак, при визначенні проценту від ринкової вартості не вбачається перевищення 75% від ринкової вартості автомобіля, оскільки 159 730,26 грн./ 225270,00 грн. = 70,9 %. Страхувальником було подано запит на надання можливості ознайомлення з матеріалами справи, однак Відповідач не надав можливості ознайомитись шляхом їх копіювання з документами, на підставі яких було здійснено визначення розміру збитку. Єдине, що стало відомо Позивачу, що розрахунок ринкової вартості та розміру збитку здійснювався оцінювачем Д.Ю. Видута згідно звіту № 97-D/94/1, яким було визначено розмiр ринкової вартості Автомобіля станом на дату настання події, яка може бути визначена страховим випадком в сумі 225 270,00 грн., а вартість відновлювального ремонту в сумі 112 256,71 грн. Представником Позивача було надіслано адвокатський запит на адресу оцінювача Д.Ю. Видута для отримання копії звіту № 97-D/94/1, однак відповіді на такий запит станом на момент подання позову не надходило. Не маючи змоги отримати документи, на підставі яких було здійснено розрахунок вартості відновлювального ремонту, Позивач був змушений провести оцінку шкоди за власний рахунок. Таким чином, витрати на проведення звіту мають бути покладені на відповідача. Відповідно до звіту № 1435/11/21 про визначення вартості матеріального збитку, ринкова вартість Автомобіля становить 249 000,00 грн., а розмір відновлювального ремонту становить 153 525,60 грн. Враховуючи той факт, що Страховиком вчинялись всілякі перешкоди для отримання інформації по даному страховому випадку, Страхувальником було прийнято рішення здійснити ремонт за власний рахунок. Для цього, Страхувальник звернувся до страховика з листом, в якому просив погодити СТО, яка буде здійснювати ремонт пошкодженого автомобіля, однак станом на момент подання позову, Страховиком така відповідь надана не була. Враховуючи вищевикладене, страхувальник обрав СТО на власний розсуд та здійснив ремонт пошкодженого автомобіля. Розмір витрат на ремонт автомобіля становить 89 925,00 грн. Таким чином, реальний розмір збитку за пошкоджений автомобіль становить 89 925,00 грн., що не перевищує 75 % від ринкової вартості Автомобіля станом на дату настання події, яка може бути визначена страховим випадком. 07.10.2021 Страховиком було складено повідомлення про виплату страхового відшкодування. Відповідно до п. 12.8 Договору виплата страхового відшкодування проводиться протягом 10 робочих днів з дня прийняття рішення про виплату страхового відшкодування. Таким чином, 25.10.2021 р. був останнім днем, коли Страховик мав виконати свої зобов`язання з виплати страхового відшкодування. Враховуючи вищевикладене зазначив, що розмір витрат необхідних для ремонту автомобіля становить 89 925,00 грн.,Страховиком було виплачене страхове відшкодування у розмірі 52 136, 26 грн.,таким чином розмір боргу Відповідача становить 89 925,00 грн. - 52 136, 26 грн. - 1210,00 грн. = 36 578,74 грн. Також, позивачем було сплачено 4 500,00 грн. Отже, загальна сума заборгованості становить 36 578,74 грн. + 4 500,00 грн. =41 078,74 грн. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва вказану цивільну справу направлено за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Солом`янського районного суду від 03.02.2021 позовну заяву залишено без руху, а позивачу наданий строк для усунення недоліків. 16 лютого 2022 року до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви Ухвалою судді від 31.05.2022 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов. З рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження в справі та копію позовної заяви 16 листопада 2022 року. Ухвалою судді від 31.05.2022 відмовлено у витребування доказів у справі. 09.06.2022 надійшло клопотання позивача про розподіл судових витрат, в якому просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 20 000,00 грн. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З матеріалів справи встановлено, що між 03.12.2020 між позивачем та ПрАТ «СК «Провідна» було укладено договір добровільного страхування майна фізичних осіб і відповідальності перед третіми особами №06/6774055/9076/20. Відповідно до договору взято під страховий захист майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з експлуатацією транспортного засобу марки «MITSUBISHI», д.н.з. [NUMBER] . Згідно договору страхова сума становить 242 000 грн., та страхове відшкодування розраховується без урахування зносу. Пунктом 7.1. першої частини Договору передбачена безумовна франшиза у розмірі 0,5%, що складає 242 000,00 грн.* 0,5% = 1 210,00 грн. Відповідно до ст. 9 ЗУ «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Додатковим договором №1 до Договору добровільного страхування було змінено пункт щодо застрахованого транспортного засобу, оскільки у транспортному засобі відбулась зміна державних номерів. Так, актуальними номерами є [NUMBER] . 31.08.2021 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «MITSUBISHI», д.н. КА1104CB та автомобіля «Hyundai», д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . 01.09.2021 Страхувальником було подано заяву про настання події, що підтверджується інформаційним листом про дії Страхувальника по КАСКО при врегулюванні страхового випадку по справі № 2300363185. 06.12.2021 Страхувальнику було виплачено частину страхового відшкодування у розмiрi 52 136, 26 грн., що підтверджується квитанцією. Рішення про виплату страхового відшкодування було прийнято на на підставі розрахунку Страховика та п. 1.1.10 частини 2 Договору, згідно якої пошкодження автомобіля були визнані конструктивною загибеллю, оскільки відповідно до п. п. 1.1.10 частини 2 Договору конструктивна загибель автомобіля вважається при такому рівні пошкодження автомобіля, коли вартість відновлювального ремонту дорівнює або перевищує 75% від ринкової вартості автомобіля, визначеної станом на дату настання події, яка може бути визначена страховим випадком. У своєму листі від 07.10.2021 р. (вих. № 17-12/5196) Страховик зазначає, що ринкова вартість Автомобіля станом на дату настання події, яка може бути визначена страховим випадком становить 225 270,00 грн., а вартість відновлювального ремонту - 159 730,26 грн. Однак суд зазначає, що при визначенні проценту від ринкової вартості не вбачається перевищення 75% від ринкової вартості автомобіля, оскільки 159 730,26 грн./ 225270,00 грн. = 70,9 %. З вказаного листа також вбачається, що розрахунок ринкової вартості та розміру збитку здійснювався оцінювачем Д.Ю. Видута згідно звіту № 2300363185, яким було визначено розмiр ринкової вартості автомобіля станом на дату настання події, яка може бути визначена страховим випадком в сумі 225 270,00 грн., а вартість відновлювального ремонту в сумі 159730,26 грн. Згідно звіту № 97-Д/94/1 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 22.09.2021, складеного ФОП [PERSON] ринкова вартість КТЗ складає 225270 грн., коефіцієнт фізичного зносу - 0,7, вартість відновлювального ремонту - 112256,71 (з врахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали). Також суд зазначає, що з повідомлення про виплату від 07.10.2021 № 17-05/5208 вбачається, що страхова виплата по події від 31.08.2021 в якій був пошкоджений автомобіль MITSUBISHI Outlander реєстр. № [NUMBER] за Договором страхування №06/6774055/9076/20 від 00.01.1900 у сумі 56 897,32 грн. буде здійснена через систему Private Money, розрахунок виплати страхового відшкодування проводився шляхом вирахування з дійсної вартості ТЗ, визначеної на дату настання ДТП: Франшизи згідно умов договору:12 100,00 грн.; відсотку зносу ТЗ за фактичну кількість днів дії договору в сумі : 19 033,74 грн.; вартостi залишків пошкодженого ТЗ в сумі: 142 000,00 грн. Відповідно до ст.ст. 1 та 5 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі статтею 16 цього Закону договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний: 1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; 2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; 3) при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом; 4) відшкодувати витрати, понесені страхувальником при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків, якщо це передбачено умовами договору; 5) за заявою страхувальника у разі здійснення ним заходів, що зменшили страховий ризик, або збільшення вартості майна переукласти з ним договір страхування; 6) не розголошувати відомостей про страхувальника та його майнове становище, крім випадків, встановлених законом; 7) надавати відповідним підрозділам Національної поліції інформацію про укладення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю. Умовами договору страхування можуть бути передбачені також інші обов`язки страховика. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить договір про страхування, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. Таким чином, правовідношення в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням. Завдання потерпілому внаслідок страхового випадку шкоди, слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором добровільного комплексного страхування майна та тварин, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника, яким у цих правовідносинах виступає страховик. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 991 ЦК України, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку. При цьому, потерпілий є стороною такого договору, та наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Згідно з абз. 3 п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як вбачається з матеріалів справи позивач, звертаючись до суду з позовом зазначає, що за відсутності інформації від відповідача з приводу розрахунків суми належного йому страхового відшкодування здійснив самостійну оцінку вартості матеріального збитку та ремонт зазначеного автомобіля . Відповідно до звіту № 1435/11/21 про визначення вартості матеріального збитку, ринкова вартість автомобіля становить 249 000,00 грн., а розмір відновлювального ремонту становить 153 525,60 грн. Як вбачається з матеріалів справи позивачем було самостійно здійснено ремонт пошкодженого автомобіля на СТО. Так згідно замовлення № ЛВ00000258 від 02.12.2021 ФОП [PERSON] вартість запчастин та послуг складає 89925 грн., які були сплачені власником автомобіля згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №258 від 02.12.2021. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач до суду відзив не подав, вищезазначене не спростував. Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що вимоги про стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Провідна» невиплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 36578,74 грн. є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Крім того, позивач зазначив, що витрати на проведення оцінки майна склали 4500 грн., та документально підтверджені, які також підлягають стягненню з ПАТ «Страхова компанія «Провідна» на його користь, що відносяться до судових витрат. Так, відповідно до акту про надання послуг№1435/11/21від 11.11.2021 вартість послуг з оцінки майна складає 4500,00 грн., позивачем було сплачено ПП Габ`яно згідно платіжних доручень № 403517130 від 11.11.2021 та № 402974835 від 5.11.2021 по кожному платіжному доручення по 2250,00 грн. Таким чином, матеріалами справи підтверджується понесені позивачем витрати у сумі 4500,00 грн., які підлягають стягненню. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Таким чином, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Статтею 59 Конституції закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до п.п.6, 9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Згідно зі ст.19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Статтею 30 Закону передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З точки зору ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 09.06.2022 до суду надійшло клопотання позивача про розподіл судових витрат, в якому просив стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 20 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача до клопотання надано суду письмові докази - договір про надання правничої допомоги від 20 вересня 2021 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Грабовським О.О., згідно якого гонорар адвоката складається з підготовки позовної заяви та представництва клієнта в суді першої інстанції - 20 000,00 грн., а також прибутковий касовий ордер №1 від 08.06.2022 на суму 20 000,00 грн. В матеріалах справи міститься ордер на надання правової допомоги на адвоката Грабовського О.О.. Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд приймає до уваги час та обсяг робіт, виконаних адвокатом в межах даної справи, обсяг наявних в справі доказів, які підлягали дослідженню. Заяв про необґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу чи їх зменшення з боку позивача не надходило. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на користь [PERSON] витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved