Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

1. Стислий виклад позицій сторін [PERSON] звернулася до суду з позовом до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, держави Російська Федерація в особі посольства держави Російської Федерації в Україні про відшкодування моральної шкоди. Просить: стягнути з Держави Російська Федерація в особі посольства держави Російської Федерації в Україні 4000000,00 гривень моральної шкоди, завданої порушенням її прав внаслідок військової агресії та окупації частини території України; стягнути з держави Україна в особі Кабінету Міністрів України одну гривню моральної шкоди, завданої їй порушенням її прав на мир та правомірну, добросовісну і кваліфіковану діяльність органів державної влади України в частині добросовісності. На обґрунтування свого позову вказала, що Україна є суверенною та незалежною державою. Територіальний імунітет України гарантується міжнародним правом. Загальновідомим є той факт, що з 2014 року Російська Федерація здійснює збройну агресію проти України, тобто вчиняє дії, визначені статтею 3 Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 14 грудня 1974 року, як акт збройної агресії. Згідно заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройної агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», текст якої схвалено постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2-15 року №337-VIII, збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року з тимчасової окупації Кримського півострову, зокрема Автономної Республіки Крим і Міста Севастополя (перша фаза збройної агресії). Друга фаза збройної агресії Російської федерації проти України розпочалася у квітня 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансові спецслужбами Російської Федерації озброєнні бандитські формування проголосили створення «Донецької народної республіки» (7 квітня 2014 року) та «Луганської народної республіки» (27 квітня 2014 року). Третя фаза збройної агресії Російської Федерації розпочалася 27 серпня 2014 року масовим вторгненням на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів Збройних Сил Російської Федерації. З 24 лютого 2022 року розпочалась та триває ще одна фаза збройної агресії Російської федерації проти України повномасштабне вторгнення Збройних Сил Російської Федерації на суверенну територію України. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, на всій території України введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Дані дії держави Російська Федерація та очевидна бездіяльність держави Україна, яка допустила до військового конфлікту з Російською Федерацією, привели до порушення права позивачки на мир. Право на мир закріплене Декларацією про виховання народів у дусі миру 1978 року. Декларацією про право народів на мир 1984 року закріплено суверенне право народів на мир. Окрім того, відповідачі порушили похідні права від права на мир, а саме право на безпеку, на суверенітет та цілісність території. Моральна шкода, завдана їй порушенням її права на мир, розрахована нею за її внутрішнім переконанням з врахуванням рішень ЄСПЛ та норм міжнародного права без будь-якої методики. Водночас у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України вона зазнала душевних страждань і приниження, перенесла стрес і побоювання за свою безпеку, були порушені її нормальні життєві зв`язки та погіршилися відносини з оточуючими людьми, вона вживала додаткових зусиль для організації свого життя та захисту порушених прав, в тому числі неодноразово змушена була переховуватись у непристосованих бомбосховищах під час оголошених повітряних тривог. Споглядання зруйнованих ракетними ударами на [PERSON] будівель приносить додатковий дискомфорт, в тому числі і часткову втрату в людяність загарбників. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що в зв`язку з війною вона втратила заробіток, змушена жити виключно на власні заощадження, утримувати хворого батька і сторічну бабусю, з огляду на догляд за котрими вона не взмозі виїхати з України, аби перебувати в безпечніших місцях. Представник відповідача - Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України в поданому відзиві проти задоволення позову заперечив і просив в його задоволенні відмовити. В судове засідання представника не направив. Представник відповідача - держави Російська Федерація в особі посольства держави Російської Федерації в Україні в судове засідання представника не направив, про час та місце слухання справи вважається повідомленим належним чином. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи провести за відсутності представників відповідачів в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 10.04.2023 позовну заяву залишено без руху, ухвалою суду від 03.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19.05.2023. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 29.05.2023 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. 09.06.2023 розгляду справи закінчено з ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Встановлено, що [PERSON] є громадянкою України, мешканкою м. Хмельницький. З 2014 року Російська Федерація здійснює збройну агресію проти України, тобто вчиняє дії, визначені статтею 3 Резолюції 3314 (ХХІХ) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 14 грудня 1974 року, як акт збройної агресії. Згідно заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», текст якої схвалено постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року №337-VІІІ, збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року з тимчасової окупації Кримського півострову, зокрема, Автономної Республіки Крим і міста Севастополя (перша фаза збройної агресії). Друга фаза збройної агресії Російської Федерації проти України розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами Російської Федерації озброєні бандитські формування проголосили створення «Донецької народної республіки» (7 квітня 2014 року) та «Луганської народної республіки» (27 квітня 2014 року). Третя фаза збройної агресії Російської Федерації розпочалася 27 серпня 2014 року масовим вторгненням на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів Збройних Сил Російської Федерації. 24 лютого 2022 року розпочалася та триває ще одна фаза збройної агресії Російської Федерації проти України - повномасштабне вторгнення Збройних Сил Російської Федерації на суверенну територію України. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. 4. Мотивована оцінка доводів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. В силу ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Як передбачено ч. 1 ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Згідно з ч.ч. 3, 5 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього. При цьому на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу). У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб. Право на відшкодування моральної шкоди виникає у особи, у тому числі внаслідок неправомірних дій щодо неї або членів її сім`ї, якщо це призвело до фізичних і душевних страждань потерпілого. У разі вирішення спору судом розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються моральні втрати особи, що призвели до порушення її нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Також враховуються обставини, що призвели до погіршення або позбавлення можливості реалізації особою своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується потерпілому (позивачеві) одноразовим платежем, а також іншим майном або в інший спосіб. Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про те, що [PERSON] завдано моральної шкоди внаслідок незаконних (неправомірних) дій держави Україна в особі Кабінету Міністрів України. За таких обставин [PERSON] не довела склад цивільного правопорушення, що є юридичною підставою відповідальності держави Україна перед нею за завдані збитки, а її позов у цій частині є необґрунтованим. Водночас суд вважає, що у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України [PERSON] зазнала душевних страждань, перенесла стрес і повністю обґрунтовані побоювання за свою безпеку, були порушені її нормальні життєві зв`язки та вона вживала додаткових зусиль для організації свого життя та захисту порушеного права, а тому слід стягнути з держави Російська Федерація на користь [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої збройною агресією проти України, грошові кошти в сумі 500 000 гривень. 5.\~Судові витрати Оскільки позовні\~вимоги задоволено\~в чистині\~вимоги до держави Російська Федерація, то судовий збір теж підлягає стягненню з держави Російська Федерація пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в сум 5000 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial