Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

4 травня 2023 року адвокат АО «Галицька правнича група» Фрей А.В. в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування. У позовній заяві зазначає, що після смерті свого чоловіка [PERSON] позивач звернулася до приватного нотаріуса Луців І.П. Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області з метою отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки загальною площею 3,4823 га, що розташовані на території Миколаївської сільської ради згідно з Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку, серії ІІІ-ЛВ №011230, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №11898 від 24.01.2001, що належали спадкодавцю - [PERSON] та земельні ділянки загальною площею 1,0111 га, що розташовані на території Миколаївської сільської ради на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серії ІІІ-ЛВ №011088, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12255 від 24.01.2001, що належали спадкодавцю - [PERSON] . Проте, приватним нотаріусом Луців І.П. Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області було відмовлено в оформленні спадщини, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначені земельні ділянки через те, що зазначені документи були видані після смерті спадкодавця - [PERSON] , який помер [INFO] , та спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач не може реалізувати свої майнові права як спадкоємець у позасудовому порядку, а тому змушена звернутися з позовом до суду про визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування. Отож, позивач просить ухвалити рішення, яким встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт вступу спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] у володіння та управління спадковим майном після смерті спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 23 грудня 1999 року; встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт належності спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] , Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №011230, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №11898, виданого на ім`я [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, загальною площею 3,2633 га, кадастровий номер: 4623983000:05:000:0921, та земельну ділянку, загальною площею 0,2190 га, кадастровий номер: 4623983000:05:000:0917, в порядку спадкування після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , що належали йому згідно з Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №011230, зареєстрованого 24 січня 2001 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №11898; визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,7921 га, кадастровий номер: 4623983000:05:000:0920, та земельну ділянку, загальною площею 0,2191 га, кадастровий номер: 4623983000:05:000:0919, в порядку спадкування після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , що належали їй згідно з Державним актом на право приватної власності на землю, серії Ш-ЛВ №011088, зареєстрованого 24 січня 2001 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12255. Крім цього, просить судові витрати покласти на сторону позивача (а.с.3-17). 4 травня 2023 року, автоматизованою системою документообігу суду Д-3, судді Семенишин О.З. передані згадані вище матеріали справи, для розгляду (а.с.69). Ухвалою судді від 30 травня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.1-2). У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача скерував суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити за його відсутності та відсутності позивича. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовільнити (а.с.75). Відповідач скерував суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с.76). Із урахуванням наведеного, відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України та ч. 2 ст.247 ЦПК України розгляд справи проведено без участі учасників справи, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов потрібно задовольнити, виходячи з таких міркувань. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ст. 13, 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст. 12, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з ч. 1-2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, а також і інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд установив, що [INFO] помер батько чоловіка (свекор) [PERSON] , у віці 80 років у с. Миколаїв Радехівського району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис №18 від 5 жовтня 1994 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 5 жовтня 1994 року, виданого Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.24). [INFO] померла мати чоловіка (свекруха) [PERSON] , у віці 80 років у с. Миколаїв Радехівського району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис №23 від 23 грудня 1999 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 23 грудня 1999 року, виданого Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.25). [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , у віці 51 рік у с. Миколаїв Радехівського району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис №15 від 5 липня 2004 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] від 5 липня 2004 року, виданого Миколаївською сільською радою Радехівського району Львівської області (а.с.26). Відповідно до відповіді Радехівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управлінням міністерства юстиції №205 /32.23-04.05 від 6 квітня 2023 року на адвокатський запит, внаслідок проведеної перевірки актового запису про народження громадянина [PERSON] , [INFO] у відділі ДРАЦС - не виявлено. Актовий запис про народження не поновлювався (а.с.27). Згідно зі Свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 18 листопада 2022 року, виданого повторно Радехівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) уклали шлюб 15 липня 1978 року, про що зроблено відповідний актовий запис №17. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові та дружині - [PERSON] (а.с.28). Із Довідки Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області від 12 січня 2022 року № 21 видно, що гр. [PERSON] , який помер [INFO] , до дня смерті був зареєстрований на [ADDRESS] . Разом з ним на день його смерті в житловому будинку були зареєстровані: дружина - [PERSON] , яка померла [INFO] . Проживав без реєстрації його син [PERSON] , який помер [INFO] , інших осіб зареєстрованих не було. Заповіт від імені померлого виконкомом Миколаївської сільської ради посвідчувався за № 43 від 13 квітня 1993 року, який не змінювався і не скасовувався (а.с.29). Як видно з вищезазначеного, на момент смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , разом з ним спільно проживала його дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини) після смерті свого чоловіка. Згідно з Довідкою Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області від 12 січня 2022 року №22 гр. [PERSON] , яка померла [INFO] , до дня смерті була зареєстрована на [ADDRESS] . Разом з нею на день її смерті в житловому будинку проживав без реєстрації її син [PERSON] , який помер [INFO] , інших осіб зареєстрованих не було. Заповіт від імені померлої виконкомом Миколаївської сільської ради посвідчувався за № 24 від 25 грудня 1996 року, який не змінювався і не скасовувався (а.с.30). Отож, після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину прийняв її син [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном (фактичне прийняття спадщини) після смерті своєї матері. Із довідки Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області від 12 січня 2022 року №23, видно що гр. [PERSON] , який помер [INFO] , до дня смерті був зареєстрований на [ADDRESS] . Разом з ним на день його смерті в житловому будинку були зареєстровані і проживали: дружина - [PERSON] та син - [PERSON] . Заповіт від імені померлого виконкомом Миколаївської сільської ради не посвідчувався (а.с.31). Таким чином, після смерті спадкодавця [PERSON] спадщину прийняла його дружина [PERSON] та син [PERSON] , шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Відповідно до Заповіту від 13 квітня 1993 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Миколаївської сільської Ради Радехівського району Львівської області, зареєстрованого в реєстрі за №43, [PERSON] , що мешкав у с. Миколаїв, Радехівського району Львівської області, на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: «все моє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде мені належати і на що за законом матиму право заповідаю моєму сину [PERSON] » (а.с.32). Із Заповіту від 25 грудня 1996 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Миколаївської сільської Ради Радехівського району Львівської області Яцій Е.І., зареєстрованого в реєстрі за №24, видно, що [PERSON] , що мешкала у с. Миколаїв Радехівського району Львівської області, на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: «все моє майно, де б не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що на день смерті буде мені належати і на що за законом матиму право, заповідаю моєму сину [PERSON] (а.с.33). Згідно зі Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 28 лютого 2020 року, виданого приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Луців І.П., зареєстрованим в реєстрі за №97, спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1953 року народження, який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб - платників податків: [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: Львівська область, Радехівський район, с. Миколаїв. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: житлового дерев`яного будинку, позначеного літерою А-1 за планом земельної ділянки, з господарськими будівлями, який знаходиться на [ADDRESS] . Вищезгаданий житловий будинок належав на підставі Свідоцтва про право особистої власності на будівлі, виданого виконкомом Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області 3 квітня 1990 року на підставі рішення Радехівського райвиконкому від 23 березня 1990 року за №46, зареєстрованого у Червоноградському міжміському бюро технічної інвентаризації Львівської області 3 квітня 1990 року і записано в реєстрову книгу під №105, належав [PERSON] - спадкоємцем якого за заповітом, посвідченим [PERSON] секретарем виконкому Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області 13 квітня 1993 року за реєстром № 43, дублікат якого виданий 28 жовтня 2019 року за реєстром №43, був [PERSON] , який прийняв спадщину але не оформив своїх спадкових прав. В цілому цей житловий будинок складається з 2-ох житлових кімнат площею 38,1 кв.м. коридору, кладової, кухні, веранди. Загальна площа будинку 70,5 кв.м. Право власності на житловий будинок підлягає державній реєстрації (а.с.39). Як видно з Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 202295670 від 28 лютого 2020 року, виданого Приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Львівської області Луців І.П., житловий будинок, загальною площею 70,5 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований 28 лютого 2020 року (а.с.35). На підставі Договору про поділ спадкового майна від 28 лютого 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Львівської області Луців І.П. та зареєстрованого в реєстрі за №95, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України є спадкоємцями першої черги за законом в рівних частках по 1/2 частині кожний до майна померлого [INFO] їх чоловіка та батька [PERSON] . Спадкоємці відповідно до статті 1278 Цивільного кодексу України провели поділ спадкового майна, зокрема, [PERSON] успадковує: житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] успадковує: земельну ділянку, площею 1,5934 га, яка розташована на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 4623983000:05:000:0476 (а.с.36). Як видно з вищенаведеного, після смерті [PERSON] спадщину прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON] , шляхом спільного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини та шляхом подання заяв до нотаріальних органів і отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Між тим, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина та залишилось окрім вищезазначеного таке спадкове майно: земельні ділянки, загальною площею 3,4823 га, на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №011230, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №11898 від 24 січня 2001 року, виданого батькові спадкодавця - [PERSON] ( [PERSON] ). Відповідно до плану зовнішніх меж земельної ділянки, спадкодавцю було передано наступні земельні ділянки: земельна ділянка загального площею 3,2633 га, кадастровий номер: 4623983000:05:000:0921; земельна ділянка загальною площею 0,2190 га, кадастровий номер: 4623983000:05:000:0917 (а.с.38); земельні ділянки, загальною площею 1,0111 га, на території Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-ЛВ №011088, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12255 від 24 січня 2001 року, виданого матері спадкодавця - [PERSON] . Відповідно до плану зовнішніх меж земельної ділянки спадкодавцю було передано наступні земельні ділянки: земельна ділянка загальною площею 0,7921 га, кадастровий номер: 4623983000:05:000:0920; земельна ділянка загальною площею 0,2191 га, кадастровий номер: 4623983000:05:000:0919 (а.с.37). Згідно з Рішенням Миколаївської сільської ради Радехівського району Львівської області X позачергової сесії III демократичного скликання від 19 травня 2000 року «Про погодження проекту передачі земельних часток (паїв) в натурі та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам сіл Миколаїв, Адамівка, Стирківці Радехівського району» було вирішено: «1. Погодити проект передачі земельних часток (паїв) у приватну власність громадянам із земель СТзОВ «Україна» площею 1671,62 га, з них ріллі - 1503,34 га, кормових угідь - 168,28 га, враховуючи якісну оцінку земель. 2. Просити Радехівську районну раду затвердити проект передачі земельних часток (паїв) у приватну власність на сесії районної ради» (а.с.39). Відповідно до Рішення Радехівської районної ради Львівської області XII сесії III демократичного скликання від 23 червня 2000 року «Про затвердження проекту передачі земельних часток /паїв/ в натурі та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам сіл Миколаїв, Адамівка, Стирківці, Миколаївської сільської ради» було вирішено: «1. Затвердити проект передачі земельних часток /паїв/ у приватну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам сіл Миколаїв, Адамівка, Стирківці, Миколаївської сільської ради на площі 1671,62 га, з них ріллі 1503,34 га; кормових 168,28 га, враховуючи якісну оцінку земель. 2. Передати у приватну власність громадянам сіл Миколаїв, Адамівка, Стирківці земельні частки (паї) згідно з додатком № 1 та видати їм державні акти на право приватної власності на землю» (а.с.40). Як видно зі списку осіб сіл Миколаїв, Адамівка, Стирківці, Миколаївської сільської ради, які мають право на середню земельну частку пай, у списку зазначені: спадкодавець [PERSON] , якому було передано земельні ділянки, загальною площею 3,4823 га, з них 3,2633 га - рілля та 0,2190 га - кормові угіддя; спадкодавець [PERSON] , якій було передано земельні ділянки, загальною площею 1,0111 га з них 0,7921 га - рілля та 0,2191 га - кормові угіддя (а.с.41-42). Із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-3500889132022 від 23 грудня 2022 року видно, що земельній ділянці, загальною площею 3,2633 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва присвоєний кадастровий номер 4623983000:05:000:0921, що розташована на території Миколаївської сільської ради Червоноградського (колишнього Радехівського) району Львівської області (а.с.43-46). Відповідно до витягу №НВ-9915061672023 від 15 березня 2023 року із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки земельна ділянка з кадастровим номером: 4623983000:05:000:0921, має нормативно грошову оцінку в розмірі - 429 87,94 грн (а.с.47). Як видно з Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ- 6800987732022 від 9 грудня 2022 року земельній ділянці загальною площею 0,2190 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва присвоєний кадастровий номер 4623983000:05:000:0917, що розташована на території Миколаївської сільської ради Червоноградського (колишнього Радехівського) району Львівської області (а.с.48-51). Відповідно до витягу № НВ-9915061532023 від 15 березня 2023 року із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки земельна ділянка з кадастровим номером: 4623983000:05:000:0917, має нормативно грошову оцінку в розмірі - 846,45 грн (а.с.52). Отже, загальна оцінка земельних ділянок згідно з Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку, серії ІІІ-ЛВ №011230, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №11898 від 24.01.2001 року, становить 43 834,39 грн. Із Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ- 6801006442022 від 16 грудня 2022 року видно, що земельній ділянці, загальною площею 0,7921 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва присвоєний кадастровий номер 4623983000:05:000:0920, що розташована на території Миколаївська сільської ради Червоноградського (колишнього Радехівського) району Львівської області (а.с.53-56). Відповідно до витягу №НВ-9915061862023 від 15 березня 2023 року із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки земельна ділянка з кадастровим номером: 4623983000:05:000:0920, має нормативно грошову оцінку в розмірі 17 475,76 грн (а.с.57). Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ- 5100919222022 від 16 грудня 2022 року земельній ділянці, загальною площею 0,2191 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва присвоєний кадастровий номер 4623983000:05:000:0919, що розташована на території Миколаївської сільської ради Червоноградського (колишнього Радехівського) району Львівської області (а.с.58-61). Відповідно до витягу № НВ-9915062092023 від 15.03.2023 року із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки земельна ділянка з кадастровим номером: 4623983000:05:000:0919, має нормативно грошову оцінку в розмірі - 846,84 грн (а.с.62). Отож, загальна оцінка земельних ділянок згідно з Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку, серії ІІІ-ЛВ №011088, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №12255 від 24.01.2001 року, становить 18 322,60 грн. Загальна нормативна грошова оцінка таких земельних ділянок становить 62 156,99 грн. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій Приватного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Луців І.П. від 05.04.2023 року № 35/02-31 відмовлено гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, на 1/2 частку майна, що залишилося після смерті гр. [PERSON] , [PERSON] , спадкоємцем яких був [PERSON] , який прийняв після них спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, помер [INFO] , а саме земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Миколаївської сільської ради Червоноградського (колишнього Радехівського) району Львівської області, загальними площами 1,0111 га та 3,4823 га (а.с.63-65). На підставі ст.534 ЦК УРСР спадкоємцем за заповітом до майна померлого [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] є їхній син - [PERSON] , який помер [INFO] . З огляду на зазначене вище, спадкоємцем за законом до майна померлого - [PERSON] є також його син - [PERSON] , який спільно з позивачем прийняв спадщину після смерті батька. Останній в нотаріальну контору не звертався із заявою про видачу частки у майні, що залишилося після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Разом з тим, [PERSON] визнав позов та не заперечив щодо визнання за його матір`ю права власності на спірні земельні ділянки. Інших осіб, які б претендували на майно, ні за законом ні за заповітом немає. Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому, відповідно до вимог ст.12, 229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким зі спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно зі ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. На підставі ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Таким чином, після смерті [PERSON] прийняла спадщину його дружина [PERSON] , яка разом з ним спільно проживала. Після смерті [INFO] [PERSON] , спадщину прийняв її син [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном після смерті своєї матері. Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ч. 1 ст. 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходять усі права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. На підставі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За змістом ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, позивач прийняла спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Оскільки, у цьому випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Із ст.81, 131 Земельного кодексу України видно, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Приймаючи до уваги вищенаведене, визнання позову відповідачем, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд робить висновки, що позовні вимоги сторони щодо встановлення юридичних фактів та визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення. У зв`язку з клопотанням позивача, суд не вирішує питання розподілу судових витрат.

Outcome: approved