Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

17.08.2022 року представник [PERSON] - адвокат Купрієнко В.С. звернувся до\~суду із\~вищезазначеною позовною\~заявою ,\~в якій\~просить: - припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] ( [INFO] ), в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.06.2021 року до досягнення дитиною повноліття, які стягуються на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 02 грудня 2021 року за № 363/2144/21 з дня набрання рішення суду законної сили; - виконавчий лист Вишгородського районного суду Київської області від 19.01.2022 року за № 363/2144/21 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] ( [INFO] ), в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.06.2021 року до досягнення дитиною повноліття, визнати таким, що не підлягає виконанню; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , аліменти у розмірі однієї чверті всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня пред`явлення даної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 1 984,80 (одна тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 80 коп.) грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.10.2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, про що було складено відповідний актовий запис за № 224. В шлюбі у подружжя народилась донька: [PERSON] [INFO] . Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 13.07.2011 року за № 2-1468/11, шлюб між подружжям було розірвано. Після розірвання шлюбу їхня донька певний період часу проживала разом з матір`ю. Позивач постійно надавав кошти Відповідачу на утримання дитини. Згодом, стосунки між матір`ю та донькою суттєво погіршились через зловживання Відповідачем алкогольними напоями та аморальним способом життя. Відповідач перестала піклуватись про свою дитину: не забезпечувала необхідним харчуванням, медичним доглядом, не дбала про її фізичний та духовний розвиток. В результаті, починаючи з березня 2021 року донька [PERSON] переїхала жити до нього та бабусі за адресою: [ADDRESS] . Після повномасштабного вторгнення російських військ на територію України Позивача було мобілізовано до Збройних сил України, де починаючи з 15.03.2022 року він проходить військову службу в [NUMBER] стрілецькому батальйоні ЗСУ (в/ч [NUMBER] ). На початку серпня 2022 року Позивач на декілька днів повернувся додому та дізнався, що 02.12.2021 року Вишгородським районним судом Київської області було винесено рішення за № 363/2144/21 про стягнення з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання їхньої малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.06.2021 року до досягнення дитиною повноліття. Крім того, на адресу Позивача надійшла з Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19.07.2022 року ВП № 68566909, у відповідності до якої заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.07.2022 року становить 69\~775,50 грн. В зв`язку з даними обставинами Позивач вимушений звернутись до суду із вищезазначеним позовом. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06.09.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 22.12.2022 року було закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити, вказав, що дитина і на даний час проживає з бабусею. Зазначив, що рішення суду по справі № 363/2144/21 від 02.12.2021 року не оскаржувалося. Крім того, вказав, що акт обстеження матеріально-побутових умов, наданих відповідачем, не містить інформації яким саме депутатом Вишгородської міської ради він був складений та спростовується Актом обстеження від 09.08.2022р. Зазначив, що доказів стосовно твердження щодо несення нею витрат на навчання, проїзд та харчування лягли саме на неї матеріали справи не містять. 25.04.2022 р. та 16.09.2022 р. ВДВС у Вишгородському районі було стягнуто аліменти у розмірі 8\~540,31 грн. та 36\~584,20 грн., що підтверджується платіжними дорученнями. 18.09.2022 р. [PERSON] під розписку отримала від матері гроші в розмірі 16\~000,00 грн, а решту [PERSON] вирішила залишити собі. Звертає увагу, що відповідач просить стягнути понесені нею судові витрати, однак не надає суду жодних документів, які б свідчили про укладення угоди з адвокатом. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги частково визнала. Вказала, що дитина не проживала ніколи з бабусею. В березні 2022 р. донька пішла від неї жити зі своїм хлопцем. Ніяких претензій щодо сплати аліментів вона до Позивача не має, зазначила, що аліменти зараз не отримує і останній раз була заборгованість по їх сплаті. Половину коштів вона віддавала дочці, яка навчається на повара. Також, зазначила, що вона їй допомагає. Крім того, 26.09.2022 року через канцелярію суду нею поданий відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що після розлучення вони з відповідачем продовжували проживати разом до травня 2021 р., але доньку всім необхідним забезпечувала вона самостійно. У сторін існувала домовленість, що оплату комунальних платежів здійснює Позивач та допомагає утримувати їх доньку, однак ці домовленості він не виконав. Після того, коли Відповідач пішов від них, він почав з іншою жінкою винаймати квартиру, тобто він лише зареєстрований зі своєю матір`ю в [ADDRESS] . Саме через те що між ними з Позивачем не було досягнуто офіційних домовленостей щодо участі в утриманні їх спільної дитини вона вимушена була звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів. Вказала, що Позивач вводить суд в оману, оскільки він знав про аліменти та навіть прибув у судове засідання, але запізнився, стверджуючи що на момент винесення рішення суду про стягнення аліментів донька проживала разом з ним і що вона повністю перебуває на його утриманні він тим самим підтверджує про свою обізнаність щодо аліментів, винаймаючи житло з іншою жінкою він ніяк не може проживати разом з матір`ю та донькою, оскільки він перебуває на службі з 15.03.2022 р. то цей факт сам по собі свідчить про неможливість його проживання разом з донькою. Донька навчається в ДПТНЗ Київське вище професійне училище водного транспорту за спеціальністю повар-офіціант і всі витрати на навчання, проїзд та харчування сплачує саме вона. Відповідач втратила роботу, а Позивач працездатний, на його утриманні інших осіб не має, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), а тому просить повністю відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.39-42) та стягнути з Позивача понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4\~300,00 грн. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] (спільна донька) зазначила, що проживає у бабусі по [ADDRESS] з березня 2021 р. До цього часу проживала разом із мамою по [ADDRESS] . Вона змушена була виїхати від мами, у зв`язку з тим, що та вживала алкогольні напої та додому приводила чужих чоловіків, які мали неадекватну поведінку та кидалися на неї з ножем. Вона працює в кафе та навчається, її утриманням займається батько. Один раз мама їй дала 16\~000 грн. як аліменти. На даний час з мамою спілкуються рідко. На день народження мама надіслала їй 500 грн. У зв`язку з тим, що батько на даний час перебуває на війні, то не проживає разом з нею, але постійно здійснює грошові перекази на її карту. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] (бабуся) зазначила, що Позивач є її сином, а відповідач бувша невістка. Вона проживає разом з онукою більше двох років з березня 2021 р., а до цього часу онука проживала разом з її мамою, часто до неї навідувалася. Забезпеченням онуки займається її батько, переказуючи кошти, а матір - взагалі не допомагає дитині. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] (цивільний чоловік відповідача) вказав, що протягом року проживає разом з відповідачем, а [PERSON] - це її донька, яка проживає окремо з хлопцем по [ADDRESS] в квартирі, яка належить дідусеві цього хлопця та інколи заходить в гості до батьків відповідачки. Підтвердив, що [PERSON] надала дочці 16\~000 грн. в рахунок аліментів, однак через деякий час прийшла знову за грошима та отримала 2000 грн. За іншу частину аліментів був зроблений поточний ремонт в квартирі. Також, зазначив, що і у батька [PERSON] не проживає, оскільки, зі слів родичів, він проживає на орендованій квартирі. Заслухавши представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] у [PERSON] та\~ [PERSON] народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області 22.03.2006 р., актовий запис № 60 (а.с. 10). Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 13.07.2011 року по справі № 2-1468/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу позовні вимоги задоволені та розірвано шлюб між сторонами (а.с.9). 02.12.2021 року Вишгородським районним судом Київської області було винесено рішення за № 363/2144/21 по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, згідно якого стягують з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їхньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.06.2021 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.16). Згідно листа Вишгородського відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) направлено [PERSON] . Постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19.07.2022 року ВП № 68566909, у відповідності до якої заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів станом на 01.07.2022 року становить 69\~775,50 грн (а.с. 13-14). Згідно Довідки про доходи, виданої КП «Управляюча компанія» Вишгородської міської ради від 01.08.2022 р. № УКУК0000005 сукупний дохід [PERSON] , який займає посаду Електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування 6 розряду, за період з 07.2021 р. по 02.2022 р. складає 166287,25 грн (а.с.11). Згідно Довідки військової частини [NUMBER] від 05.08.2022 р. № 817 солдат [PERSON] перебуває на військовій службі в в/ч [NUMBER] з 15.03.2022 р (а.с.15). До матеріалів справи долучений також Акт обстеження матеріально-побутових умов проживання від 09.08.2022 р., складеного Депутатом Вишгородської міської ради Жадан С.М., в [ADDRESS] проживають донька [PERSON] , яка проживає за адресою з 10.03.2006 р., [PERSON] , проживає за адресою з 15.05.1996 року (а.с. 12). З Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 20.09.2022 р., складеного Депутатом Вишгородської міської ради в [ADDRESS] проживає донька [PERSON] , [PERSON] , яка проживає за адресою з 15.05.1996 року (а.с. 45). 18.09.2022 року [PERSON] склала розписку про отримання від своєї матері [PERSON] грошей в розмірі 16\~000,00 грн.(а.с. 69). Також матеріали справи містять виписки про переказ грошей [PERSON] (а.с.70-83). Згідност. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що дитина з 01.03.2021 року постійно проживає з батьком, знаходиться на його утриманні. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] аліментів за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала і знаходилась у платника аліментів. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Щодо вимоги про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд зазначає наступне. Частиною 2 ст. 432 ЦК України передбачено, що «суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою собою або з інших причин». Щодо відкликання виконавчого листа, то слід зазначає наступне, судом не встановлено, що виконавчий документ був виданий помилково або з інших, визначених положеннями частини 2\~статті 432 ЦПК України, підстав, тому суд прийшов до висновку, що в цій частині позовна заява задоволенню не підлягає. Щодо вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] . Так, відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України «батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття». Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України «за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або законних представників дитини, разом з яким проживає дитина». Частиною третьою статті 181, частиною першою статті 183\~СК\~України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 182\~СК\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.\~2\~ст.\~182\~СК\~України\~розмір аліментів\~має\~бути\~необхідним та\~достатнім\~для\~забезпечення гармонійного\~розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 8\~Закону\~України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18). Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то суд вважає, що відповідач не надала суду належних та допустимих доказів про неможливість стягнення з неї аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), а тому суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Отже, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно зі статтею 191\~СК\~України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід призначити з 17.08.2022 року, тобто з дня пред`явлення позивачем вказаного позову. Згідно ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 гривень та судовий збір в розмірі.992,40 гривень на користь держави.

Outcome: partial