Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

09.05.2023 року [PERSON] (далі Позивач) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] (далі Відповідач) про заміну способу стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач з відповідачем перебували у шлюбі, який був розірваний за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.05.2018 року. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утримані. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.12.2021 року ухвалено стягувати з відповідача, [PERSON] , на користь позивача, [PERSON] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Але виплати по аліментам відповідач проводить нерегулярно, завжди існує заборгованість, що покладає на позивача всі поточні матеріальні витрати на дитину, і тільки через деякий час позивач отримує часткову сплату заборгованості. Відповідно до постанови Білгород-Дністровського відділу ДВС України від 27.01.2022 року про відкриття виконавчого провадження, почато примусове стягнення аліментів з відповідача. З часу ухвалення заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.12.2021 року витрати на утримання дитини значно зросли, оскільки дитина підросла, перейшла з дитячого садочка до школи, активно займається спортом, відвідує додаткові заняття з англійської мови, додалися витрати на спортивне знаряддя, суттєво підвищилися витрати на харчування та забезпечення одягом дитини. Позивач максимально намагається забезпечити дитину усім необхідним для її повноцінного розвитку, але несистематичне надходження аліментних виплат та розмір її заробітної плати не завжди можуть повністю покрити витрати на дитину. Крім того, присуджений розмір аліментів не є достатнім для утримання та виховання дитини та для забезпечення його гармонійного розвитку, тому позивач і звернулася до суду з позовом про заміну способу стягнення аліментів з твердої суми на частку від заробітку (доходу) відповідача. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10.05.2023 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.06.2023 року підготовче провадження було закрито та призначено до слухання справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву у якій просила справу розглянути у заочному порядку, не заперечувала проти розгляду справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений. Суд розглядає справу за відсутність позивача та відповідача, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно до наданої заяви, за наявними матеріалами у справі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі розлучені на підставі рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24.05.2018 року та мають від шлюбу дитину сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та знаходиться на її утримані. Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.12.2021 року з відповідача на користь позивачки на утримання дитини були стягнуті аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що відповідач несумлінно ставить до своїх обов`язків, виплати проводить нерегулярно, мають місце заборгованості, крім того коштів, які їй присудженні у розмірі 1 500,00 грн. на місяць, недостатньо на сьогоднішній день для повноцінного утримання дитини, у зв`язку з чим вона просить суд змінити спосіб стягнення аліментів із твердої грошової суми в розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, на стягнення аліментів у частці від заробітку в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89 року, яка ратифікована Постановою ВР України N 789ХІІ (78912) від 27.02.91 року та набула чинності для України 27.09.91 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, законодавець чітко визначив: по-перше, що аліменти стягуються або у частці, або у твердій грошовій сумі; по-друге, правом вибору виду аліментів (частка чи грошова сума) наділений той з батьків, з ким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Так, ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. ст. 183,184\~СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст. 181,192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі N 6-143цс-13, яка є обов`язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.\~192\~СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Позивач, як одержувач, довела свої вимоги щодо необхідності зміни способу стягнення аліментів і суд з нею погодився, зокрема тому, що розмір присуджених до стягнення аліментів на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки на даний час збільшилися потреби у розвитку, навчанні та вихованні дитини. Приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Рішення ухвалюється у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів. Встановивши вказані обставини та врахувавши характер спірних правовідносин, надавши оцінку доказам у їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про зміну розміру шляхом зміни способу стягнення аліментів підлягають задоволенню.

Outcome: approved