Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

06.03.2023р. АТ «ОТП Банк» звернулося з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості (а.с. 1 - 7). Ухвалою судді Наумової О.С. від 07.04.2023р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 46). В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 27.08.2021р. між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2037311076. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. У зв`язку з порушення відповідачем зобов`язань за укладеним договором станом на 13.12.2022р. утворилась заборгованість у розмірі 37\~079,06 грн., яка складається з: 27\~452,05 грн. - заборгованості тілом кредиту, 9\~627,01 грн. заборгованість за відсотками. Зазначену суму заборгованості позивач просив суд стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати у розмірі 2 684,00 грн. Представник позивача Лісова В.Ю. (діє на підставі довіреності від 28.09.2022р. - а.с. 66-67) надала суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує, на їх задоволені наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення судом (а.с. 64-65). Відповідачка [PERSON] в судові засідання, призначені на 05.05.2023р. і на 13.06.2023р. не з`явилася, про дати та час слухання повідомлялася шляхом направлення судових повісток на адресу реєстрації місця проживання (а.с. 45, 47, 53 54, 57). Конверт, яким було направлено судову кореспонденцію повернуто до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 68). Відповідачка також про судовий розгляд справи повідомлялась шляхом направлення смс-повідомлення на особистий номер мобільного телефона відповідачки, а також шляхом опублікування оголошення на веб порталі «Судової влади» (а.с. 48, 55, 58, 59). Отже, належним чином повідомлена про розгляд справи судом, відповідачка в судові засідання повторно не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надавала, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталася, а також не скористалася правом надання заперечень проти позову. Згідно з ч. 1 ст.\~223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27.08.2021р. між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2037311076 (а.с. 10-11). Відповідно до п. 1.1, п. 1.2, п. 1.3, п. 1.4 та п. 2.1 кредитного договору загальний розмір наданого банком позичальнику кредиту становить 28\~489,00 грн. на споживчі цілі, з датою остаточного повернення кредиту - 27.08.2026р., зі сплатою процентів, розмір фіксованої процентної ставки становить 40,00 % річних. Повернення кредиту та сплата процентів повинна відбуватись шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів. Відповідно до додатку №1 до кредитного договору №2037311076 від 27.08.2021р., Графіку платежів та розрахунку загальної вартості кредиту 66\~253,57 грн., щомісячний платіж позичальника становить 1\~105,00 грн., крім останнього 1058,57 грн. Судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачкою. В порушення умов кредитного договору відповідачка свої зобов`язання за цим договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 13.12.2022р. у неї виникла заборгованість перед позивачем АТ «ОТП БАНК», яка згідно з наданими банком розрахунком заборгованості в загальному розмірі становить 37\~079,06 грн., яка складається з: 27\~452,05 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 9\~627,01 грн. - заборгованості за відсотками. 30.12.2022р. банк направив [PERSON] досудову вимогу №874/2022 від 28.12.2022р. про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання нею грошових зобов`язань за кредитним договором (а.с. 24 - 25). З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд 27.08.2021р. уклали кредитний договір. При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між вказаними особами кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. АТ «ОТП БАНК» надав відповідачці кредитні кошти, які остання повинна була повертати шляхом внесення відповідних платежів. Однак, як встановлено судом, відповідачка порушила умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконувала свого зобов`язання щодо сплати грошових коштів в рахунок повернення кредиту та сплати відсотків, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у загальному розмірі 37\~079,06 грн. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в цьому випадку - АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «ОТП Банк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що АТ «ОТП Банк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Статтями 1049, 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «ОТП Банк». Доказів протилежного матеріали справи не містять. Розмір заборгованості за кредитним договором в частині заборгованості за тілом кредиту та процентами, підтверджується розрахунком, наданими позивачем, який є повним, чітким, узгоджуються з умовами кредитного договору, відповідачкою не спростований, тому суд вважає його належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2\~684,00 грн., сплата яких підтверджена платіжним дорученням, яке наявне в матеріалах справи (а.с. 8). На підставі викладеного,

Outcome: approved