Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним цивільним позовом, який підтримала у клопотанні про розгляд справи без її участі, та вимоги мотивує тим, що, починаючи з 18.05.2021, вони разом з [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому Сумським РВ ДРАЦС ПН-СХ МРУМЮ (м. Суми), актовий запис № 135. Від шлюбу у подружжя народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] . На час звернення до суду сторони проживають окремо, [PERSON] в позовному порядку ініціювала питання розірвання шлюбу, справа перебуває на розгляді. Дитина мешкає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, [PERSON] самостійно здійснює догляд за малолітньою дитиною, у зв`язку з чим не має змоги працювати, допомога від держави по народженню дитини складає 860 грн. на місяць, що категорично не вистачає для забезпечення нормального розвитку дитини, батько якої - [PERSON] є здоровим, працездатним чоловіком та має змогу надавати матеріальну допомогу. Тому позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини [PERSON] у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною - сином [PERSON] , [INFO] , трьох років. Ухвалою суду від 30.03.2023 відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути без його участі та зазначив, про відсутність заперечень з приводу заявлених вимог. Суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, дійшов до наступних висновків. Так, встановлено, що з 18.05.2021 сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Сумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 135 (а.с.5). Від шлюбу подружжя має дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Як вбачається з Довідки відділу «Центр надання адміністративних послуг» Миколаївської селищної ради № 129 від 06.03.2023, [PERSON] разом з дитиною - сином [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). За твердженням позивача, станом на час звернення до суду сторони проживають окремо; батько дитини - [PERSON] ( [INFO] ) у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, [PERSON] ( [INFO] ) самостійно здійснює догляд за малолітньою дитиною. Вказані обставини не заперечуються відповідачем. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959, підписаною Україною 21.02.1990, ратифікованою Україною 27.02.1991, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За правилом ч. 1 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно положень ч. 2, ч. 4 ст. 85 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Отже, сімейним законодавством передбачено право на утримання чоловіком-батьком вагітної дружини, а також дружини, з якою проживає дитина до досягнення дитиною трирічного віку, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, яка вагітна чи з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від чоловіка (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення, факт біологічного походження); здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. Для виникнення у дружини права на аліменти від її чоловіка потрібна сукупність вказаних вище фактів. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). У зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, позивачка позбавлена можливості працювати і утримувати себе. У добровільному порядку питання щодо утримання дружини сторони не вирішили. Таким чином, зважаючи на викладене, з урахуванням встановлених судовим розглядом обставин справи та відсутність заперечень з боку відповідача з приводу задоволення заявлених вимог, що свідчить про наявність достатнього доходу і можливість надавати матеріальну допомогу, суд, виходячи з принципів розумності, доцільності та справедливості, приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дружини [PERSON] у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), до досягнення дитиною - сином [PERSON] , [INFO] , трьох років до [INFO] . Відтак, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ст. 141 ЦКП України, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 1073,60 грн., оскільки позивача було звільнено від його сплати.

Outcome: approved