Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що [INFO] померла його тітка - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 08 вересня 2022 року. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 20.02.2007 року секретарем Білозірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області, зареєстрованого в реєстрі за № 93. За заповітом все належне [PERSON] майно, що буде належати на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все те, що за законом матиме право, остання заповіла, йому - [PERSON] , та його братові - [PERSON] . З метою прийняття спадщини ним було подано документи державному нотаріусу Черкаської районної державної нотаріальної контори, у зв`язку з чим заведено Спадкову справу № 24/2022. При цьому, під час оформлення спадщини за заповітом на майно, яке належало померлій [PERSON] , було встановлено, що в заповіті його дата народження вказана « [INFO] », в той час як згідно паспортних даних зазначено « [INFO] ». Паспортні дані брата [PERSON] зазначені вірно. Невірне зазначення дати народження спадкоємця у заповіті є перешкодою в отриманні ним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] , у зв`язку з чим він змушений звернутися до суду про встановлення факту складення заповіту на його користь. Факт його народження саме - « [INFO] » підтверджується, зокрема: повторним свідоцтвом про його народження Серії [NUMBER] від 18 травня 2023 року; паспортом громадянина Україна виданого на його ім`я, довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера від 23.08.2000 року; посвідченням водія від 09.11.2017 року; військовим квитком виданого 25.07.2014 року; витягом з реєстром територіальної громади про реєстрацію місця проживання від 18.05.2023 року. У всіх цих документах дата народження [PERSON] вказана як « [INFO] », а відтак рік народження, який вказаний спадкодавцем в заповіті є помилковим. Отже існує невідповідність в заповіті складеному [PERSON] , в даті народження спадкоємця [PERSON] , так як вона помилково вказана як « [INFO] », в той час згідно вищезазначених документів, зазначено як « [INFO] ». Просить встановити факт що має юридичне значення, а саме, що заповіт, складений 20 лютого 2007 року [PERSON] , посвідчений секретарем Білозірської сільської ради, Черкаського району Черкаської області Кузьменко Л.В., в якому дата народження [PERSON] помилково вказана - [INFO] , фактично складений на користь [PERSON] , [INFO] . Заявник в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, заяву підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник Білозірської сільської ради в судове засідання не з`явився, скерував до суд клопотання про розгляд справи без участі представника Білозірської сільської ради, рішення просить прийняти на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та її задоволення, виходячи з наступного. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Так в п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документу, який необхідний заявнику для призначення пенсії. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 08 вересня 2022 року. Померла [PERSON] є рідною тіткою заявника [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 20.02.2007 року секретарем Білозірської сільської ради, Черкаського району, Черкаської області, зареєстрованого в реєстрі за № 93. За заповітом все належне [PERSON] майно, що буде належати на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все те, що за законом матиме право, остання заповіла, йому - [PERSON] , та його братові - [PERSON] . З метою прийняття спадщини заявником було подано документи державному нотаріусу Черкаської районної державної нотаріальної контори, у зв`язку з чим заведено Спадкову справу № 24/2022. Під час оформлення спадщини за заповітом на майно, яке належало померлій [PERSON] , було встановлено, що в заповіті дата народження заявника вказана « [INFO] », в той час як згідно паспортних даних зазначено « [INFO] ». Паспортні дані [PERSON] зазначені вірно. Невірне зазначення дати народження спадкоємця у заповіті є перешкодою в отриманні заявником свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] .. Факт народження [PERSON] саме - « [INFO] » підтверджується: повторним свідоцтвом про його народження Серії [NUMBER] від 18 травня 2023 року; паспортом громадянина Україна виданого на його ім`я, довідкою про присвоєння ідентифікаційного номера від 23.08.2000 року; посвідченням водія від 09.11.2017 року; військовим квитком виданого 25.07.2014 року; витягом з реєстром територіальної громади про реєстрацію місця проживання від 18.05.2023 року. У всіх вказаних документах дата народження [PERSON] вказана як « [INFO] », а відтак рік народження, який вказаний спадкодавцем в заповіті є помилковим. Відповідно до пп. 5.1 п. 5 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 № 296/5 при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту. Перевірити його реєстрацію у спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє у його прийомі. За положеннями п. 6 ч. 1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. \~ \~ \~ \~ Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.І ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Враховуючи викладене, суд вважає можливим задовольнити заяву.

Outcome: approved