Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~про поділ в натурі житлового будинку, визнання права власності, стягнення грошової компенсації, зобов`язання здійснити перепланування будинку. Свої вимоги мотивувала тим, що вона разом з відповідачами є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] . Станом на день подання позовної заяви, правовстановлюючими документами між ними здійснено поділ будинку, однак, питання щодо використання приміщення в ньому вирішено частково. 08 вересня 2022 року, було проведено будівельно-технічну експертизу, якою виділено 4 варіанти поділу будинку. Враховуючи вищевикладене, просить суд її вимоги задовільнити в повному обсязі, поділити будинок, стягнувши грошову компенсацію, здійснивши перепланування будинку та припинити право спільної часткової власності. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 05 грудня 2022 року, справу залишено без руху, та після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою суду 23 січня 2023 року, було відкрито провадження по справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 23 лютого 2023 року, поновлено представнику відповідача строк для подання відзиву. Протокольною ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 24 березня 2023 року, справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 24 березня 2023 року, витребувано в Обласного комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" матеріалів інвентаризаційної справи щодо будинку, за адресою [ADDRESS] . Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив такі задовільнити, з мотивів, що викладені в позові. Представники відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили, та вказали, що позивачем, як спосіб захисту, обрано вимогу щодо реального поділу будинку, відповідно до якого визначаються реальні частки будинку, які належать кожному з відповідачів, а відтак, обрано невірний спосіб захисту своїх прав. В даному випадку волевиявлення щодо поділу будинку було лише зі сторони позивача, а між рештою співвласників не було домовленості щодо поділу будинку. Так, на їх переконання, позивач повинна була просити суд про виділ її частки в будинку, а щодо інших власників будинку право спільної часткової власності з визначенням ідеальних часток у праві власності на будинок повинно зберегтись. Крім того, висновок експерта, на який посилається позивач, складений на основі неактуальних даних, на основі технічного паспорту від 24 квітня 2003 року, який не відображає дійсне планування будинку. Щодо варіанту розподілу будинку [ADDRESS] , вказали, що такий варіант передбачає зменшення ідеальної частки відповідачів та не передбачає обов`язкового, але рекомендує переобладнання будинку, при цьому, не вказано на кого покладено витрати щодо переобладнання (аналогічне неточності містяться й в варіантах 1, 2,4), як і не надано відомостей щодо того, чи переобладнання будинку відповідатимуть вимогам Державних будівельних норм. Звернули увагу суду, що при такому варіанті розподілу спірний будинок фактично стане багатоквартирним житловим будинком, що передбачає інший порядок набуття у власність та користування земельною ділянкою, на якій він розташований, тому відповідачі позбудуться можливості приватизувати земельну ділянку, і тоді необхідно буде створити ОСББ, для набуття у власність земельної ділянки в інший спосіб. Щодо варіанту 3, вказали, що такий передбачає здійснення обслуговування дахових конструкцій відповідачами [PERSON] та [PERSON] , що є очевидно несправедливим, оскільки дах є невідємною частиною будинку та впливає на умови проживання всіх осіб. Крім того, вказали, що висновок експерта, на який посилається відповідач не може бути належним та допустимим доказом, оскільки не надає відповіді на питання, чи може бути здійснено поділ відповідно до ідеальних часток, передбачає ряд переобладнань, без визначення їх приблизної вартості та вирішення питання, щодо того, на кого покладаються витрати щодо переобладнання, а також, передбачає поділ будинку без земельної ділянки. Враховуючи вищевикладене в задоволенні позовних вимог просили відмовити в повному обсязі. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. Судом було встановлено, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, від 16 липня 2003 року, будинок за адресою [ADDRESS] , на праві приватної спільної часткової власності в частці 7/24 належить [PERSON] /а.с.31/. Вказане стверджується й свідоцтвом про право на спадщину за законом /а.с.31/. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності встановлено, що будинок за адресою [ADDRESS] , на праві приватної спільної часткової власності в частці 5/24, належить [PERSON] /а.с.32/. Згідно свідоцтв про право на спадщину 16 вересня 2019 року, відповідачу [PERSON] , належить 1/2 частка житлового будинку /а.с.33/. Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 21 травня 1999 року, встановлено, що відповідачу [PERSON] , належить 7/12 частин житлового будинку за адресою [ADDRESS] /а.с.33/. В матеріалах справи також міститься технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок, за адресою [ADDRESS] /а.с.34-38, 41-45/. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна, від 26 травня 2020 року, будинок за адресою [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] , в розмірі 5/24, [PERSON] , в розмірі 5/24, [PERSON] , в розмірі 7/24, [PERSON] , в розмірі 7/24 /а.с.39-40/. В матеріалах справи також містяться рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26 червня 1995 року по справі №2-666/1995, яке частково змінено ухвалою Львівського обласного суду від 30 жовтня 1995 року, №33-734, яким встановлено порядок користування будинком [ADDRESS] . Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньої згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно зі ст. 364 ЦК України, співвласник також має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Як випливає з положення ч.1 та ч. 3 ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Як вбачається з наданого позивачем висновку експерта №036/22, від 08 вересня 2022 року /а.с.10-30/, такий не містить відомостей, щодо того, чи можливо здійснити поділ будинку, відповідно до ідеальних часток у власності, він передбачає ряд переобладнань, без визначення їх приблизної вартості, між сторонами не вирішено питання, щодо того, на кого покладаються витрати щодо переобладнання, а також, висновком передбачено поділ будинку без земельної ділянки. При цьому, як вбачається з вказаного висновку експерта, варіанти розподілу будинку спрямовані на утворення багатоквартирного житлового будинку, що передбачає інший порядок набуття у власність та користування земельною ділянкою, на якій розташовано будинок. Відтак, відповідачі позбудуться можливості приватизувати земельну ділянку. Крім того, як вбачається з вказаного висновку, він складений, в тому числі, на основі копії технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок, складений ЛОДК «БТІ та ЕО», який міститься в матеріалах справи /а.с.41-45/ та датований 24 квітня 2003 року. В той же час, згідно матеріалів справи, такий технічний паспорт є застарілим, та містить неточні відомості, оскільки наявний технічний паспорт обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «БТІ та ЕО», який датований 04 жовтня 2010 року, та в ньому знаходяться інші дані, щодо будинку за адресою в [ADDRESS] , ніж в тому, на основі якого, складено висновок експерта. З урахуванням викладеного, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог про поділ в натурі житлового будинку, оскільки вважає їх необґрунтованими. Щодо вимог позивача про визнання права власності, стягнення грошової компенсації, зобов`язання здійснити перепланування будинку, - в таких також слід відмовити, як похідних.

Outcome: dismissed