Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-15 00:00:00

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 12.01.2022 року, близько 17 год. 00 хв., [PERSON] , на ґрунті ревнощів та помсти прийшов на територію його домогосподарства, де в будинку на той час перебувала його дружина [PERSON] . Підійшовши до будинку, [PERSON] за допомогою принесеного з собою металевого лома розпочав бити вікна в будинку. Почувши дзвін вибитого скла, позивач вибіг на подвір`я. Помітивши його, [PERSON] , на ґрунті раптово виниклого умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді заподіяння шкоди його здоров`ю, наніс йому один удар вказаним вище металевим ломом по голові. Внаслідок вищевказаних умисний дій [PERSON] позивачу спричинено тілесне ушкодження у вигляді забитої рани у лобній ділянці справа з підшкірною гематомою навколо, яке відповідно до висновку експерта № 18 від 17.03.2022 року належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 25.03.2022 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт. В результаті спричинених тілесних ушкоджень позивач з 15.01.2022 по 21.01.2022 перебував на стаціонарному лікуванні в Погребищенській ЦРЛ, після чого був виписаний на амбулаторне лікування. За час лікування ним було витрачено 3 138,67 грн. Також протиправними діями [PERSON] , йому було завдано матеріальної шкоди спричиненої розбиттям чотирьох вікон, на загальну суму 7 120,00 грн. (вартість 1 склопакету 1 780,00 грн.). Окрім цього, неправомірними діями відповідача позивачу також заподіяна моральна шкода. Так, в результаті заподіяння позивачу тілесних ушкоджень був порушений його звичний спосіб життя, у нього порушився сон, погіршився настрій, з`явилися неприємні тривожні сновидіння, виникла емоційна напруга, нервозність. Також внаслідок знищення належного йому майна він, як пенсіонер за віком, був змушений витрачати багато зусиль та часу в умовах зими для придбання нових склопакетів. З огляду на зазначене позивач просить стягнути з відповідача на його користь 10 258,67 грн. завданої матеріальної шкоди (3 138,67 грн. матеріальної шкоди завданої внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень та 7\~120,00 грн. матеріальної шкоди завданої пошкодженням майна) та 20 000 грн. моральної шкоди (10\~000 грн. компенсації моральної шкоди завданої ушкодження здоров`я та 10\~000 грн. компенсації моральної шкоди за пошкодження майна). Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 05.09.2022 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 28.09.2022 від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме: в частині позовних вимог щодо відшкодування витрат на лікування в сумі 3 138,67 грн. та витрат за пошкодження одного вікна в сумі 1 780 грн. В решті позовних вимог просив відмовити. Свої заперечення щодо позовних вимог відповідач аргументує тим, що у день події ним було розбито лише один склопакет, який з поданих позивачем документів, коштує 1 780 грн. Достовірних доказів щодо пошкодження 4 склопакетів до справи не додано, а наявні у справі докази не дають можливість ідентифікувати, що це за склопакети та де вони знаходяться. Моральну ж шкоду він не визнає повністю, оскільки вчинене ним кримінальне правопорушення було зумовлене аморальною поведінкою позивача та його дружини [PERSON] 12.10.2022 надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, відповідач не заперечував, що ним було пошкоджено саме 4 склопакети, фотознімки яких, як речові докази, залишені в матеріалах кримінального провадження. Факт ж спричинення відповідачем моральної шкоди, не дивлячись на його заперечення, повністю підтверджується наданими позивачем доказами. Ухвалою суду від 03.11.2022 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про призначення йому захисника, роз`яснено право звернутися до центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги, в тому числі для залучення представника у цивільному судочинстві. 30.03.2023 представник відповідача адвокат Гончарук Р. О. подав клопотання про долучення доказів, яке судом було задоволено, про що був внесений запис у протокол судового засідання. Ухвалою суду від 30.03.2023 підготовче провадження у справі було закрито, справа призначена до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач та його представник адвокат Воронцова О. В. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Позивач [PERSON] пояснив, що протиправними діями відповідача йому завдано матеріальну шкоду у вигляді витрат на лікування і витрат на придбання 4 склопакетів, та моральну шкоду. Вказав, що відповідачем було пошкоджено саме чотири склопакети у вікнах належного йому житлового будинку. Житловий будинок він придбав у 2015 році та відразу у ньому прописався, однак не оформив право власності. Продажем будинку займався внук покійних господарів, який також був у ньому прописаний, однак після його продажу виписався із нього та на даний час проживає у м. Погребище. Відповідач та його представник адвокат Гончарук Р. О. в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме: в частині відшкодування витрат на лікування в сумі 3 138,67 грн. та витрат за пошкоджений один склопакет в сумі 1 780 грн. В решті позовним вимог заперечили. Представник відповідача адвокат Гончарук Р. О. вказав, що побиття відповідачем 4 склопакетів не підтверджено жодними доказами, а наявні у матеріалах кримінального провадження фотознімки зроблені самим позивачем. Окрім того, право на відшкодування матеріальної шкоди має саме власник, однак [PERSON] таким не являється. Щодо відшкодування моральної шкоди, то у справі відсутній висновок судово-психологічної експертизи щодо визначення її розміру. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сестрою позивача. Про вчинені відносно брата протиправні дії вона дізналася на наступний день, як брат вже був у лікарні. Коли вона прийшла до будинку брата, то з дороги побачила два розбиті вікна та плями крові. Вдома нікого не було. Згодом брат розповів, що вночі до нього прийшов [PERSON] з металевим прутом. Вказала, що раніше брат проживав у м. Одеса, однак згодом вирішив переїхав на батьківщину. В 2015 році він придбав у [PERSON] житловий будинок, що розташований у [ADDRESS] , у якому провів поточний ремонт, відремонтував стелю, утеплив, провів парове опалення, воду, поміняв вікна, однак не оформив належним чином право власності. Свідок [PERSON] пояснила, що на даний час проживає однією сім`єю з [PERSON] та є колишньою дружиною [PERSON] . Коли [PERSON] переїхав до них у село, то почав купувати у них з [PERSON] молоко. Згодом вони стали носити молоко їм самі. Того дня вона принесла [PERSON] молоко після обіду, під вечір. Була зима, холодно, тому [PERSON] запропонував попити чаю. Коли вони перебували у будинку, то почули, як щось дзенькнуло. [PERSON] вибіг на вулицю, а вона, відчинивши двері, побачила [PERSON] , який ломом б`є вікна. Пошкоджено було два вікна від дороги, кожне із яких складається із двох склопакетів. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 25.03.2022 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КПК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт (а. с. 10-14). Зі змісту зазначеного вище вироку вбачається, що відповідач по справі [PERSON] 12.01.2022 року, близько 17 год. 00 хв., більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, на ґрунті ревнощів та помсти прийшов на територію домогосподарства [PERSON] , [INFO] , що за адресою: [ADDRESS] , в будинку якого на той час перебувала дружина [PERSON] [PERSON] . Підійшовши до будинку, [PERSON] за допомогою принесеного з собою металевого лома розпочав бити вікна в будинку та в цей час на подвір`я вибіг [PERSON] . Помітивши його, [PERSON] , на ґрунті раптово виниклого умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, та, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді заподіяння шкоди здоров`ю [PERSON] , наніс йому один удар вказаним вище металевим ломом по голові. Внаслідок вищевказаних умисний дій [PERSON] потерпілому [PERSON] спричинено тілесне ушкодження у вигляді забитої рани у лобній ділянці справа з підшкірною гематомою навколо, яке відповідно до висновку експерта № 18 від 17.03.2022 року належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Як вбачається з Виписки з історії хвороби №158, внаслідок заподіяних [PERSON] тілесних ушкоджень, [PERSON] з 15.01.2022 по 21.01.2022 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділення Погребищенської ЦРЛ, після чого перебував на амбулаторному лікування (а. с. 29-30). Відповідно до копій чеків, за час лікування [PERSON] було витрачено 3 138,67 грн. на придбання ліків (а. с. 19-26). Згідно з Протоколом добровільної видачі та огляду предмета від 24.01.2022, [PERSON] старшому дізнавачу ВП №4 ГУНП у Вінницькій області Азіатцеву В. В. було надано для огляду 4 фотознімки чотирьох склопакетів із металопластикових вікон, які зі слів [PERSON] , розбив [PERSON] (а. с. 31-35). Відповідно до постанови про визнання оглянутих предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів справи від 24.01.2022, 4 фотознімки визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів справи (а. с. 27-28). Згідно з Товарним чеком від 20.01.2022, [PERSON] було придбано 4 склопакети вартістю 1780,00 грн. кожний, на загальну суму 7120,00 грн. (а. с. 17). Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зміст ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до положень ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Таким чином, обов`язок по доказуванню позовних вимог і обставин, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, покладається на нього. Згідно з частиною шостою\~статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до частини сьомої\~статті 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Як вказує позивач, внаслідок протиправних дій відповідача йому було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 10 258,67 грн., яка складається із витрат на лікування в розмірі 3 138,67 грн. та вартості пошкоджених 4 склопакетів з металопластикових вікон в розмірі 7 120,00 грн. (вартість одного склопакета 1 780,00 грн.). Однак, в порушення ч.1 ст.81 ЦПК України, позивачем не надано суду безперечних і достатніх доказів, які б доводили обґрунтування його позовних вимог щодо пошкодження відповідачем саме чотирьох склопакетів з металопластикових вікон. Так, вироком суду встановлено, що: «Підійшовши до будинку, [PERSON] за допомогою принесеного з собою металевого лома розпочав бити вікна в будинку…». При цьому яка саме кількість вікон була розбита [PERSON] у вироку не вказана. Протокол ж добровільної видачі та огляду предмета від 24.01.2022, фотознімки та постанова про визнання оглянутих предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів справи від 24.01.2022, належними доказами пошкодження відповідачем саме чотирьох вікон бути не можуть, оскільки, як зазначено в протоколі огляду та постанові про визнання предметів речовими доказами, надані фотознімки зроблені самим [PERSON] .. Окрім того, з них неможливо встановити чи дійсно ці склопакети були встановлені у житловому будинку розташованому за адресою: [ADDRESS] . Суд також критично оцінює покази свідків [PERSON] та [PERSON] щодо пошкодження [PERSON] саме чотирьох склопакетів, оскільки [PERSON] є сестрою позивача, а [PERSON] на даний час є його співмешканкою, а тому вони зацікавлені у результатах вирішення справи. В судовому засіданні відповідач визнав, що внаслідок його неправомірних дій, позивачу завдано матеріальних збитків у виді витрат на лікування в сумі 3138,67 грн. та витрат за пошкоджений однин склопакет в розмірі 1780,00 грн.. Щодо пошкодження ще трьох склопакетів він категорично заперечив. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог в частині пошкодження відповідачем саме чотирьох склопакетів з металопластикових вікон, а тому з відповідача слід стягнути завдану [PERSON] матеріальну шкоджу в сумі 4 918, 67 грн., яка складається із витрат на лікування в сумі 3 138,67 грн. та відшкодування шкоди за пошкоджений однин склопакет в розмірі 1 780,00 грн. Згідно з\~статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно з роз`яснень, які містяться в\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. При ухваленні вироку від 25.03.2022 судом встановлено, що\~\~12.01.2022 року, близько 17 год. 00 хв., [PERSON] , на ґрунті ревнощів та помсти прийшов на територію домогосподарства [PERSON] , де в будинку на той час перебувала його дружина [PERSON] , та за допомогою принесеного з собою металевого лома розпочав бити вікна в будинку. Почувши дзвін вибитого скла, [PERSON] вибіг на подвір`я, де [PERSON] , на ґрунті раптово виниклого умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у виді заподіяння шкоди його здоров`ю, наніс йому один удар вказаним вище металевим ломом по голові. Внаслідок вищевказаних умисний дій [PERSON] . [PERSON] спричинено тілесне ушкодження у вигляді забитої рани у лобній ділянці справа з підшкірною гематомою навколо, яке відповідно до висновку експерта № 18 від 17.03.2022 року належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. За таких обставин суд вважає, що неправомірними діями відповідача останньому спричинена моральна шкода, яка полягає у фізичному болі, яку позивач зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, внаслідок протиправної поведінки щодо нього. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд, виходячи з положень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачу моральних і фізичних страждань, з урахуванням стану здоров`я потерпілого, тяжкості завданих травм, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, та

Outcome: partial