Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] (померла [INFO] у місті Житомирі) є рідною сестрою померлого [PERSON] , 1938 року народження та рідною тіткою [PERSON] ; зняти арешт з нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS] , скасувати обтяження у вигляді арешту нерухомого майна - квартири, зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна за №23168106 від 03.11.2017 року та виключити з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна запис №23168106 від 03.11.2017 року; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на квартиру за адресою: [ADDRESS] , житловою площею 29,3 кв.м, загальною площею 52,5 кв.м, після померлої [INFO] [PERSON] . При цьому посилається на те, що вона є племінницею померлої [INFO] [PERSON] та такою, що прийняла спадщину після її смерті. Свідоцтво про народження батька позивача було втрачено. Накладення арешту на спадкове майно унеможливлює набуття позивачем права власності на квартиру в порядку спадкування та проведення державної реєстрації права власності. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 05.06.2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі. В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, представник позивача та відповідач надали заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач визнав позов у повному обсязі. Дослідивши письмові докази по справі, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 02.06.2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме, на квартиру [ADDRESS] . За змістом довідки приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. від 02.03.2023 року №328/02-14, згідно спадкової справи №168 за 2022 рік, відкритої приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О., після смерті [INFO] [PERSON] , спадкоємцем, який прийняв спадщину, є племінниця померлої, [PERSON] - спадкоємець за законом. В копії спадкової справи №168/2022, отриманої на запит суду, є заява [PERSON] від 01.11.2022 року про відмову від прийняття спадщини, яка залишилась після смерті його матері [PERSON] , на користь племінниці померлої [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. від 02.03.2023 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру у зв`язку з тим, що на все майно померлої [PERSON] накладено арешт, а також не подано документів, які підтверджують родинний зв`язок позивача з померлою [PERSON] . При цьому нотаріусом зазначено, що видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту, а також роз`яснено процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Свідоцтво про народження батька позивача - [PERSON] , 1938 р.н., що дає можливість встановити родинний зв`язок з померлою, втрачене. Згідно листа №Дз/372 від 27.12.2022 року Державного архіву Житомирської області, у книзі реєстрації актових записів про народження по м. Бердичів Житомирської області за 1938 рік, що надійшла на зберігання до Державного архіву Житомирської області частково, запису про народження [PERSON] не виявлено. Позивач, є громадянкою Іспанії та з урахуванням особливостей оформлення посвідчення особи за законодавством Іспанії (не зазначається по-батькові), не має можливості документально підтвердити, що вона, [PERSON] є при народженні [PERSON] . Факт родинних відносин, а саме факт того, що померла [PERSON] є рідною сестрою батька позивача [PERSON] та рідною тіткою позивача - [PERSON] , підтверджуються копіями: свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , в якому батьком вказано [PERSON] ; свідоцтва про народження [PERSON] , в якому її батьком зазначено [PERSON] ; свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , згідно якого спадкодавець змінила прізвище на [PERSON] ; свідоцтва про шлюб між [PERSON] та [PERSON] ; довідки приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. від 02.03.2023 року, згідно якої після смерті [INFO] [PERSON] спадкоємцем, який прийняв спадщину є племінницею померлої [PERSON] , спадкоємець за законом; довідки Державного архіву Житомирської області від 27.12.2022 року, згідно якої запису про народження [PERSON] не виявлено; заяви сина спадкодавця [PERSON] від 01.11.2022 року про відмову від прийняття спадщини на користь племінниці померлої [PERSON] . Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права. обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частинами 1, 2, 5 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийнята спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, прийнявши спадщину після смерті рідної тітки [PERSON] , до складу якої входять майнові права на спірну квартиру позивач вважається власником з моменту її відкриття, а саме з 10.02.2022 року, що є підставою для задоволення позову в цій частині. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому, успадковуючи певну спадщину спадкоємець набуває право власності в порядку спадкування. Стаття 41 Конституції України наголошує - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений праві власності. Право приватної власності - є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності насувається на підставах, що не заборонені законом. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування ти розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Однак, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24/753/0/4-13, в якому висловлено думку про те. що визнання права власності ва спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, шо має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до п.п. 4.12, 4.15 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкоємця на таке майно та перевірки відсутності заборон або арешту цього майна. Згідно з підпунктом 4.18 глави 10 розділу II вказаного Порядку, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Таким чином, позивач є власником квартири з моменту відкриття спадщини, однак, у зв`язку з наявністю арешту на вказану квартиру, накладеного державний виконавцем 03.11.2017 року, номер запису про обтяження 23168106, позивач не може реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом у позасудовому порядку. Водночас, у відповідності з п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII, виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті боржника. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Згідно роздруківки з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, усі виконавчі провадження, де боржником була спадкодавець [PERSON] , завершені, однак зняття арешту з майна померлої [PERSON] виконавцем не було здійснене. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; у всіх інших випадках, ніж передбачені ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, саме в зв`язку зі смертю боржника [PERSON] у виконавчому провадженні виникла ситуація, при якій неможливо усунути обставини, які стали підставою для накладання арешту на спадкове майно. Тобто неможливо стягнути борг з боржника в зв`язку з його смертю, і в даному випадку це є перешкодою для оформлення спадкових прав позивачем у нотаріальному порядку, що відповідає положенням листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24/753/0/4-13. Отже, за наявності арешту, накладеного на спадкове майно, позивач, як спадкоємець за законом після смерті [PERSON] , позбавлена можливості в повному обсязі реалізувати свої спадкові права з метою подальшого користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. При цьому, відсутні підстави для оскарження дій державного виконавця, тому позивачем правильно обраний спосіб захисту порушеного права, що відповідає положенням статей 15, 16 ЦПК України та правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 12.12.2018 року по справі №399/142/16-ц, в якій зазначено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася з позовом до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. З огляду на відсутність іншого способу захисту та реалізації спадкових прав, ніж зняття арешту з нерухомого майна у позивача не має, обраний нею спосіб захисту права власності є вірним, таким, що не порушує інтереси сторін та третіх осіб в даному провадженні та таким, що не суперечить закону. З урахуванням наведених правових положень та викладених обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved