Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

Орган опіки та піклування виконавчого комітету П`ятихатської міської ради звернулись до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування заявлених вимог зазначили, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, тобто за вказівкою матері. Згідно розпорядження П`ятихатського міського голови від 05 березня 2021 року малолітній [PERSON] службою у справах дітей взятий на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Відповідачка [PERSON] протягом багатьох років нехтує виконанням своїх батьківських обов`язків, профілактична робота не дає позитивних результатів. Відповідачка зловживає алкогольними напоями, а дитина в цей час перебуває без батьківського нагляду, тому малолітній [PERSON] 13 червня 2017 року був вилучений у матері, у зв`язку із загрозою життю. Рішенням виконавчого комітету Пальмирівської сільської ради від 30 червня 2017 року малолітнього [PERSON] було повернуто матері, так як остання обіцяла змінити свою поведінку. Проте, свою поведінку [PERSON] не змінила, продовжує зловживати спиртними напоями, вихованням дитини не займається, не працює, дитина бродяжить, ночує у чужих людей. 26 січня 2023 року виконавчим комітетом П`ятихатської міської ради було прийнято рішення про відібрання малолітнього [PERSON] у матері [PERSON] .. У зв`язку з вищевикладеним, просять позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , дитину передати органу опіки та піклування виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області для подальшого влаштування дитини у сімейні форми навчання; стягнути з [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] аліменти у розмірі частини її заробітку до досягнення дитиною повноліття на користь закладу або особи у якої буде перебувати дитина. У судовому засіданні представник позивача органу опіки та піклування П`ятихатської міської ради Овчаренко Ю.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі і на підставах викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали та відповідач пояснила, що малолітній [PERSON] , [INFO] є її сином. Дійсно вона зловживала спиртними напоями та не працювала. Проте, після того як у січні 2023 року у неї відібрали сина, вона відразу ж закодувалась, з того часу алкогольні напої не вживає. На даний час вона має офіційну роботу, працює та отримує заробітну плату. Дитину відвідує постійно, надає йому матеріальну допомогу, привозить продукти харчування та одяг. Вона усвідомила всі свої помилки, син для неї є найдорожче, що вона має, а тому просить не позбавляти її батьківських прав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що працює в Пальмирівській сільській раді, дуже добре знає [PERSON] , остання проживає у власному будинку разом з сином [PERSON] . Відповідачка гарна господиня, в домі в неї чисто, прибрано, завжди наготовлена їжа. Проте остання зловживає спиртними напоями, коли перебуває в стані сп`яніння її син не бажає знаходитись поруч з мамою, тікає з дому, ночує в чужих людей. Перед тим, як в січні 2023 року у [PERSON] вилучили сина, останній декілька днів не проживав вдома. Також пам`ятає випадок, коли малолітній [PERSON] виліз на дах будинку, в якості протесту, оскільки відповідачка була в стані алкогольного сп`яніння. Помічала, що коли відповідач в тверезому стані, то дитина до неї тянеться, а коли вона в стані алкогольного сп`яніння, то і дитина замикається в собі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що працює в сільській раді у службі у справах дітей. Дуже добре знає родину відповідача [PERSON] , остання зловживає спиртними напоями. Коли [PERSON] перебуває в стані алкогольного сп`яніння, то дитина своїми діями виражає протест, а коли мати в тверезому стані, то і дитина спокійна. Претензій щодо побутових умов проживання дитини не має. При неодноразових спілкуваннях з відповідачкою, вона щоразу запевняє, що вона більше не буде вживати алкогольні напої, але потім починається все з початку. Малолітня дитина [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він дуже любить свою маму [PERSON] , хоче повернутись додому. Мама кожен тиждень до нього приїздить, привозить продукти харчування, одяг. Йому добре жити з мамою. Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Малолтній [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю є [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження/а.с.6/. Відомості про батька [PERSON] , [INFO] записані на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, за вказівкою матері, що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України/а.с. 7/. Відповідно до копії розпорядження міського голови П`ятихатської міської ради № 60-р від 05.03.2021 року малолітнього [PERSON] , [INFO] взято на первинний облік, як дитину, що перебуває у складних життєвих обставинах/а.с.8/. Згідно копії рішення виконавчого комітету Пальмирівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області № 29 від 13 червня 2013 року вирішено вилучити неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] із сім`ї матері [PERSON] /а.с.9/. З акту від 13 червня 2017 року слідує, що малолітню дитину [PERSON] вилучено з родини матері [PERSON] /а.с.10/. Рішенням виконавчого комітету Пальмирівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області № 34 від 30 червня 2017 року вирішено повернути неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] в сім`ю матері [PERSON] /а.с.13/. Відповідно до копії акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї [PERSON] , остання разом з сином [PERSON] , [INFO] проживає у власному житловому будинку [ADDRESS] . В будинку є електропостачання, газопостачання. В будинку прибрано, тепло, в наявності продукти харчування в достатній кількості, мається постільна білизна. Одягом [PERSON] забезпечений/а.с.14/. Згідно копії характеристики Жовтоолександрійського опорного закладу загальної середньої освіти П`ятихатської міської ради [PERSON] навчається в 4-му класі Пальмирівської філії Жовтоолександрійського опорного закладу загальної середньої освіти. Учень має навчальні досягнення на середньому рівні, неспокійний, неврівноважений. [PERSON] проживає в неповній сім`ї, мати безробітня, має алкогольну залежність. Вихованням дитини займається частково, коли твереза учень доглянутий, чистий, цікавиться навчанням дитини. Коли в стані сп`яніння - веде аморальний спосіб життя, вихованням дитини не займається, спілкується з дитиною нецензурними словами, хлопчик наданий сам собі, веде вуличне життя/а.с.19/. З копії характеристики Пальмирівського старостинського округу П`ятихатської міської територіальної громади від 26.01.2023 року слідує, що [PERSON] проживає разом з сином в [ADDRESS] . [PERSON] зловживає спиртними напоями, неодноразово кодувалась від алкогольної залежності. Як мати впливу на сина не має, не займається вихованням дитини, дитина перебуває без нагляду, бродяжить. Постійного місця роботи не має, проживає за рахунок роботи по найму/а.с.29/. Відповідно до копії рішення виконавчого комітету П`ятихатської міської ради Кам`янського району Дніпропетровської області № 22 від 26 січня 2023 року вирішено відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] /а.с.31/. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету П`ятихатської міської ради останні вважають за доцільне позбавлення батьківських прав громадяни [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] /а.с.57-61/. З копії трудового договору № 3 від 24 березня 2023 року слідує, що [PERSON] працює у ФОП « [PERSON] » підсобним працівником та отримує заробітну плату у розмірі 6700 грн./а.с.65/. Відповідно до характеристики на [PERSON] , виданої ФОП « [PERSON] » остання працює у ФОП « [PERSON] » різноробочою, всі наряди виконує сумлінно і добросовісно, трудову дисципліну не порушує, має авторитет в колективі/а.с.87/. З копії довідки приватного наркологічного кабінету від 22.03.2023 року слідує, що [PERSON] пройшла фармакологічну блокаду з приводу залежності від алкоголю/а.с.64/. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] від 01.06.2023 року остання проживає в [ADDRESS] . Після вилучення дитини з родини матері закодувалась, офіційно влаштувалась на роботу. В будинку зроблено косметичний ремонт, чисто, прибрано. Продукти харчування є в наявності/а.с.88/. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), яка відповідно до статті 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Статтею 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права та інтереси батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Як роз`яснено в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків повинно бути навмисним, тобто особа має повністю розуміти наслідки своєї винної поведінки. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, що тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України ). Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини в діях батьків. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» (CASE OF MAMCHUR v. UKRAINE) від 16 липня 2015 року). За таких обставин, беручи до уваги вищевикладене та оціюючи досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи не доведено; належних та допустимих доказів ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, які б могли бути законною підставою для позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини, позивачем не надано. Умисної протиправної поведінки матері по відношенню до своєї дитини не встановлено. Висновок органу опіки та піклування П`ятихатської міської ради щодо доцільності позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина не є обов`язковим для суду (частини п`ять, шість статті 19 СК України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. Суд критично оцінює вказаний висновок, оскільки такий є недостатньо обґрунтованим, не містить належних доказів на підтвердження свідомого ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків щодо її малолітнього сина, не містить даних, які об`єктивно характеризують відповідача як особу, яка не здійснює своїх батьківських обов`язків, органом опіки та піклування не надано оцінки можливим причинам ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Таким чином, вказаний висновок оцінений судом у сукупності з іншими доказам і сам по собі не є правовою підставою для застосування крайнього заходу - позбавлення батьківських прав. Обставини цієї справи свідчать про наявність підстав для того, щоб попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків, налагодити контакти з дитиною, приймати участь у вихованні, розвитку та піклуванні щодо дитини. Враховуючи вищезазначене, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Оскільки судом відмовлено у задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав, то суд вважає за потрібне відмовити і у частині вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітнього сина, оскільки дана вимога є похідною від вимоги про позбавлення батьківських прав. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору згідно Закону України «Про судовий збір», останній підлягає компенсації за рахунок держави.

Outcome: dismissed