Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області, про що складено відповідний актовий запис № 236. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у сторін різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя, в сім`ї відсутнє взаєморозуміння. Сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до припинення шлюбних відносин. Відповідач нехтує сімейними цінностями, не здатен підтримувати нормальну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин. Подружні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинено. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам, на примирення не згодна. Ухвалою від 22 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 14 червня 2023 року. Позивач та її представник у судове засідання не з`явились, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, у заяві зазначено, що позовні вимоги підтримують. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце засідання, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подав. Згідно ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. 18 жовтня 2011 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) уклали шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області, про що складено актовий запис №236, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Дітей від спільного проживання у шлюбі сторони не мають. У ч.1 ст.24 СК України зазначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст.55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до частин 3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України). Згідно з ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановивши, що розлад подружніх стосунків сторін носить стійкий характер, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Представником позивача подано заяву про стягнення з відповідача на користь позивача 6\~000 грн витрат на правову допомогу. На підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу суду подано копію договору про надання правничої допомоги № 138 від 02 травня 2023 року, копію додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги від 02 травня 2023 року, копію акту виконаних робіт від 02 травня 2023 року який містить опис робіт (послуг) наданих адвокатом, копію квитанції до прибуткового касового ордера № 12 від 02 травня 2023 року про прийняття від [PERSON] 6\~000,00 грн на підставі договору про надання правничої допомоги, копію ордеру серія ВК №1081515 про надання правничої/правової допомоги [PERSON] , виданого адвокатом Луницькою С.М. та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Луницької С.М. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 у справі №755/9215/15-ц). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України", заява № 19336/04). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи конкретні обставини справи, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, проаналізувавши подані позивачем докази на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу, суд вважає, що наявні підстави для зменшення суми витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, які підлягають стягненню з відповідача, до 3 000,00 грн, які є співмірними з фактично наданими адвокатом послугами. За правилами\~ст.141\~ЦПК України\~підлягають стягненню\~з відповідача\~на користь\~позивача понесені\~ним судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved