Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

До Октябрського районного суду м. Полтави надійшов зазначений позов, в якому позивач просить суд стягнути з [PERSON] , що проживає у [ADDRESS] , 85000 грн. моральної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24 грудня 2021 року, об 08 годині 20 хвилин, [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки Mazda 626, д.н.з. [NUMBER] по вул.Монастирській, 41 у м.Полтаві, порушив п.12.1,11.3 ПДР, а саме не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух, безпечно керувати ним, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки Nissan X-Trail, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку по вул.Монастирській від вул.Лисенка в напрямку вул.Лугової. Внаслідок автопригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Внаслідок автопригоди позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозгової травми та закритої травми грудної клітини. З 24.12.2021 по 31.12.2021 року він перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічно- гінекологічному відділенні у КНПІ «Козельщинська ЦРЛ», оскільки на той час він проживав у смт. Козельщина, Кременчуцького району, Полтавської області та його госпіталізували за місцем проживання. У подальшому з 31.12.2021 по 09.01.2022 він лікувався амбулаторно за місцем проживання. [PERSON] виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення автомобілів «лоб в лоб», що завдало йому дуже значного стресу та психологічної травми. За наслідком ДТП в нього постійно болить голова, відчуття тривоги та порушений сон. На даний\~час пошкоджений\~автомобіль Nissan\~X-trail,\~д.н.з.\~ [NUMBER] \~не відремонтований,\~оскільки страхова\~компанія ПРАТ\~«ХМСК»,\~з якою\~уклав договір\~страхування винуватець\~ДТП [PERSON] ,\~являється банкрутом\~та не\~здійснює страхові\~виплати (лист\~МТСБУ щодо\~здійснення виплат\~за ПРАТ«ХМСК»\~додається).\~У зв\~'язку\~з пошкодженням\~транспортного засобу\~позивач зазнав\~душевних страждань\~та переживань.\~Крім того,\~тривалий час\~він позбавлений\~можливості користуватись\~транспортним засобом.\~Він перебуває\~у стані\~постійного стресу,\~спричиненого порушенням\~звичних комфортних\~умов проживання\~його та\~членів його\~сім`ї.\~Це спричиняє\~позивачу не\~лише моральні\~страждання,\~але і\~змушує звертатись\~до суду\~за захистом\~своїх порушених\~прав,\~що потребує\~не лише\~матеріальних витрат,\~а й\~витрат часу\~і емоційних\~затрат,\~що негативно\~впливає на\~його здоров?я. Постановою Октябрського районного суду від 26.01.2022 у адміністративній справі №554/50/22 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. Вказана постанова суду набрала законної сили. 22.02.2023 року відкрито провадження по справі, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 17.04.2023 року надійшли заперечення від відповідача, де останні просив у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі, в обґрунтування заперечень вказував, що позивач, пред?явивши вимоги про стягнення компенсації за заподіяну ним моральну шкоду не надав жодних належних доказів та допустимих доказів в обґрунтування її наявності та розміру. Надаючи довідку про перебування на лікуванні датовану 2022р. позивач жодних доказів не надає, що саме це лікування у хірургічно-гінекологічному відділенні є у причинному зв?язку між подіями, що сталися. Не визначено ступінь тяжкості нанесених тілесних ушкоджень відповідними органами та саме, що розлад здоров?я позивача пов?язаний саме з цією подією. Не надано жодного підтверджуючого документу про придбання ліків, проходження медичних обстежень. Тому відповідач ставить під сумнів зазначені обставини у виданій інформації Козельщинської лікарні від 04.04.2022р. про його перебування на лікуванні у хірургічно-гінекологічному відділенні. Крім того позивач в обгрунтування своїх вимог ставить питання про банкрутство страхової компанії та неможливість отримати страхові відшкодування саме від ПРАТ «ХМСК», але ця обставина не забороняє позивачу звертатись до Моторно (транспортного) страхового бюро України, яке згідно чинного законодавства України бере на себе зобов?язання страховиків, які визнані банкрутами. На момент ДТП його цивільно-правова відповідальність забезпечена страховим полісом. Вважає, що позивач навмисне затягує вирішення питання щодо відшкодування збитків та порушує процедуру звернення для отримання страхових виплат, ним не надано суду жодного доказу про направлення повідомлення до страховика чи МТСБУ про ДТП як потерпілого з відповідними додатками. Не надано доказу чи проводився огляд на предмет визначення вартості відновлювального ремонту пошкодження транспортного засобу за участю представника страхової компанії чи визначеного судового експерта МТСБУ. Вважає, що позивач можливо в міру своєї неосвіченості в оформленні відповідних документів чи навмисне затягує вирішення питання отримання страхового відшкодування, щоб мати змогу чи свої надумані підстави для моральних страждань. Просить суд відмовити у задоволені позовних вимог. У судове засідання позивач не з`явився, надав заяву, в якій просить, справу розглянути у його відсутність, задовольнити позовні вимоги повністю. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про відмову у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також доводи сторін, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~У відповідності до положень ч.1 ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.2 ч. 2 ст.16 ЦК України є визнання правочину недійсним. \~ \~ \~ \~Також ст.\~4\~ЦПК України гарантовано право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Відповідно правового змісту положень ст.ст.12,81,82\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. \~ \~ \~ \~Перевіряючи обґрунтованість пред`явлених вимог позивача, суд виходить з наступного. 24 грудня 2021 року, об 08 годині 20 хвилин, [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки Mazda 626, д.н.з. [NUMBER] по вул.Монастирській, 41 у м.Полтаві, порушив п.12.1,11.3 ПДР, а саме не обрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух, безпечно керувати ним, здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки Nissan X-Trail, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку по вул.Монастирській від вул.Лисенка в напрямку вул.Лугової. Внаслідок автопригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Внаслідок автопригоди позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозгової травми та закритої травми грудної клітини. 3 24.12.2021 по 31.12.2021 року він перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічно- гінекологічному відділенні у КНПІ «Козельщинська ЦРЛ», оскільки на той час він проживав у смт. Козельщина, Кременчуцького району, Полтавської області та його госпіталізували за місцем проживання У подальшому з 31.12.2021 по 09.01.2022 він лікувався амбулаторно за місцем проживання. [PERSON] виїхав на зустрічну смугу та допустив зіткнення автомобілів «лоб в лоб», що завдало йому дуже значного стресу та психологічної травми. За наслідком ДТП в нього постійно болить голова, відчуття тривоги та порушений сон. На даний час пошкоджений автомобіль Nissan X-trail, д.н.з. [NUMBER] не відремонтований, оскільки страхова компанія ПРАТ «ХМСК», з якою уклав договір страхування винуватець ДТП [PERSON] , являється банкрутом та не здійснює страхові виплати (лист МТСБУ щодо здійснення виплат за ПРАТ«ХМСК» додається). У зв 'язку з пошкодженням транспортного засобу позивач зазнав душевних страждань та переживань. Крім того, тривалий час він позбавлений можливості користуватись транспортним засобом. Він перебуває у стані постійного стресу, спричиненого порушенням звичних комфортних умов проживання його та членів його сім`ї. Це спричиняє позивачу не лише моральні страждання, але і змушує звертатись до суду за захистом своїх порушених прав, що потребує не лише матеріальних витрат, а й витрат часу і емоційних затрат, що негативно впливає на його здоров?я. Постановою Октябрського районного суду від 26.01.2022 у адміністративній справі №554/50/22 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. Вказана постанова суду набрала законної сили. При вирішенні справи по суті про притягнення відповідача до адмінвідповідальності, вину визнав. Ніякої допомоги щодо лікування позивача та ремонт транспортного засобу не надавав, у відзиві цей факт не заперечував. Відповідно до\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завданні за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступного. Відповідно до частин першої, другої, п`ятої\~статті 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. При завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, не може бути покладено обов`язок з її відшкодування, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята\~статті 1187 ЦК України). Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (пункт 1 частини першої\~статті 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти, зокрема, таку його протиправну поведінку, коли потерпілий не лише передбачає, але і бажає або свідомо допускає настання шкідливого результату (наприклад, суїцид). Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом (частина друга\~статті 1193 ЦК України). Згідно з частиною четвертою\~статті 1193 ЦК України\~суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. Відповідно до частин 1, 2 та 5 ст. 1187 Цивільного Кодексу України: джерелом підвищеної небезпеки с діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що е джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Врахувавши наведені обставини та норми матеріального права, суд дійшов висновку, що відповідач, як особа, яка керували джерелом підвищеної небезпеки, повинна нести відповідальність за моральну шкоду, завдану такими джерелом, незалежно від наявності його вини. Відповідно до вимог частини другої\~статті 1167 ЦК України\~моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно зі\~статтею 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи наведене суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад розумності та справедливості, з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань позивача та з урахуванням особи відповідача та обставин, що він мав технічної можливості уникнути лобового зіткнення та виїзд на смугу зустрічного руху, та дійшов висновку про задоволення позову та відшкодування моральної шкоди і вважає за необхідне стягнути з відповідача 85000 грн. Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду України від 18 жовтня 2019 року в справі № 352/342/17. Згідно із ч.ч. 1, 5, 6, 7\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Частиною 1\~ст. 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Звертаючись до суду із вимогами про усунення перешкод у користуванні власності шляхом вселення, позивач з урахуванням загальних принципів судочинства і вимог щодо доведення своєї позиції належними і допустимими доказами, таких доказів суду не надав. З урахуванням обставин встановлених судом на підставі наданих сторонами доказів, оцінивши ці докази у відповідності до вимог\~ст. 89 ЦПК України, суд робить висновок про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову.

Outcome: approved