Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою, у якій просила постановити рішення, яким змінити розмір аліментів, визначених рішенням Рожнятівського районного суду від 27.03.2019 та стягнути з [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а виконавчий лист №340/278/19 відкликати; судові витрати віднести за рахунок відповідача. В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що з 21.04.2009 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Рожнятівського районного суду від 17.02.2012 розірвано. Від спільного проживання в шлюбі народився син [PERSON] [INFO] , який перебуває на її повному утриманні та вихованні. Рішенням Рожнятівського районного суду від 06.11.2017 (справа №350/1773/17) з відповідача на її користь стягувалися аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно до його повноліття, які рішенням Рожнятівського районного суду від 27 березня 2019 року у справі №350/278/19 збільшені до 1300 грн. щомісячно до повноліття дитини. Даної суми недостатньо для задоволення соціально-побутових потреб дитини, яка навчається в школі, відвідує додаткові заняття з іноземних мов, хворіє з дитинства та потребує кожного разу все більше витрат. У зв?язку з тим, що син хворіє юнацьким сколіозом, він потребує постійних лікувальних масажів м`язів спини, кінезітерапії, плавання в басейні та інших лікувальних та реабілітаційних процедур. На такі процедури потрібні значні кошти, які вона витрачає постійно, а розмір аліментів, які сплачує відповідач є явно недостатнім. У відзиві на позовну заяву (а.с.30-34) відповідач заперечуючи проти повного задоволення позовних вимог зазначив, що позивачка у своїй позовній заяві не вказує про зміну свого, а також їхнього сина матеріального чи сімейного стану, не зазначає, що змінилось із часу винесення попереднього рішення суду (рішення від 27.03.2019), яким було встановлено розмір аліментів. Позивачка лише констатує факт, що син хворіє юнацьким сколіозом, відвідує басейн, заняття з англійської і польської мов, однак не вказує з якого часу хворіє і з якого часу почав відвідувати басейн та заняття іноземних мов. Таким чином, із позовної заяви незрозуміло коли і чи відбулись зміни матеріального чи сімейного становища одержувача аліментів. Натомість, хочу зазначити, що з часу попереднього рішення суду у мене змінились матеріальний та сімейний стан. Так, на даний час як вбачається з копій свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18 лютого 2014 року та копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 листопада 2014 року, він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (прізвище після укладення шлюбу - [PERSON] ), від якого у них є двоє маленьких дітей дочки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач зазначає, що ніде не працює, є інвалідом з дитинства і має 3 групу інвалідності, аліменти, які визначені рішенням суду від 27.03.2019 він сплачує вчасно. Раніше він працював на сезонних роботах у державі-агресорі - російській федерації та мав мінливий дохід. Зараз він не працює, спеціальної технічної чи вищої освіти немає, що не дозволяє йому працювати на високооплачуваних роботах. Його дружина також ніде не працює і вони виховують двох малолітніх дітей. Інколи він працює різноробочим, однак даний заробіток дозволяє мінімально належним чином утримувати двох малолітніх дітей. КТакож відповідач просив врахувати, що позивачка та син [PERSON] фактично проживають в м. Івано-Франківську, рівень життя, а також заробітна плата у якому є набагато вищою, ніж на території колишнього Рожнятівського району, а тим більше в порівнянні із селищем Перегінське. Ні він, ані його теперішня дружина [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) не мають у власності жодної нерухомості, проживають у будинку родичів дружини (двоюрідного брата дружини - [PERSON] ). Вказане підтверджується довідкою про склад сім?ї та витягами з «реєстру нерухомості». Окрім цього відповідач зазначив, що позивачка намагалася позбавити його батьківських прав, що підтверджується рішенням Рожнятівського районного суду від 11.07.2017 і це вказує на те, що остання не потребувала стягнення аліментів з нього на дитину, оскільки із особи, яка не є батьком дитини не можна стягувати аліменти. Враховуючи вищевикладене, відповідач просив позов про зміну розміру аліментів задовольнити частково та збільшити розмір аліментів, які стягуються з нього згідно з рішенням Рожнятівського районного суду від 27.03.2019 до 1416, 50 грн., стягуючи їх щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У відповіді на відзив (а.с.52-54) позивачка зазначила, що у відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] , зазначає, що нею не вказано про зміну її чи їх сина матеріального становища, не зазначено, що змінилося із часу ухвалення останнього судового рішення від 2019 року та не конкретизовано, з якого саме часу хворіє син, з якого часу відвідує заняття із англійської та польської мови. Однак, відповідачу достеменно відомі такі обставини, адже вона особисто йому про це повідомляла, в тому числі з проханням збільшити розмір аліментів, оскільки самостійно покривати всі витрати вона не має змоги. Так, з 05 листопада 2021 року їх син [PERSON] відвідує заняття з англійської мови, вартість абонементу становить 900 грн. Станом на день подання відповіді на відзив нею сплачено за заняття 15 590 грн. 3 18 вересня 2022 року син відвідує заняття із польської мови та з 18 вересня 2022 року по 06 травня 2023 року нею сплачено 11525 грн. Вартість останньої оплати 1/06 за 16 уроків у сумі 2883 грн. в розстрочку. Крім цього, нею також сплачуються платежі за договором добровільного медичного страхування №014049/1100/0000003 від 01.02.2023 сина [PERSON] , що в рік становить 9888 грн. З березня 2021 року сину встановлено діагноз лівобічний грудно-поперековий сколіоз 1 ступеню, що за висновком лікаря потребує регулярного лікування. 3 огляду на це, [PERSON] проходить курсами лікувальні масажі м?язів спини, відвідує басейн та спорт зал з тренером. З 23.02.2023 їх син відвідує заняття з тренером у спортзалі, вартість місячного абонементу з тренером становить 5900 грн. За весь період нею сплачено 20740 грн., що підтверджується відповідно довідкою (додається). Крім цього, за рекомендацією лікарів [PERSON] також відвідує заняття з плавання у басейні ІФНТУНГ з 01 лютого 2023 року. Вартість абонементу становить 945 грн. щомісячно. Отже, беручи до уваги все вищенаведене, витрати на дитину на місяць, з урахуванням харчування, покупки одягу та інших необхідних речей індивідуального користування орієнтовно становить 12500 грн. На разі їй важко самостійно покривати ці витрати, вона не одружена, немає нерухомого майна. На її утриманні також перебувають батьки - батько пенсіонер III групи інвалідності та мати, які є безробітними та в силу віку та стану здоров?я вже не можуть самостійно собі заробляти на життя. 3 урахуванням зазначеного збільшення розміру аліментів на дитину с необхідним. Посилання відповідача на наявність у нього інвалідності ІІІ групи не може бути самостійною підставою для несплати аліментів. Твердження відповідача про те, що вона з сином проживають у місті Івано-Франківську, де значно вищий рівень життя аніж у смт. Перегінське є необгрунтованим та взагалі незрозумілим яким чином це впливає на неможливість сплати аліментів. Так, на даний час вона з сином проживає у м. Івано-Франківську та орендує квартиру, адже для забезпечення нормального розвитку [PERSON] , вона мусить багато працювати. Крім цього, за їхнім місцем реєстрації у смт. Перегінське, відсутні будь-які курси із вивчення іноземних мов, немає необхідного для реабілітаційних заходів басейну та спортзалу. Позивачка зазначила, що розуміє, що у відповідача на утриманні є ще діти, однак, вона не просить збільшення розміру аліментів навіть до половини всіх її витрат на сина [PERSON] . 3 урахуванням того, що на разі витрати на сина на місяць становлять орієнтовно 12500 грн, вона вважаю, що необхідно і можливо стягувати з відповідача аліменти у розмірі 4000 грн щомісячно. Водночас, сам по собі факт народжоння нової дитини у платника аліментів не може свідчити про факт погіршення у нього матеріального становища. Такий факт потребує окремого доведення. У судове засідання позивачка не прибула, подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання також не прибув, однак у відзиві на позовну заяву просив здійснити розгляд справи у його відсутності. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу у відсутності сторін та при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд вважає за можливе не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що буде відповідати приписам ст.247 ч.2 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд прийшов до таких висновків. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Судом встановлено, що сторони перебули у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] у них народилася дитина [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с. 5). З копії рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 27.03.2019 (а.с.6-8) вбачається, що суд ухвалив змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача згідно з рішенням Рожнятівського районного суду від 06 листопада 2017 року, та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі по 1300 (одна тисяча триста) гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ст.82 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням по цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. За змістом ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд в першу чергу враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, виходячи із\~засад справедливості\~та розумності,\~захисту прав\~та інтересів\~неповнолітньої дитини,\~враховуючи її\~вік,\~потреби на\~навчання,\~лікування та\~матеріальне утримання,\~фізичний і\~духовний розвиток, які зі зростанням дитини значно збільшуються, враховуючи розмір встановленого прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, матеріальний стан та думку сторін у справі, часткове визнання відповідачем позову, який не заперечує щодо можливості стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1416,50 грн. гривень, суд вважає необхідним\~збільшити розмір\~аліментів,\~які стягуються\~з відповідача\~за рішенням\~суду у розмірі 2500 гривень. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, зазначені в ч. 1 ст. 182 СК України, і вважає, що аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до вимог ст.430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Крім цього, у своїй позовній заяві позивачка просила, що аліменти на утримання дитини мають бути не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Даючи оцінку вищезазначеній вимозі позивачки, суд вважає за необхідне зазначити, що аліменти на утримання дитини мають бути не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, лише у тому разі, якщо аліменти стягуються у виді певної частки від доходу заробітку платника аліментів, а не при визначенні виду стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, зазначена вимога позивачки не підлягає задоволенню. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про необхідність задоволити позов частково. Беручи до уваги, що згідно з положеннями ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, тому судовий збір в розмірі 1073,60 гривень слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved