Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

05 квітня 2023 року Чернігівська міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути грошові кошти в сумі 49600 грн. 37 коп. Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що відповідач є власником нерухомого майна - нежитлової будівлі, приміщення кафе « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 07 грудня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 587. Вказаний об`єкт нерухомості розміщено на земельній ділянці з кадастровим номером 7410100000:02:015:0258, площею 0,0240 га, яка сформована та зареєстрована 02 березня 2009 року. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку категорія земель у ньому визначена як землі житлової та громадської забудови. Дана земельна ділянка сформована ще попередніми власниками нерухомого майна для обслуговування та експлуатації нежитлової будівлі приміщення кафе « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] . Чернігівською міською радою рішення щодо зміни цільового використання земельної ділянки не приймалося. 31 жовтня 2019 року відповідач звернулася із заявою до Чернігівської міської ради про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі. Рішенням Чернігівської міської ради від 28 листопада 2019 року № 48/VII-29 відповідачу було надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі по [ADDRESS] з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування (для експлуатації кафе « [INFO] »). Відповідачем заходи з оформлення земельної ділянки в користування в подальшому не вживались, технічна документація щодо земельної ділянки розроблена не була, договір оренди не укладено. Земельна ділянка використовується відповідачем без правовстановлюючих документів з 07 грудня 2018 року по теперішній час. Відповідач тривалий час порушує норми земельного законодавства як щодо оформлення правовстановлюючих документів, так і щодо оплати за землю. Відповідач неправомірно зберегла кошти, які мала сплачувати за земельну ділянку, тобто нанесла матеріальну шкоду, яка виражена в грошовому еквіваленті та є грошовим зобов`язанням. Відповідачу надсилалися листи про повернення коштів, зокрема, Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради зверталося до відповідача щодо необхідності добровільного відшкодування коштів за користування земельною ділянкою, яка перебуває в комунальній власності, без правовстановлюючих документів відповідно до вимог чинного законодавства в період з 2018 року до 2021 року. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати, є за своїм змістом кондиційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти її власнику. Податкові декларації з орендної плати за землю фізичних осіб протягом 2018-2021 років відповідачем не подавалися. Відповідач не оформивши належним чином правовідносини щодо користування земельною ділянкою, у період з 07 грудня 2018 року до 31 грудня 2021 року, не сплачуючи плату за землю та користування земельною ділянкою, використовувала її без правовстановлюючих документів. Таким чином, оскільки в період з 07 грудня 2018 року до 31 грудня 2021 року право на земельну ділянку не було зареєстровано за будь-якими юридичними чи фізичними особами, земельна ділянка перебуває у власності територіальної громади міста Чернігова, а тому відповідач зберегла за рахунок Чернігівської міської ради, як власника земельної ділянки, кошти за користування нею, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подала. У судове засідання представник позивача не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що проти заочного розгляду справи вона не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщалася завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою її місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] на праві власності належить нежитлова будівля, приміщення кафе « [INFO] », загальною площею 251,3 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу нерухомого майна від 07 грудня 2018 року та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 07 грудня 2018 року (а.с. 16-17, 18). З копії договору купівлі-продажу нерухомого майна від 07 грудня 2018 року вбачається, що зазначена нежитлова будівля знаходиться на земельній ділянці, що перебуває в державній власності, площею 0,0240 га, кадастровий номер 7410100000:02:015:0258, право власності та право користування якою, продавцем не оформлено. Покупець зобов`язалася укласти договір оренди земельної ділянки, на якій розташована нежитлова будівля. Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 7410100000:02:015:0258, така знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить до категорії: землі житлової та громадської забудови; вид цільового призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); форма власності - державна (а.с. 28). Чернігівською міською радою рішення щодо зміни цільового використання земельної ділянки не приймалося. 31 жовтня 2019 року [PERSON] звернулася до Чернігівської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації по встановленню (відновленню) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Рішенням Чернігівської міської ради від 28 листопада 2019 року № 48/VII-29 [PERSON] надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі орієнтовною площею 0,0240 га по [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування (для експлуатації приміщення кафе « [INFO] ») з подальшою передачею земельної ділянки в оренду (а.с. 10). Як зазначено позивачем, у подальшому відповідачем заходи з оформлення земельної ділянки в користування не вживались, технічна документація розроблена не була, договір оренди не укладено, земельна ділянка використовується без правовстановлюючих документів з 07 грудня 2018 року. Частиною першою статті 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Згідно із статтею 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Згідно з частиною першою статті 83 Земельного кодексу України, чинної на час виникнення спірних відносин, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності (частина перша статті 84 Земельного кодексу України). За змістом статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок комунальної власності у користування здійснюється органами місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Статтю 206\~Земельного кодексу\~України передбачено,\~що використання\~землі в\~Україні є\~платним.\~Об`єктом плати\~за землю\~є земельна\~ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, завдані внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Згідно з пунктом 2 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За змістом указаних приписів Цивільного кодексу України та Земельного кодексу України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України. У справі встановлено, що з 07 грудня 2018 року відповідач використовує земельну ділянку без правовстановлюючих документів, орендну плату не сплачує, хоча земельна ділянка використовується для розміщення належного їй об`єкта нерухомого майна. Таким чином, предметом позову в цій справі є стягнення із власника об`єкта нерухомого майна коштів за фактичне користування земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розміщено. З огляду на викладене, відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Позивачем здійснено розрахунок несплачених відповідачем коштів за користування земельною ділянкою за період з 07 грудня 2018 року до 31 грудня 2021 року, сума яких складає 49600 грн. 37 коп. За вказаних обставин, суд вважає вимоги позивача обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved