Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

Представник АТ «Комерційний Індустріальний Банк» звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , у якому просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Комерційний Індустріальний Банк» заборгованість за договором іпотечного кредиту №37/08-118М від 23 квітня 2008 року, права за ким відступлено відповідно до договору №000033 про відступлення прав вимоги від 06 липня 2020 року, в розмірі 97513,79 грн та судові витрати у розмірі 2270 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 13 грудня 2007 року між ВАТ «Комерційний Банк «Хрещатик» та [PERSON] було укладено договір іпотечного кредиту №37/07-442M. Відповідно до п.1.1 кредитного договору банк надав боржнику в порядку, передбаченому кредитним договором, Положенням «Про порядок фінансово-кредитної підтримки молодих сімей та одиноких молодих громадян на будівництво (реконструкцію) житла в місті Києві», затвердженим рішенням Київської міської ради від 18 листопада 2004 року №570/1980, довготерміновий іпотечний кредит в розмірі 216779,09 грн для інвестування в будівництво житла з кінцевим терміном погашення 14 березня 2030 року з встановленням графіку погашення кредиту відповідно до п.4.4 кредитного договору. Для забезпечення виконання боржником зобов?язань за кредитним договором, 13 грудня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №37/07-442M-02. 06 липня 2020 року між ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» та АТ «Комерційний Індустріальний Банк» було укладено договір №000033 про відступлення права вимоги. Відповідно до п.1 вказаного договору відступлення, ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» відступило позивачу право вимоги до позичальників, котрими згідно додатку №1 до договору відступлення є [PERSON] . Представник позивача зазначив, що [PERSON] порушила зобов?язання щодо сплати кредиту, у зв?язку з чим в останньої виникла прострочена заборгованість. 10 березня 2021 року позивачем рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу відповідача було надіслано повідомлення-вимогу №05.3-1196 щодо погашення заборгованості. Вказана вимога була отримана [PERSON] 29 березня 2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Однак вказана вимога боржником була проігнорована, заборгованість не сплачена. Станом на 01 квітня 2021 року заборгованість відповідача за кредитом складає 97513,79 грн, з яких: строкова заборгованість - 89421,09 грн; прострочена заборгованість за кредитом - 7148,10 грн; строкова заборгованість за відсотками - 721,28 грн; прострочена заборгованість за відсотками - 223,32 грн. Вищезазначена заборгованість підтверджується розрахунком заборгованості за договором іпотечного кредиту №37/07-442M від 13 грудня 2007 року позичальника [PERSON] та виписками по особовим рахункам. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 травня 2021 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 травня 2021 року справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в судове засідання. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачам також копію позовної заяви з додатками відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, тобто за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. 03 лютого 2023 року до суду надійшла заява представника позивача - Нестерова Е.Г. про відвід судді. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 лютого 2023 року заяву представника АТ «Комінбанк» Нестерова Е.Г. про відвід судді визнано необґрунтованою та передано її для розгляду судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 березня 2023 року у задоволенні заяви представника позивача - Нестерова Е.Г. про відвід головуючому в справі було відмовлено. 20 березня 2023 року від представника позивача - Нестерова Е.Г. до суду надійшла заява, у якій повідомлено, що позивачем в прохальній частині позову в номері та даті договору іпотечного кредиту було допущено технічну описку, тому позивач уточнює позовні вимоги та просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Комерційний Індустріальний Банк» заборгованість за договором іпотечного кредиту №37/07-442М від 13 грудня 2007 року, права за яким відступлено відповідно до договору №000033 про відступлення прав вимоги від 06 липня 2020 року, в розмірі 97513,79 грн та судові витрати у розмірі 2270 грн. Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №0311330592805 та №0311330630600, рекомендований лист з додатками повернувся до суду без вручення [PERSON] та [PERSON] у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Судом повторно було направлено відповідачам копію ухвали про відкриття провадження у справі. Проте згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень №0311331806981 та №0311331806973, рекомендований лист з додатками повернувся до суду без вручення [PERSON] та [PERSON] у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень №0311331925441, №031133773757 та №0311331925433, рекомендовані листи, якими суд направляв відповідачам заяву позивача про уточнення позовних вимог, також повернулися до суду без вручення [PERSON] та [PERSON] у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Суд звертає увагу, що одержання учасником справи належно надісланої судової кореспонденції перебуває поза сферою контролю суду. В свою чергу особа, яка зареєструвала свої місце проживання за певною адресою, діючи розумно та добросовісно, повинна дбати про те, щоб мати змогу отримувати надіслану їй кореспонденцію своєчасно. У разі виникнення перешкод, адресат міг, зокрема, подати заяву про пересилання або доставку адресованих йому поштових відправлень на іншу адресу. Це передбачено п.п.118, 123 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270. Отже, для добросовісного адресата є механізм забезпечення права на отримання офіційної кореспонденції незалежно від того живе він чи ні за певною адресою. Натомість у суду немає жодного механізму забезпечити вручення судової кореспонденції учаснику справи, який не бажає її отримувати або не проживає за зареєстрованою адресою. З огляду на це, неотримання судової кореспонденції відповідачем не може бути перешкодою для розгляду справи. Відповідно до ч.9 ст.130 ЦПК України особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Однак процесуальне законодавство не визначає наслідків невручення повістки-повідомлення з причин закінчення строку зберігання. В т.ч. жодними законами чи підзаконними актами не передбачено, скільки разів суд має перенаправляти кореспонденцію на єдину відому (офіційну) адресу, з якої вона повертається без вручення, для того щоб особа вважалась такою, що повідомлена. Зважаючи на те, що відповідачів належним чином повідомлено про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання, незалежно від того чи отримали відповідачі адресовану їм кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті. Оскільки на день ухвалення рішення відповідачі відзиву на позовну заяву не подали, на підставі ч.8 ст.178, ч.2 ст.191 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що 13 грудня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» (далі - банк) та [PERSON] (надалі - позичальник) укладено Договір іпотечного кредиту №37/07-442М. Відповідно до п.1.1 договору сторони домовились, що банк надає позичальнику в порядку, передбаченому цим договором, Положенням «Про порядок фінансово-кредитної підтримки молодих сімей та одиноких молодих громадян на будівництво (реконструкцію) житла в місті Києві», затвердженим рішенням Київської міської ради від 18 листопада 2004 року №570/1980, довготерміновий іпотечний кредит в розмірі 216779,09 грн для інвестування в будівництво житла з кінцевим терміном погашення 14 березня 2030 року з встановленням графіку погашення кредиту відповідно до п. 4.4. цього договору. Пунктом 4.1 договору передбачено, що за користування кредитом встановлена плата в розмірі діючої на момент підписання Кредитного договору облікової ставки НБУ плюс 5,5% річних, що складає 13,5% річних. Згідно з п.4.4 договору сторони передбачили, що погашення кредиту здійснюється за графіком, який встановлюється з місяця, наступного за місяцем, в якому позичальник отримує Свідоцтво на право власності на квартиру. Кінцева дата кредиту 14 березня 2030 року. Відповідно до п.п.5.3.5 п.5.3 договору позичальник зобов`язаний у випадку прострочення повернення кредиту, повернути банку основну суму кредиту з урахуванням індексу інфляції, який мав місце у період прострочення, сплатити прострочені відсотки та пеню за прострочення повернення кредиту та сплати відсотків у розмірах та порядку, передбачених цим договором. Як вбачається з письмових матеріалів справи, 13 грудня 2007 року для забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором, між банком та [PERSON] (далі - поручитель) було укладено Договір поруки №37/07-442М-02. Відповідно до п.1.1. договору поруки [PERSON] зобов`язався перед банком нести солідарну відповідальність за виконання [PERSON] зобов`язань по погашенню кредиту, одержаного відповідно до договору іпотечного кредиту №37/07-442М від 13 грудня 2007 року. Пунктом 1.2 договору поруки передбачено, що відповідно до умов даного договору поручитель несе солідарну з позичальником відповідальність за виконання останнім зобов`язань за кредитним договором (за сплату кредиту, відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій, нарахованих на суму кредиту). 23 червня 2008 року між ВАТ «КБ «Хрещатик» та [PERSON] було укладено договір про внесення змін та доповнень до договору іпотечного кредиту №37/07-442М від 13 грудня 2007 року, згідно з яким пункт 4.4. розділу 4 договору іпотечного кредиту викладено в новій редакції, а саме: «погашення кредиту здійснюється починаючи з червня 2008 року (у червні 2008 року - в термін до 30 червня 2008 року), щомісячно до 20 числа поточного місяця за графіком відповідно до додатку №1 до договору. Кінцева дата погашення кредиту 14 березня 2030 року». 06 липня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» (надалі - банк) та Акціонерним товариством «Комерційний Індустріальний Банк» (надалі - новий кредитор) було укладено договір №000033 про відступлення права вимоги. Відповідно до п.1 договору про відступлення права вимоги банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов?язки боржників, за кредитними договорами та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору, надалі за текстом - основні договори, надалі за текстом - права вимоги. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором. У додатку №1 до договору №000033 про відступлення права вимоги від 06 липня 2020 року міститься реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, серед яких договір іпотечного кредиту №37/07-442М від 13 грудня 2007 року, укладений з [PERSON] , разом з договорами про внесення змін до вказаного договору від 23 червня 2008 року та 24 березня 2009 року, та договір поруки від 13 грудня 2007 року, укладений з [PERSON] . Новий кредитор набув право вимоги за договором №37/07-442М від 13 грудня 2007 року, укладеним з [PERSON] , заборгованість за яким станом на 06 липня 2020 року становить 97459,11 грн, з яких залишок по кредиту - 96569,19 грн, заборгованість по відсотках, що підлягає компенсації - 889,92 грн. Відповідно до п.4 договору про відступлення права вимоги новий кредитор зобов`язаний повідомити боржників про відступлення прав вимоги за основними договорами протягом 5 (п?яти) календарних днів з дня набрання чинності цим договором (щодо відступлених прав вимоги за договорами іпотеки (іпотечними договорами) та кредитними договорами, які забезпечені іпотекою) або протягом 10 (десяти) днів з дня набрання чинності цим договором (щодо відступлених прав вимоги за кредитними договорами, які не забезпечені іпотекою, та договорами забезпечення виконання зобов?язань (крім іпотечних договорів) за такими кредитними договорами) у порядку, передбаченому чинним законодавством або відповідним основним договором. Банк повідомляє про укладення цього договору шляхом розміщення відповідного інформаційного повідомлення на веб-сайті банку із дотриманням вимог законодавства України з питань захисту інформації, яка містить банківську таємницю, та захисту персональних даних. Сторони погоджуються, що, відповідно до статті 516 Цивільного кодексу України, новий кредитор несе ризик настання для нього несприятливих обставин y зв`язку із неповідомленням або несвоєчасним/неналежним повідомленням боржників про відступлення прав вимоги за основними договорами на підставі цього договору, у зв`язку із чим виконання боржниками зобов`язань за основними договорами на користь банку, у тому числі надходження на користь банку грошових коштів в рахунок виконання зобов`язань за основними договорами, до моменту повідомлення відповідного із боржників про відступлення прав вимоги на підставі цього договору вважається належним виконанням відповідним із боржників зобов`язань за основними договорами. Новий кредитор також погоджується, що банк не відповідає перед новим кредитором, якщо одержані новим кредитором від боржників суми за основними договорами будуть меншими від сум, які очікував отримати від боржників новий кредитор при укладенні цього договору, в тому числі меншими від сум, зазначених у додатку №1 до цього договору, або сплачених новим кредитором банку за цим договором. Листами №15-3193 від 07 липня 2020 року та №15-3856 від 10 липня 2020 року позивач повідомив відповідачів, що є новим кредитом за договором іпотечного кредиту №37/07-442М від 13 грудня 2007 року та вказав реквізити для зарахування платежів за договором з 06 липня 2020 року. 10 березня 2021 року АТ «Комерційний індустріальний банк» на адресу [PERSON] було надіслано повідомлення-вимогу №05.3-1196 щодо погашення заборгованості у розмірі 96739,92 грн. Вказане повідомлення-вимога було отримана [PERSON] 29 березня 2021 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Оскільки відповідач прийняті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів не виконує, в обумовлені строки кредитні кошти за договором іпотечного кредиту не повертає, у зв`язку із чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем з погашення отриманого кредиту, права за яким відступлено відповідно до договору відступлення, в розмірі 97513,79 грн, позивач звернувся до суду з указаним позовом. Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд дійшов таких висновків. Зобов`язальні відносини, як і інші цивільні правовідносини, виникають з обставин, визначених законом як юридичні факти. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини. За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На виконання умов договору іпотечного кредиту №37/07-442М Відкритим акціонерним товариством «Комерційний Банк «Хрещатик» надано [PERSON] довготерміновий іпотечний кредит в сумі 216779,09 грн. 06 липня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» та Акціонерним товариством «Комерційний Індустріальний Банк» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов п.1 якого ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» відступило позивачу право вимоги до позичальників, котрими згідно з додатку №1 до договору відступлення, зокрема є [PERSON] . На виконання п.4 договору відступлення прав вимоги Акціонерним товариством «Комерційний Індустріальний Банк» 07 липня 2020 року було направлено [PERSON] лист-повідомлення про відступлення прав вимоги за договором іпотечного кредиту №37/07-442М від 13 грудня 2021 року за адресою реєстрації боржника. Також 10 липня 2020 року Акціонерним товариством «Комерційний Індустріальний Банк» було направлено [PERSON] лист-повідомлення про відступлення прав вимоги за договором іпотечного кредиту №37/07-442М від 13 грудня 2021 року за адресою реєстрації поручителя. Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено можливість заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч.1, 2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з абз.1 ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. [PERSON] прийняті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів не виконує, в обумовлені строки кредитні кошти за договором іпотечного кредиту не повертає, у зв`язку із чим в боржника виникла заборгованість перед новим кредитором з погашення отриманого кредиту, права за яким відступлено відповідно до договору відступлення №000033 від 06 липня 2020 року, в розмірі 97513,79 грн, з яких: строкова заборгованість - 89421,09 грн; прострочена заборгованість за кредитом - 7148,10 грн; строкова заборгованість за відсотками - 721,28 грн; прострочена заборгованість за відсотками - 223,32 грн. Вищезазначена заборгованість підтверджується розрахунком заборгованості за договором іпотечного кредиту №37/07-442М від 13 грудня 2007 року позичальника [PERSON] . Крім того, до суду разом з позовною заявою позивачем надані виписки по особовому рахунку позичальника за період, за який кредитор просить стягнути з нього заборгованість. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, визначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконання за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно зі статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З огляду на викладені вище положення, що регулюють правовідносини поруки, а також виходячи зі змісту договору поруки, відповідач [PERSON] відповідає перед позивачем як солідарний боржник за невиконання відповідачем [PERSON] своїх договірних зобов`язань за кредитним договором з повернення банку кредитних коштів та процентів за користування ними. За приписами ч.ч.1, 2 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України). У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Розрахунок заборгованості, наданий банком, відповідачі не спростували, не надали власного розрахунку, а також доказів, що підтверджують повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Отже, оскільки позичальник свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, кредитор вправі вимагати дострокового повернення кредиту та сплати відсотків в судовому порядку. Крім того, перед кредитором разом з позичальником має нести відповідальність і поручитель, у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів. Тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, що дає підстави для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн, з кожного по 1135 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved