Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Полтави з позовом до відповідача про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , проте з 2002 року не проживає в квартирі, його речі відсутні, участі в утриманні житла не приймає, комунальні послуги не сплачує та взагалі не цікавить даною квартирою. Просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 09 березня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причина неявки суду не відома, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило Відповідно до\~довідки \~від \~30.05.2023\~року на\~офіційному веб-сайті\~Київського районного\~суду м.\~Полтави розміщено\~оголошення \~про виклик\~ [PERSON] \~в судове\~засідання.\~ З\~опублікуванням оголошення\~про виклик\~відповідач вважається\~повідомленим про\~дату,\~час і\~місце розгляду\~справи.\~Отже,\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про час\~і місце\~розгляду справи. Треті особи Управління реєстрації,\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання фізичних\~осіб Департаменту\~з питань\~реєстрації,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] у судове засідання не з`явилися, належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення не надходило. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223\~ЦПК\~України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони та треті особи [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Квартира відноситься до комунальної власності. Будинок знаходиться на балансі Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бірюзова-96». Відповідно до\~статті 47\~Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 9\~ЖК УРСР встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством. Стаття 71\~ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб. Відповідно до\~статті 72\~ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей\~71,\~72 ЖК УРСР\~дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. У постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16\~(провадження № 61-37646св18) зроблено висновок щодо застосування статей\~71,\~72 ЖК УРСР, який полягає в тому, що саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені\~статтею 71 ЖК Української РСР\~строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись право (намір) ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Такий же висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09 червня\~\~2020 року у справі № 279/4963/17 (провадження №61-4262св20). Аналізуючи надані позивачем докази на підтвердження заявлених позовних вимог, суд, приймає до уваги, що зазначені вище докази відповідають ст. ст. 76-80 ЦПК України та є достатніми для задоволення позовних вимог. Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути\~передбачене законом і необхідне\~в демократичному суспільстві, а також\~здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки\~або\~економічного добробуту країни,\~для охорони порядку\~і\~запобігання злочинності,\~охорони здоров`я чи моралі,\~захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню.\~Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції. Відповідач\~зареєстрована за адресою [ADDRESS] , проте з 2002 року у даній квартирі не проживає, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1\~073 грн. 60 коп.

Outcome: approved