Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

керівник Дубенської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом до Тараканівської сільської ради, [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення та витребування земельної ділянки вартістю 175\~788 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Плосківської сільської ради від 04.08.2015 №688 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,3397 га, к.н. 5621685200:04:003:0070, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення в с.Бірки, Дубенського району, Рівненської області. На підставі зазначеного рішення 02.09.2015 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про державну реєстрацію права приватної власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] . Надалі, рішенням Плосківської сільської ради №35 від 23.12.2015 затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,3397 га за рахунок земель, що перебувають у власності для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення в с. Бірки, Дубенського району, Рівненської області. 30.11.2021 державним реєстратором проведено поділ земельної ділянки к.н. 5621685200:04:003:0070 площею 0,3397 га на земельні ділянки площею 0,15 га, к.н. 5621685200:04:003:0094 та площею 0,1897 га, к.н. 5621685200:04:003:0093. Надалі за договорами купівлі-продажу від 09.03.2023 [PERSON] відчужено зазначені земельні ділянки третій особі. Разом з тим, 15.02.2021 [PERSON] звернулася до Тараканівської сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1 га для ведення особистого селянського господарства, яку рішенням Тараканівської сільської ради від 09.04.2021 задоволено. Надалі, 23.06.2021 [PERSON] подала до вказаного органу місцевого самоврядування заяву про затвердження проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки площею 0,8423 га, к.н. 5621689100:06:004:0223. Рішенням Тараканівської сільської ради віл 17.08.2021 надано у власність вказану земельну ділянку надано у власність [PERSON] . Тобто, [PERSON] вдруге надано безкоштовно земельну ділянку з тим самим цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Тому, просить позов задоволити, а також стягнути з відповідачки сплачений позивачем судовий збір. Ухвалою суду від 25 травня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовчому засіданні прокурор Дубенської окружної прокуратури Стрільчук Н.О. позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, вказаних у позові. Надала суду пояснення, які відповідають змісту позовної заяви. Відповідачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася. До суду подала заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у її відсутності. Зазначила, що дійсно у 2021 році зверталася до Тараканівської сільської ради з метою отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, оскільки вважала, що має на це право, так як сукупна площа обох ділянок в такому випадку не перевищувала б 2 га. У подальшому дізналася, що не можна двічі отримувати земельну ділянку в межах одного цільового призначення. Тому, заявлені прокурором вимоги визнає повністю. Представник Тараканівської сільської ради в підготовче засідання не з`явилася, згідно поданої заяви просить розгляд справи проводити у її відсутності. Зазначила, що сільська рада не заперечує про визнання та скасування рішення на користь [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 11\~постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», … у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Заслухавши пояснення прокурора, перевіривши фактичні обставини справи, наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку суд з врахуванням визнання відповідачем позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 11.06.2015 року [PERSON] звернулася із заявою до Плосківської сільської ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення Плосківської сільської ради площею 0,3400 га в межах с. Бірки Дубенського району. Згідно розписки, підписаної власноруч, [PERSON] вказує, що своє право на безкоштовну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території України не використала (а.с.15-17). Рішенням Плосківської сільської ради від 04.08.2015 №688 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,3397 га, к.н. 5621685200:04:003:0070, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення в с. Бірки Дубенського району Рівненської області (а.с.18). На підставі зазначеного рішення 02.09.2015 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про державну реєстрацію права приватної власності на вказану земельну ділянку за [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (а.с.34,35). Рішенням Плосківської сільської ради №35 від 23.12.2015 року затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,3397 га за рахунок земель, що перебувають у власності для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення в с. Бірки Дубенського району Рівненської області. 30.11.2021 року державним реєстратором проведено поділ земельної ділянки к.н. 5621685200:04:003:0070 площею 0,3397 га на земельні ділянки площею 0,15 га, к.н. 5621685200:04:003:0094 та площею 0,1897 га, к.н. 5621685200:04:003:0093. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з Договорів купівлі-продажу від 09.03.2023 [PERSON] відчужено зазначені земельні ділянки третій особі (а.с.42-45). Разом з тим, 15.02.2021 року [PERSON] звернулася до Тараканівської сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 1 га для ведення особистого селянського господарства. Згідно розписки, підписаної власноруч, [PERSON] вказує, що своє право на безкоштовну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території України не використала (а.с.20). Рішенням Тараканівської сільської ради №582 від 17.08.2021 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,8423 га, к.н. 5621689100:06:004:0223, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення розташованих за межами населених пунктів на території Тараканівської сільської ради (а.с.25). Відповідно до ст.. 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Положеннями ст. 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі зокрема безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України, безоплатна передача\~земельних ділянок\~у власність\~громадян провадиться\~у разі: а)\~приватизації земельних\~ділянок,\~які перебувають\~у користуванні\~громадян; б)\~одержання земельних\~ділянок внаслідок\~приватизації державних\~і комунальних\~сільськогосподарських підприємств,\~установ та\~організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадянам у межах норм, визначених ЗК України, проводиться один раз по кожному виду використання. Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм у власність земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара. Згідно вимог ст.. 7, 12 ЗУ «Про фермерське господарство та ст.. 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України, право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз. Додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримати на конкурентних засадах через участь у торгах (постанова ВСУ від 10.04.2019 року у справі №607/5731/16-ц). Таким чином, [PERSON] на час отримання земельної ділянки на підставі рішення Тараканівської сільської ради від 17.08.2021 року №582, вже використала своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до пункту 10 частини другої статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування. Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Враховуючи викладене, рішення Тараканівської сільської ради від 17.08.2021 року №582 підлягає скасуванню, оскільки воно прийняте всупереч вимог чинного законодавства. Крім того, для відновлення порушеного права власності на земельну ділянку, прокурор заявив вимогу про її витребування від кінцевого набувача. Стаття 387 ЦК України надає власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Цивільний Кодекс України передбачає як один зі способів захисту порушених прав віндикацію. Витребування майна шляхом віндикції застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна не має договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14- 208цс18), задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. З огляду на те, що підлягає скасуванню рішення Тараканівської сільської ради, суд вважає, що відсутні правові підстави для збереження земельної ділянки площею 0,8423, к.н. 5621689100:06:007(0223 за відповідачкою [PERSON] . Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем було надано до суду достатньо в обґрунтування своїх позовних вимог. Разом з тим, відповідачі визнали позовні вимоги та не заперечують щодо їх задоволення. У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачами, робить висновок, визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 5\~368 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на те, що заяви про визнання позову відповідачами подані до розгляду справи по суті, а позивачем при зверненні до суду сплачено 5\~368 грн судового збору, наявні підстави для повернення позивачу із державного бюджету 2\~684 грн, що становить 50% від сплаченого судового збору, а інші 2\~684 грн - стягнути з відповідачів в рівних частинах по 1342 з кожного.

Outcome: approved