Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

У квітні 2023 року позивач [PERSON] , звернулась до суду з позовом до ТОВ «ЖК-Будінвест Компані» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки, в якому просить: стягнути на її користь заробітну плату у розмірі 26526, 78 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірір 57812, 40 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що у період з 01.12.2021 року по 01.12.2022 року перебувала у трудових відносинах з ТОВ «ЖК-Будінвест Компані». 01.12.2022 року позивач звільнилась з посади буххгалтера за угодою сторін, одна трудову книжку було видано 08.03.2022 року.Разом з тим, зазначила, при звільненні з нею не було проведено повний розрахунок, заборгованість по заробітній платі погашена не була, тому змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.04.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачам право на подання заперечень на відповідь на відзив. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву від відповідача не надходило. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідача та/або позивач до суду не подавали. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 01.12.2021 року по 01.12.2022 року працювала в ТОВ «ЖК-Будінвест Компані» на посаді бухгалтера, що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] (а.с. 12-13). Відповідно до наказу №БІК00000004-0000000015 від 01.12.2022 року позивача [PERSON] звільнено із займаної посади за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Трудову книжку позивач отримала 08.03.2023 року (а.с. 14). Згідно довідки ТОВ «ЖК-Будінвест Компані» від 22.03.2023 року №22-03/2023, станом на 22.03.2023 року у ТОВ «ЖК-Будінвест Компані» перед [PERSON] є заборгованість по заробітній платі в розмірір 26526, 78 грн. (а.с. 15). Згідно довідки про доходи від 28.03.2023 року № 28/03-23 за період з 01.06.2022 року по 30.11.2022 року виданій [PERSON] , вбачається, що середньоденна заробітна плата складає - 581, 40 грн., середньомісячна заробітна плата - 12500, 00 грн. (а.с. 16). Отже, встановлено, що відповідачем у день звільнення з позивачем не був проведений повний розрахунок, відповідач не виплатив позивачу заробітну плату. Право на своєчасне одержання винагороди за працю гарантовано ст. 43 Конституції України. Статтею 2 КЗпП України передбачено, що право громадян на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, забезпечується державою. Відповідно до ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Згідно з вимогами ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України, підприємство, установа, організація повинно виплатити працівникові його середній заробіток, за весь час затримки по день фактичного розрахунку та за затримку видачі трудової книжки, тобто за час вимушеного прогулу. Як встановлено судом та підтверджується наданою довідкою від 22.03.2023 року, сума не виплаченої заробітної плати позивачеві становить - 26526, 78 грн. Таким чином, оцінюючи належність допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідач не здійснив виплату нарахованої, проте не виплаченої заробітної плати, а тому остання підлягає стягненню в судовому порядку. Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку. Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, якщо немає спору про їхній розмір, підприємство, установа, організація мають виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Якщо розміри належних звільненому працівникові сум оспорюються, власник або уповноважений ним орган має сплатити зазначене в цій статті відшкодування, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. З огляду на те, що всупереч припису ст.116 КЗпП України відповідач не провів з позивачем повного розрахунку при звільненні, суд надходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки у розрахунку при звільненні за період, який просить позивач, - з грудня 2022 року по квітень 2023 року включно. Розрахунок середнього заробітку здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100. Пунктом 2 Порядку № 100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (п. 8 Порядку № 100). Відповідно до п. 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Судом встановлено та як вбачається з довідки про доходи від 28.03.2023 року № 28/03-23 позивач з березня 2022 року по листопад 2022 року не працювала. Згідно довідки Пенсійного фонду України форми ОК-7, нарахована заробітна плата [PERSON] за останні робочі два місяці (січень та лютий 2022 року) складає відповідно за січень - 12500, 00 грн., за лютий - 10625, 00 грн. Кількість робочих днів у січні 2022 року - 17 днів, кількість робочих днів у лбтому 2022 року - 19 днів. Відповідно середньоденна заробітна плата [PERSON] за останні робочі два місяці складає 642, 36 грн. (розрахунок 12500, 00 грн. + 10625, 00 грн. =23125, 00 грн. : (17+19) 36 = 642, 36 грн.). Кількість днів затримки відповідача у розрахунку з позивачем при звільненні за період з грудня 2022 року по квітень 2023 року, про що просить позивач у позовних вимогах, складає 90 робочих днів. Отже, стягненню з ТОВ «ЖК-Будінвест Компані» за час затримки розрахунку у при звільненні, на користь [PERSON] підлягає середній заробіток в розмірі 57812, 40 грн.(642, 36 грн. Х 90 днів),. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення з відповідача середнього заробітку у розмірі 57812, 40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved