Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

[PERSON] (далі - [PERSON] ) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - [PERSON] ), [PERSON] (далі - [PERSON] ), треті особи - Служба у справах дітей Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області та Ківерцівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 2013 року перебував у близьких стосунках з [PERSON] (далі - [PERSON] ), яка [INFO] народила дочку [PERSON] . Оскільки [PERSON] та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, тому запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. [INFO] [PERSON] померла. Оскільки у свідоцтві про народження дитини зазначено не прізвище позивача, що у свою чергу не підтверджує батьківство, за замовленням позивача було проведено Медико-генетичним центром «МАМА-ПАПА» аналіз ДНК, з якого слідує що [PERSON] на 99,999% є батьком [PERSON] . Враховуючи наведене, позивач просить визнати його батьком [PERSON] та зобов`язати Ківерцівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) внести зміни до актового запису про народження дитини. Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 21.08.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. У відзиві на позовну заяву представник відповідачів позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що позивач не бере участі у вихованні дитини, не проводить із нею дозвілля, дитина не прихильна до нього та не вважає його батьком. Також зазначив, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх позовних вимог відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Крім того вказує, що позивачем в якості доказу надано не висновок експерта, а аналіз ДНК на батьківство, який зроблено приватною клінікою на замовлення позивача, тому даний доказ не може вважатися висновком експерта в розумінні ЦПК України. У відповіді на відзив позивач зазначає, що твердження про те, що він не бере участі у вихованні дитини, не проводить із нею дозвілля, а також того, що дитина не прихильна до нього та не вважає його батьком є безпідставними та спростовуються фотографіями та відео файлами, з яких можливо встановити факт позитивного ставлення дитини до нього, а також визнання його батьком. У запереченні на відповідь на відзив представник відповідачів зазначає, що [PERSON] відповідачами по справі вважає [PERSON] та [PERSON] , однак вказані особи не можуть відповідати за даним позовом, оскільки ніякого відношення до батьківства онуки не мають. Крім того, з поданих позивачем до відповіді на відзив фото та відеоматеріалів, які зроблені після подання до суду позову, не вбачається що дитина визнає його батьком. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.03.2021 замінено третю особу Службу у справах дітей Ківерцівської районної державної адміністрації Волинської області на Службу у справах дітей Луцької районної державної адміністрації Волинської області. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.03.2021 призначено у справі судову генетично-молекулярну експертизу та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. 24.05.2021 до суду надійшло повідомлення про неможливість проведення експертизи від 13.05.2021 №СЕ-19/114-21/5241-БД, оскільки учасники справи не прибули, що унеможливило здійснити відібрання зразків букального епітелію та проведення молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою Ківерцівського районного суду від 09.06.2021 поновлено розгляд справи та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 30.06.2021 замінено третю особу Службу у справах дітей Луцької районної державної адміністрації Волинської області на Службу у справах дітей та сім`ї Цуманської селищної ради. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.07.2021 призначено у справі судову генетично-молекулярну експертизу та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. 27.07.2021 представником відповідачів подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 12.07.2021. Постановою Волинського апеляційного суду від 23.09.2021 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.07.2021 без змін. 27.09.2021 на адресу суду надійшло повідомлення експерта про неможливість проведення експертизи від 17.09.2021 №СЕ-19/114-21/13571-БД, оскільки [PERSON] , [PERSON] з дитиною [PERSON] не прибули до експертної установи, що унеможливило відібрання зразків букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 19.10.2021 поновлено розгляд справи та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 09.11.2021 призначено у справі судову генетично-молекулярну експертизу та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. 15.02.2022 на адресу суду надійшло повідомлення експерта про неможливість проведення експертизи від 08.02.2022 СЕ-19/114-21/22214-БД, оскільки [PERSON] , [PERSON] з дитиною [PERSON] не прибули до експертної установи, що унеможливило відібрання зразків букального епітелію для проведення молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 18.02.2022 поновлено розгляд справи та призначено підготовче засідання. У підготовчому засіданні задоволено клопотання представника відповідачів про допит свідків [PERSON] та директора Медико-генетичного центру «МАМА-ПАПА» [PERSON] . Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 23.06.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Позивач також пояснив, що з січня 2013 року він із [PERSON] проживали разом без реєстрації шлюбу. В кінці серпня - на початку вересня 2013 року [PERSON] , вже будучи вагітною, пішла жити до своїх батьків. Через деякий час [PERSON] сказала йому, що дитина не його. Крім того, вона говорила йому, що її мама сказала їй, що вона буде отримувати більшу допомогу як одинока матір. У липні 2020 року він дізнався, що [PERSON] померла. Після цього він приїхав до батьків [PERSON] , дав її матері гроші на поховання. У цей час [PERSON] повідомила йому, що [PERSON] його дитина та сказала йому, що він може приїжджати та відвідувати її. Після цього він неодноразово брав [PERSON] у відповідачів та проводив з нею час, брав її до себе додому, возив у зоопарк та у інші розважальні заклади у м. Луцьку. Також вони разом відвідували відділення ТОВ «МАМА-ПАПА» у м. Луцьку, де здали зразки для аналізу ДНК, який підтвердив, що він є біологічним батьком [PERSON] . Дитина неодноразово називала його батьком та говорила, що хотіла з ним жити. Зазначив, що відповідачі казали йому, щоб він давав їм гроші, а вони будуть виховувати дитину. Після того як відповідачі дізналися, що він подав позов до суду, вони перестали йому давати [PERSON] та забороняли йому приїжджати до неї. Крім того, вони почали негативно впливати на дитину та намовляти її проти нього. Позивач вважає себе батьком дитини, хоче дати їй батьківське піклування, тому звернувся в суд із даним позовом. Крім того, зазначив, що [PERSON] жодної допомоги щодо відібрання зразків для аналізу ДНК не надавала. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що позивач із його дочкою [PERSON] проживали разом близько двох місяців. Потім він забрав дочку додому. Позивач [PERSON] та дитині за весь час ніякої допомоги не надавав. Крім того, спочатку повідомляв, що двічі давав [PERSON] позивачу, але згодом це заперечив. Також вказав, що йому відомо, що [PERSON] відбирала біологічні зразки в [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що позивач жив з її дочкою лише протягом двох місяців. З пологового будинку він [PERSON] з дитиною не забирав та жодної допомоги їм за весь час не надавав. Представник відповідачів у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив. Додатково зазначив, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження факту його проживання з матір`ю дитини. Жодної участі у догляді та вихованні дитини позивач не брав, а про [PERSON] згадав лише після смерті матері. За свого життя мати [PERSON] не визнавала позивача батьком дитини. Твердження позивача про те, що відповідачі перешкоджають йому у спілкуванні з дитиною не доведено доказами. Крім того, зазначив, що відповідачі не прибували на експертизу з поважних причин та повідомив, що оригінали медичних довідок будуть наданні суду в наступних судових засіданнях. Представник третьої особи (служби у справах дітей та сім`ї) у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] перебуває під опікою з 01.09.2020. На даний момент дитина не хоче йти на контакт з батьком. Разом з тим, зазначила, що для дитини найкращим буде виховання у сім`ї батька у разі встановлення його батьківства. Також пояснила, що у селі люди, зокрема і вона, бачили, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом. Крім того, зі слів позивача та [PERSON] їй відомо, що відповідачі надавали позивачу [PERSON] і він провидив з нею дозвілля. Інформація про іншого біологічного батька дитини, крім позивача, у них відсутня. В наступні судові засідання представник не прибувала, подала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи без її участі. Представник третьої особи (Ківерцівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі) у судове засідання не прибула, подала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи без її участі. Свідок [PERSON] , яка є хресною матір`ю [PERSON] , у судовому засіданні показала, що [PERSON] із позивачем проживали разом. Також [PERSON] говорила їй що вона вагітна від позивача. Згодом батьки приїхали та забрали [PERSON] . Про іншого чоловіка, який міг бути батьком [PERSON] , їй не відомо. Після смерті [PERSON] відповідачі неодноразово надавали [PERSON] позивачу. Перед смертю [PERSON] говорила їй, що хотіла б, щоб дитина залишилась із позивачем. Крім того, зазначила, що жодної участі у відібранні зразків [PERSON] для аналізу ДНК не брала. Свідок [PERSON] , не зважаючи на вжиті судом заходи (надіслання судової повістки за останнім відомим місцем її роботи та розміщенням судового оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України»), у судове засідання не прибула. Від ТОВ «МАМА-ПАПА» надійшов лист від 26.04.2023 №0054-23 про те, що трудові відносини з [PERSON] припинено з 30.10.2020. Крім того, у листі від 27.01.2023 №0008-23 директором ТОВ «МАМА-ПАПА» Савельєвим Д.Л. повідомлено, що [PERSON] разом із дітьми у серпні 2022 року виїхала за межі України. Враховуючи наведене, а також тривалий розгляд справи, суд, заслухавши думку учасників процесу, постановив проводити подальший розгляд справи без допиту свідка [PERSON] . Заслухавши учасників судового процесу, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Так, засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначає Сімейний кодекс України (далі - СК України). Порядок визначення походження дитини регулює глава 12 СК України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України). Так, судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.11.2013, де у графі батько зазначено - [PERSON] , у графі мати - [PERSON] (т.1, а.с.11). Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дитини №00038216564 від 23.01.2023 відомості про батька у свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , внесені відповідно до частини першої статті 135 СК України (т.3, а.с.238-240). [INFO] мати дитини [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.07.2020 (т.1, а.с.12). Розпорядженням голови Ківерцівської районної державної адміністрації №216 від 26.08.2020 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини-сироти (т.1, а.с.105). Відповідно до розпорядження голови Ківерцівської районної державної адміністрації від 01.09.2020 №219 [PERSON] призначено опікуном [PERSON] (т.1, а.с.106-107). Згідно із частиною другою статті 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до частини першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (частина четверта статті 128 СК України). Тлумачення статті 128 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень Цивільного процесуального кодексу України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №591/6441/14-ц зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial