Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

27 вересня 2022 року до Бабушкінського районного суду м.\~Дніпропетровська надійшов вищезазначений позов в якому позивач просить суд визначити їй, додатковий строк 3 (три) місяці для прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Стислий виклад позиції позивача. [INFO] померла її бабуся [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина. Оскільки були родичі більшого степеню спорідненості, які мали намір звернутися для прийняття спадщини, позивачка не стала звертатися до нотаріуса. 09 серпня 2022 року відповідачка повідомила їй, що померла бабуся лишила на її ім`я заповіт, про існування якого до того моменту позивачу не було нічого відомо. З метою прийняття спадщини вона звернулася до приватного нотаріуса, проте їй вже видали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через пропуск строку звернення. Стислий виклад заперечень відповідача. Відповідач звернулася до суду із відзивом на позовну заяву в якому зазначила, що позивач навмисно приховує фактичні обставини справи. Позивачу було достеменно відомо про існування заповіту задовго до смерті [PERSON] . В свою чергу позивачка всіляко ухилялася від догляду за бабусею, весь догляд здійснювала вона та її син. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії. 18 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом учасників справи в підготовче судове засідання. 06 грудня 2022 року надійшов відзив на позовну заяву. 16 січня 2023 року надійшла відповідь на відзив, яка за своїм змістом повторює обставини позовної заяви. 23 січня 2023 року надійшли заперечення на відповідь на відзив, які аналогічні за змістом з відзивом на позовну заяву. 09 лютого 2023 року надійшла додаткова відповідь на відзив. 28 лютого 2023 року від відповідача надійшли заперечення на додаткову відповідь на відзив. 04 травня 2023 року надійшла спадкова справа заведена після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 18 травня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позову, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та додатковим письмовим поясненням. Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували щодо задоволення позову з підстав викладених у відзиві. У судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , які зазначили, що всі знали про існування заповіту, зокрема і позивач, проте безпосередньо з позивачем не говорили, інформацію щодо обізнаності позивача про заповіт, отримали від відповідача. Фактичні обставини встановлені судом. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , щ підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Для заведення спадкової справи та прийняття спадщини звернулася племінниця померлої [PERSON] . В подальшому приватним нотаріусом ДМНО Сисоєнко І.В. отримано копію заповіту посвідченого П`ятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 25 жовтня 2006 року за реєстровим номером 2-1112 від імені [PERSON] на імя [PERSON] [INFO] , які спадкодавець заповіла все майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право. 22 лютого 2022 року у всеукраїнській газеті «Урядовий кур`єр» № 37 (7158) опубліковано оголошення нотаріуса про відкриття спадщини після смерті [PERSON] та запропоновано спадкоємцям звернутися до нотаріуса. 21 вересня 2022 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса ДМНО Сисоєнко І.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яка відкрилася після смерті [PERSON] . Постановою від 28 вересня 2022 року, № приватний нотаріус ДМНО Сисоєнко І.В. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом до майна померлої [PERSON] з мотивів пропуску спадкоємцем встановленого ч. 1\~ст. 1270 ЦК України шестимісячного\~строку для прийняття спадщини. Норми права застосовані судом. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265ЦК. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223\~ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~1269, ч. 1 ст.\~1270 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.\~За письмовоюзгодою спадкоємців,які прийнялиспадщину,спадкоємець,який пропустивстрок дляприйняття спадщини,може податизаяву проприйняття спадщининотаріусу абов сільськихнаселених пунктах-уповноваженій наце посадовійособі відповідногооргану місцевогосамоврядування замісцем відкриттяспадщини.За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України). Аналіз вказаних норм закону дає підстави для висновку, що прийняття спадщини є вольовою дією спадкоємця, за виключенням тих випадків, коли спадщина вважається прийнятою спадкоємцем в силу прямої вказівки закону та за умови, що він не відмовився від її прийняття. Право на прийняття спадщини є строковим, а перебіг цього строку починається з часу відкриття спадщини й спливає через шість місяців. Впродовж цього строку, спадкоємець має право прийняти спадщину або відмовитися від її прийняття. Якщо він не вчиняє жодної із цих дій, закон визнає його таким, що спадщину не прийняв, тобто не набув відповідних прав та обов`язків спадкодавця. Проте, законодавець допускає можливість існування таких обставин, які перешкоджають волевиявленню спадкоємця на прийняття спадщини у відведений для цього\~законом\~строк. За таких обставин не вчинення спадкоємцем дій направлених на набуття спадщини знаходяться поза його волею. Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон надає йому можливість за домовленістю із спадкоємцями, які прийняли спадщину, подати заву про прийняття спадщини поза межами шестимісячного строку і не залежно від поважності причин та тривалості пропуску такого строку, Якщо ж така згода відсутня, він має право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви, але при цьому зобов`язаний довести поважність причин пропуску строку. Отже, правила ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~про визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця саме на вчинення дій із прийняття спадщини. Нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі (ст. 63 Закону України «Про нотаріат»). Згідно з пунктами 2.2, 2.3 та 3.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.\~У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Вказані норми законодавства направлені на недопущення порушення прав спадкоємців, які закликаються до спадкування за заповітом або за законом та покладають на нотаріуса додаткові обов`язки щодо їх повідомлення про відкриття спадщини і роз`яснення їхніх прав. Мотиви та висновки суду. Бабуся позивача померла [INFO] , відповідно до 10 лютого 2022 року мала подати заяву про прийняття спадщини. У цей строк позивачка, спадкоємиця за заповітом, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подала, а отже нею цей строк пропущений. Проте, вона бажає отримати спадщину після [PERSON] . Обґрунтовуючи позов, позивачка посилалася на те, що вона не була обізнана про існування заповіту на її ім`я, що стало на заваді своєчасному поданню нею заяви до нотаріальної контори у встановлений законом строк. Про цей факт їй стало відомо від спадкоємиці яка звернулася за спадщиною, і лише 09 серпня 2022 року, тобто після закінчення строку на прийняття спадщини. Необізнаність позивачки про спадщину відповідачем заперечується. Разом з тим, відповідачем не надано відповідних доказів на підтвердження обізнаності позивачки про наявність заповіту. Допитані в судовому засіданні свідки не спростували твердження позивача викладені в позові, оскільки особисто не отримували інформації від позивача щодо її обізнаності про існування заповіту. Відповідно до ч. 2\~ст. 46-1 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріус під час вчинення нотаріальних дій обов`язково використовує відомості Єдиного державного демографічного реєстру. Дані про те, що нотаріус намагався дізнатися адресу місця проживання спадкоємця за заповітом [PERSON] з використанням даних Єдиного державного демографічного реєстру відсутні, хоча нотаріус мав таку можливість і за таких обставин зобов`язаний був це зробити. Виклик спадкоємця через опублікування оголошення чи повідомлення у пресі (ч. 2\~ст. 63 Закону України «Про нотаріат») здійснюється при відсутності у нотаріуса інформації про особи спадкоємців, місця її проживання або роботи та за умови, що у нотаріуса відсутній доступ до такої інформації. Опублікування нотаріусом оголошення у пресі про відкриття спадщини без зазначення особи спадкоємця за заповітом (особливо коли такий спадкоємець не обізнаний про існування заповіту) не може вважатися належним\~повідомленням або викликом спадкоємця до нотаріуса так, як жодним чином не дає можливості спадкоємцю, який не знає про заповіт, зрозуміти про виникнення у нього права на спадщину та можливість його реалізувати. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі\~№ 405/7058/19\~постанова від 26 липня 2021 року. Слід також взяти до уваги, що таке оголошення приватним нотаріусом ДМНО Сисоєнко\~І.В. опубліковане 22 лютого 2022 року, вже після сплину шестимісячного строку, а отже позивачка ніяк не могла звернутися в строки для отримання спадщини за заповітом. З урахуванням вказаного, суд дійшов о висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивач довела наявність перешкод, які впливали на своєчасність подання заяви до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини за заповітом. Щодо визначення позивачці тривалості додаткового строку для подання нею до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, то\~ґрунтуючись на засадах добросовісності, розумності та справедливості, суд вважає, що достатнім буде строк у два місяці із дати ухвалення рішення. На підставі викладеного, ст.ст.1220,\~1222,\~1268-1270,\~1272 ЦК України,

Outcome: approved