Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

1. Короткий виклад вимог пред`явленого позову. В лютому 2022 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та посилається на те, що вона є власницею земельної ділянки площею 0,1125 га з кадастровим номером 3220880905:06:001:0041 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованої в с. Чубинське Бориспільського району. [PERSON] є власницею сусідньої земельної ділянки, на якій розташовується житловий будинок по [ADDRESS] . Цей об`єкт нерухомого майна був збудований з істотними порушеннями будівельних норм та вважається самочинним будівництвом. Зокрема, відстань між житловим будинком та земельною ділянкою позивача становить менше ніж 1,0 м, що суперечить вимогам п.6.1.41 ДБН Б.2.2.12:2019 «Планування та забудова території». Крім того, стіна житлового будинку відповідача перебуває в аварійному стані та створює загрозу для життя та здоров`я позивача. Тому [PERSON] просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення за рахунок [PERSON] самочинно побудованого житлового будинку по [ADDRESS] . 2. Інформація про рух цивільної справи. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 8 лютого 2022 року (а.с.39) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 21 лютого 2022 року (а.с.44) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 4 жовтня 2022 року (а.с.148) підготовче провадження було закрито та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 3. Ставлення учасників процесу до пред`явленого позову. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує пред`явлений позов та наполягає на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що [PERSON] придбала земельну ділянку вже після того, як спірний житловий будинок був зведений. Реєстрація права власності на цей об`єкт нерухомого майна спростовує доводи позивача про самочинне будівництво. Зокрема, в спірному житловому будинку функціонує Бориспільський приватний ліцей «Ліга М», а підвальні приміщення використовуються для укриття дітей від стрілецької зброї, уламків снарядів, мін авіабомб та інших боєприпасів під час військового стану. [PERSON] та її представник [PERSON] не подали докази на підтвердження того, що будівництво житлового будинку було зведено з істотним порушенням будівельних норм. Стіна цього об`єкта нерухомого майна, що є дотичною до земельної ділянки позивача, не перебуває в аварійному стані. Натомість, [PERSON] сама здійснює пошкодження цієї стіни. Крім того, зведення житлового будинку жодним чином не перешкоджає позивачу користуватись земельною ділянкою. Позивач категорично відмовляється від мирного врегулювання спору у позасудовому порядку. Тому представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 0,1125 га з кадастровим номером 3220880905:06:001:0041 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованої в с. Чубинське Бориспільського району. Ця обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №248910499 від 19 березня 2021 року (а.с.31-33). [PERSON] є власницею житлового будинку та земельної ділянки площею 0,12 га з кадастровим номером 3220880905:06:001:0136, розташованих по [ADDRESS] . Ці обставини підтверджуються інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №247537352 від 10 березня 2021 року (а.с.8-9). Спірні правовідносини регулюються главою 29 «Захист права власності» розділу І «Право власності» книги третьої «Право власності та інші речові права» ЦК України та главою 23 «Захист прав на землю» розділу V «Гарантії прав на землю» ЗК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 21 вересня 2022 року в справі №545/1994/16-ц (провадження № 61-7605св21), для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Тлумачення статті 391 ЦК України свідчить, що негаторний позов це вимога власника про усунення перешкод. Тобто негаторний позов подається з метою усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном, тобто припинення неправомірних дій, не пов`язаних з порушенням володіння. Негаторний позов може вчинятися тоді, коли майно не вибуває з володіння власника, тобто при порушенні насамперед такої правомочностей власника, як користування та розпорядження своїм майном. Належним відповідачем у негаторному позові є особа, яка неправомірно перешкоджає власнику користуватися та розпоряджатися своїм майном. Тому для задоволення вимог власника необхідно встановити факт об`єктивно існуючих неправомірних перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Відповідно до ч.1 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Згідно з ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до п.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згода на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Зокрема, у практиці Європейського суду з прав людини (в рішеннях у справах «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», «Серков проти України») напрацьовано три критерії, які слід оцінювати стосовно сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Принцип пропорційності передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, якою необхідно досягти, та засобами, які застосовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». Принцип пропорційності полягає у дотриманні «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести пропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятись інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі. Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатись як порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якщо особа внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обґрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв`язку з позбавлення права на майно (рішення у справах «Рисовський проти України» та «Кривенький проти України»). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Зі змісту висновку експерта за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної експертизи та земельно-технічної експертизи №1-20/07 від 20 липня 2020 року (а.с.10-21) вбачається, що відстань між житловим будинком по [ADDRESS] та земельною ділянкою площею 0,1125 га з кадастровим номером 3220880905:06:001:0041 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташованою в с.Чубинське Бориспільського району, становить менше ніж 1,0 м, що суперечить вимогам п.6.1.41 ДБН Б.2.2.12:2019 «Планування та забудова території». Однак таке розташування житлового будинку не перешкоджає [PERSON] користуватися земельною ділянкою, а саме: обробляти її, доглядати за зеленими насадженнями та використовувати земельну ділянку іншим способом за цільовим призначенням. Натомість, п.6.1.41 ДБН Б.2.2.12:2019 «Планування та забудова території» був прийнятий з метою забезпечення саме власника житлового будинку можливості здійснювати догляд за будівлею та забезпечувати її поточний ремонт. Тому недотримання вказаної будівельної норми само по собі не свідчить про протиправність будівництва житлового будинку по [ADDRESS] . В матеріалах цивільної справи також відсутні докази на підтвердження того, що житловий будинок був зведений з порушенням архітектурних, санітарних, екологічних та протипожежних вимог, а також на підтвердження того, що вказаний об`єкт нерухомого майна розташовується на частині земельної ділянки позивача. Само по собі розташування житлового будинку відповідача на відстані менше ніж 1,0 м до межі сусідньої земельної ділянки не є істотним порушенням будівельних норм. Тому житловий будинок по [ADDRESS] не є об`єктом самочинного будівництва в розумінні ч.1 ст.376 ЦК України. В матеріалах цивільної справи також міститься висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №23/04 від 20 травня 2023 року (а.с.196-211), зі змісту якого вбачається, що стіна житлового будинку по [ADDRESS] , що є дотичною до земельної ділянки [PERSON] , перебуває в аварійному стані. Зокрема, на фото №3, що міститься у вказаному висновку, зображена пошкоджена стіна житлового будинку відповідача. Однак в такому випадку єдиним ефективним та належним способом захисту права позивача на безпечне користування земельною ділянкою буде зобов`язання [PERSON] укріпити пошкоджену стіну, а не вимагати знесення всього житлового будинку. Очевидно, що остаточний демонтаж цього об`єкту нерухомого майна є втручанням держави у право відповідача на мирне володіння його майном. Таке втручання є свавільним, адже воно не ґрунтується на національному законі. Крім того, зі змісту довідки начальника управління гуманітарного розвитку та охорони здоров`я Пристоличної сільської ради від 25 серпня 2022 року (а.с.144) та акта оцінки об`єкта щодо можливості його використання для укриття населення від 19 липня 2022 року (а.с.142-143) вбачається, що в житловому будинку по [ADDRESS] функціонує Бориспільський приватний ліцей «Ліга М», а його підвальні приміщення використовуються для укриття дітей від стрілецької зброї, уламків снарядів, мін авіабомб та інших боєприпасів під час військового стану. Ця обставина свідчить про те, що знесення вказаного житлового будинку суперечить суспільним інтересам мешканців Пристоличної територіальної громади. Тому задоволення позову не кореспондується з невід`ємними гарантіями, передбаченими п.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. З огляду на це суд висновує, що підстави для знесення за рахунок [PERSON] житлового будинку по [ADDRESS] відсутні. Тому у задоволенні позову, пред`явленого [PERSON] , належить відмовити. 7. Оцінка доказів, поданих відповідачем. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що будівництво житлового будинку по [ADDRESS] було закінчено задовго до того, як [PERSON] розпочала будівництво свого домоволодіння. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що в 2008 2009 року він побудував житловий будинок по [ADDRESS] . Він не ввів вказаний об`єкт нерухомого майна в експлуатацію та відчужив його разом з земельною ділянкою у власність [PERSON] . Свідок [PERSON] стверджує, що будівництво сусіднього будинку здійснювалось позивачем значно пізніше. Водночас, [PERSON] пред`явила позов виключно з метою захисту права власності на її земельну ділянку, а не домоволодіння. В такому випадку перевірка першочерговості здійснення сторонами будівництва своїх домоволодінь не має жодного значення для правильного вирішення спору. З огляду на це суд висновує, що показання свідків [PERSON] та [PERSON] не стосуються предмета доказування та не є належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України. 8. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 992 гривень 40 копійок. Ця обставина підтверджується квитанцією від 1 лютого 2022 року (а.с.37). Однак у задоволенні пред`явленого нею позову відмовлено в повному обсязі. З огляду на це суд висновує, що підстави для відшкодування позивачу означених судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed