Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. Заява обґрунтована тим, що правильне найменування заявника [PERSON] . Як зазначає заявник 15 серпня 1982 року він влаштувався на роботу до Косівського райпродуктоб`єднання і там йому було видано трудову книжку серії [NUMBER] , яка була заповнена російською мовою та по батькові його зазначено « [PERSON] ». [PERSON] звернувся до Косівського управління Пенсійного фонду України для оформлення пенсії за віком, подав усі документи, які підтверджують його трудовий стаж, в тому числі і трудову книжку. Головне управління Пенсійного фонду України в Івано- Франківській області відмовило заявнику в зарахуванні до трудового стажу його роботу в період 1982 по 2017 рік, який зазначений у трудовій книжці, причиною слугувало те, що його найменування по батькові на російській мові в трудовій книжці « [PERSON] » не відповідає такому ж запису у паспорті « [PERSON] ». [PERSON] допускає, що таку помилку допущено працівником, яка заповнювала анкетні дані трудової книжки в 1982 році. Встановлення такого факту йому необхідно для оформлення пенсії і зарахування у трудовий стаж часу роботи, який зазначений у трудовій книжці, іншим чином він не можу підтвердити свій трудовий стаж. У зв`язку з вищевикладеним, заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів а саме: приналежності йому, [PERSON] трудової книжки [NUMBER] , виданої 15.08.1982 року. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали заяву, зазначили, що вказана помилковість в зазначенні найменування заявника є об`єктивною перешкодою для вирішення питання призначення пенсії, просили заяву задовольнити повністю. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] ствердила, що працювала разом із заявником. Більше того, саме вона здійснювала оформлення трудової книжки [PERSON] . Зазначила, що дійсно бланк трудової книжки викладений російською мовою, оскільки на той час були такі правила діловодства та політична ситуація. Саме тому нею було заповнено першу сторінку трудової книжки щодо анкетних даних заявника російською мовою, та самостійно здійснено переклад по батькові заявника з « [PERSON] » на « [PERSON] ». На даний час виправити таку помилку неможливо, оскільки організація в якій працювала і [PERSON] і [PERSON] не існує. Заяви та клопотання учасників справи. Заінтересована особа Головне управління ПФУ в Івано- Франківській області у поданих поясненнях просили розгляд справи проводити без участі представника Головного управління (а.с. 14-15). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 09.05.2023 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 06.06.2023 року. 06.06.2023 року розгляд справи було відкладено на 26.06.2023 року. Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява є обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно копії паспорта, - заявник [PERSON] народився [INFO] . Даний паспорт виданий Косівським РВ УМВС України в Івано- Франківській області 04.03.1998 року (а.с. 4). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 16.03.2023 року, батьками [PERSON] зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно рішення про відмову у призначенні пенсії № 092250001605 від 20.02.2023 року, встановлено, що за результатами розгляду поданих документів не взято до уваги трудову книжку [NUMBER] від 15.08.1982 року, оскільки наявна розбіжність по батькові особи, у трудовій книжці російською мовою « [PERSON] » а в паспорті « [PERSON] » (а.с. 7). Зміст правовідносин. Правовідносини виникли у зв`язку з наявною помилкою написання по батькові заявника російською мовою в паспорті громадянина України та російською мовою в трудовій книжці, внаслідок якої заявник позбавлений можливості вирішити питання щодо призначення пенсії по віку. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення " роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Пунктом 12 вказаної Постанови визначено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і, що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що згідно копій свідоцтва про народження, паспорта громадянина України, найменування заявника [PERSON] , на сторінці № 2 найменування заявника російською мовою « [PERSON] », в той час, як в трудовій книжці, поданій для призначення пенсії найменування заявника зазначено російською мовою « [PERSON] ». Вказана помилковість в зазначенні найменування заявника є об`єктивною перешкодою для вирішення питання призначення пенсії [PERSON] . Оскільки внести виправлення у первинні документи неможливо, заявник обґрунтовано звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення відповідно до пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України. Таким чином, суд дійшов висновку, що факт належності [PERSON] вищевказаного документу підтверджується безпосередньо дослідженими судом доказами, які відповідають критеріям належності та допустимості, у своїй сукупності є достатніми та сумнівів у своїй достовірності не викликають. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved