Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до Жидачівського\~районного суду\~Львівської області\~із позовом,\~в якому\~просять встановити\~факт їх\~сумісного проживання\~разом із [PERSON] , з 2008 року до дня його смерті [INFO] ; визнати за ними право на земельну частку у розмірі 0.813 га., вартістю 17480,16 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , який був зареєстрований у с.Нове Село, однак фактично від дня реєстрації їхнього шлюбу проживав із нею у м.Львів. У шлюбі з чоловіком в них народився син [PERSON] , який проживає із нею у м.Львів. [INFO] помер батько її чоловіка [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме право на земельну частку (пай) розміром 3,66 га. вартістю 78660,72 грн. Спадкоємцями після смерті [PERSON] були мати її чоловіка [PERSON] , її чоловік та сестра чоловіка [PERSON] . Таким чином, після смерті батька, її чоловік має право на спадщину у розмірі 1/3 частини земельного паю. Чоловік, після смерті свого батька вступив в управління спадковим майном у 6 місячний термін. [PERSON] працював у м.Львові на заводі до дня своєї смерті, та проживав разом із нею та сином без реєстрації у [ADDRESS] . Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 06.01.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 06.04.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті. Позивачі в судове засідання не з`явилися, подали заяви, згідно яких просять розляд справи проводити у їх відсутності. Позов підтримують та просять його задоволити Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав викладених в позовній заяві. Просяить позовні вимоги задоволити повністю. Представник відповідача [PERSON] адвокат Яременко І.О. в судовому засіданні позовні вимоги запречив, з підстав, що позивачами обрано неналежний спосіб захисту. Крім того відмовився від клопотання про допит свідка. Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явилася,\~не подала\~відзиву клопотання\~про проведення\~судового засідання\~без її\~участі не\~надходило,\~та не\~повідомила суд\~про причину\~неявки,\~хоча належним\~чином повідомлялася про дату та час розгляду справи. У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у їх відсутності, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін. Представник третьої особи Гніздичівської селищної ради Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити без участі їхнього представника, заперечень щодо вимог заявника не мають. Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Відповідно ч.ч.1,2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Статтею 16 ЦК України закріплено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , 29.04.1993 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Львівської міської ради народних депутатів зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Як вбачається із копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я [PERSON] , [INFO] , то останній зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.5 на звороті). [INFO] у с.Нове Село, Жидачівського району Львівської області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] , виданим Облазницькою сільською радою Жидачівського району Львівської області 04.06.2019 року (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої, увійшло право на 1/3 частину земельної ділянки (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Облазницької сільської ради, площею 3,66 умовних кадастрових гектари, яке він фактично успадкував після смерті [PERSON] , яке належало останньому згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №134781/808 від 25.04.1997 року. (а.с.10). Згідно довідки Гніздичівської селищної ради №402 від 03.04.2008 року, яка видана [PERSON] , її чоловік [PERSON] , який помер [INFO] постійно проживав до дня своєї смерті в с.Нове Село, Жидачівського району, Львівської області, як голова двору. Членами двору числяться [PERSON] , 1930 р.н. дружина, [PERSON] , 1958 р.н. син, який вступив в управління спадковим майном в шестимісячний термін з дня смерті батька, користується речами померлого, проживав разом із ним до дня смерті в одному будинку, вів спільне господарство. Інших членів двору немає. У виконкомі Облазницької сілької ради (а.с.16, 126). Судом також встановлено, що [PERSON] заповіту не залишав, а відтак спадкування відбулося за законом. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Судом також\~встановлено,\~що крім\~позивачів,\~що спадкоємцями\~першої черги\~спадкування за\~законом після\~смерті [PERSON] ,\~померлого [INFO] ,\~була його мати - [PERSON] . Як вбачається із інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №67796452 від 15.12.2021 року, відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.15). З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва. Однак, листом-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Посацькою А.О. №127/02-31 від 15.12.2021 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що остання у встановлений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини та на момент смерті спадкодавця зареєстрованою за адресою померлого не була, а також у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на майно, яке вона має намір успадкувати (а.с.13). Вирішуючи даний спір суд виходить з такого. Відповідно до положень ст. ст.1216-1218ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У п.п. 2,23\~Постанови Пленуму\~ВСУ «Про\~судову практику\~у справах\~спадкування» №7\~від 30.05.2008\~року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з вимогами\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Метою встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. На підтвердження свої позовних вимог позивачами долучено акт №485 від 26.10.2021 року, який складений комісією майстрів з експлуатації ж/ф ЛКП «Магістральне» та копію трудової книги серії [NUMBER] , яка видана на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с.14, 17-18). Як видно із акту №485 від 26.10.2021 року, який складений комісією майстрів з експлуатації ж/ф ЛКП «Магістральне», з виходом на адресу на [ADDRESS] , та зі слів сусідів склали даний акт про те, що по даній адресі проживав зі сім`єю без реєстрації з 2008 року до дня смерті [INFO] [PERSON] . Згідно записів із трудової книги серії [NUMBER] , яка видана на ім`я [PERSON] , [INFO] , то останній 03.06.2019 року виключений зі списків заводу, у зв`язку зі смертю на підставі наказу ДК «Укроборонпром» від 10.06.2019 року №216к. Одночасно, суд критично ставиться до вищевказаного акту, оскільки відомості зазначені у ньому лише зі слів сусідів та не підтверджуються будь-якими іншими доказами, а тому сам по собі такий акт не є достатнім доказом на підтвердження обставин, викладених у ньому. Крім того, долучена до матеріалів справи копія трудової книги [PERSON] жодним чином не доводить факту його проживав без реєстрації у [ADDRESS] , а лише підтверджує перебування у трудових відносинах із роботодавцем. Згідно з частиною першою-третьою\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачами не надано достовірних та достатніх доказів прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , а тому в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на обраний позивачем спосіб захисту, а саме визначення розміру позовної вимоги про визнання права власності на земельну ділянку в сотках, а не в частці, що не передбачено Цивільним кодексом України, з огляду на те, що вимоги позивача в частині визнання за ним права власності на спадкове майно є похідними від встановлення факту постійного сумісного проживання із спадкодавцем, решта позовних вимог також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed