Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , згідно якого прохала суд розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області, Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №513. Після розірвання шлюбу прохала присвоїти їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». В обґрунтуванні позову вказала, що 03 травня 2022 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області, Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис №513. Мають доньку [PERSON] , [INFO] , на яку відповідач [PERSON] визнав батьківство. Спільне життя з відповідачем спочатку складувалося добре, але в подальшому, через різні погляди на життя та цінності, на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння, їх взаємовідносини поступового погіршувалися та з грудня 2022 року фактично були припинені. Вважає, що спільне життя стало неможливим з вини відповідача, оскільки відповідач постійно перебував у відрядженнях, а коли була можливість бути з сім`єю відповідач цим не користувався. Підстав для збереження шлюбу вона не вбачає. Наразі шлюб має формальний характер тому збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.05.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачне з`явилася,надіслала заяву, згідно якої прохає справу розглянути без участі позивача, позовні вимоги підтримує та прохає їх задовольнити . Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву згідно якої справу прохав розглянути без його участі, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Враховуючи заяви сторін, суд вирішив на підставі ст. 211, ст. 247 ЦПК України, провести судовий розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, приходить до наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 03 травня 2022 року був зареєстрований шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис №513, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 03.05.2022 року. Згідно копії свідоцтва про народження виданого повторно 25.08.2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Шлюб виявився невдалим і шлюбно-сімейні відносини між сторонами фактично припинені з грудня 2022 року, оскільки позивач з відповідачем втратили почуття любові та поваги, тому не можуть в подальшому проживати разом, примирення і збереження сім`ї між ними не можливе. Частина 2 ст. 104 Сімейного кодексу України визначає, що шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Відповідно до ст. ст. 105, 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, а також визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, та не може будуватись на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах. Таким чином, позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. А тому, враховуючи думку позивача, після розірвання шлюбу позивачу слід залишити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача; у\~разі відмови\~в позові\~-\~на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача у разі відмови в позові на позивача. При цьому, згідно положень ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідному рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, згідно положень ст. 141, ст. 142 ЦПК України, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, судовий збір слід покласти на відповідача, при цьому, з урахуванням визнання позову відповідачем, слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при зверненні до суду з позовом та стягнути з відповідача на користь позивача іншу половину сплаченого судового збору.

Outcome: approved