Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси 30.01.2023 року в інтересах [PERSON] звернувся представник [PERSON] із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики у розмірі 56\~000 ( п`ятдесят шість тисяч ) доларів США а також відсотків за несвоєчасне повернення грошових коштів, за період 21.08.2022 - 05.06.2023 рр. у розмірі 18% річних, згідно умов договору, у сумі 290\~860 ( двісті дев`яносто тисяч вісімсот шістдесят ) гривень 59 копійок. Позовні вимоги обґрунтовані наявним договором позики від 13.08.2022 року за змістом якого позивач, як позикодавець, передав в якості позики а відповідач, як позичальник, прийняв грошові кошти у розмірі 56\~000 доларів США зі строком повернення до 20 серпня 2022 року , а також розпискою , написаною власноруч [PERSON] про отримання від [PERSON] за договором позики 56\~000 доларів США. Оригінали договору та розписки були надані представником позивач та оглянуті судом 05.06.2023 року. Відповідач до судового засідання не з`явився , заяв по суті справи або з процедурних питань не надавав , був сповіщений про час і місце розгляду справи належним чином, про що свідчить власна підпис про отримання на повістках на 06.03.2023 та 18.05.2023 року та повідомлення про відсутність адресату за місцем реєстрації на повістці на 05.04.2023 року і відмовою від отримання повістки на 05.06.2023 року. Враховуючи неявку відповідача до судових засідань та не надання заяв по суті справи , зі згодою представника позивача , суд розглядає справу у порядку заочного провадження на підставі доказів та пояснень наданих стороною позивача. Як встановлено судом шляхом укладення письмового договору між [PERSON] та [PERSON] 13.08.2022 року укладено договір позики , за умовами якого [PERSON] отримав від [PERSON] у строк до 20.08.2022 року грошові кошти у розмірі 56\~000 доларів США та узгоджено сторонами що у випадку неповернення у строк , визначений договором, грошей , [PERSON] повинен сплатити окрім самої заборгованості 18% річних від простроченої суми ( договір а/с 9). На підтвердження отримання грошей [PERSON] власноруч написав розписку в якої зазначив про отримання їм саме 56\~000 доларів США які зобов`язаний повернути у строк визначений у договорі позики ( а/с 10). Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема,\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини пов`язані із виконанням зобов`язання за договором позики врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК України ). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана в оригіналі розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Зазначені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України: від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14, від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17, які підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Зазначена судова практика є незмінною. Враховуючи вищевикладене, та проаналізувавши надані стороною позивача доказі у вигляді договору позики та розписки, оригінали яких були досліджені у судовому засіданні, суд приходить до висновку що наявність у сторони позивача оригіналів розписки та договору свідчать про невиконання умов договору а зміст даних документів дозволяє прийти до висновку про отримання відповідачем у позику 56\~000 доларів США на строк узгоджений сторонами та які не були повернуті позивачу. Вказані обставини дозволяють суду прийти до висновку що позовні вимога стосовно стягнення заборгованості за вищевказаним договором позики є обґрунтованим та доведеним належними та допустимими доказами. Що стосується стягнення заборгованості за договором позики у іноземної валюті, визначеної у договорі доларах США, судом враховується правовий висновок викладений Верховним Судом уу постанові від 16.06.2021 року по справі №754/5369/17. Верховним Судом зазначено , що статтею 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Правові висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті також викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). У даному випадку як у договорі позики так і у розчистці зазначена грошова одиниця, яка отримана позичальником доларів США, тому суд вважає, що стягнення підлягають саме 56\~000 доларів США отримані відповідачем. Згідно статті 625 ЦК України «боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом». У даному випадку у п.6 Договору позики сторонами узгоджена відповідальність позичальника за несвоєчасне повернення грошових коштів у розмірі 18% річних від простроченої суми. Суд враховуючи відсутність доказів часткового виконання зобов`язань за договором та враховуючи період прострочення грошового зобов`язання з 21.08.2022 ( перший день після настання строку повернення ) та день винесення рішення - 05.06.2023, приходить до висновку що розмір грошової індексації несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання складає 290\~860 ( двісті дев`яносто тисяч вісімсот шістдесят ) гривень 59 копійок, яки підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved