Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

Позиції сторін\~та учасників\~справ,\~заяви,\~клопотання,\~ інші процесуальні дії у справі. Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 126050 грн. 46 коп. та суму понесених витрат на сплату судового збору у розмірі 2684 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 26.12.2016 року, згідно з умовами договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, текст якого розміщено на інтернет-сторінці банку, між сторонами було укладено угоду № С02.221.72076 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної карти. Згідно з вказаним кредитним договором, відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48% річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 30000 грн. Враховуючи, що зобов`язання банку щодо встановлення ліміту кредитної лінії є для нього відкличними та безризиковими, визначення суми кредитної лінії, що може бути доступна клієнту протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснюється банком у межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь-яких обмежень. Позивач повністю виконав свої зобов`язання, згідно наведеного кредитного договору, що підтверджується випискою по поточному рахунку, однак відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки та комісію, інші платежі за кредитним договором. Останній платіж боржником здійснено 29.04.2022 року. Отже, сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 07.02.2023 року становить 126050 грн. 46 коп. Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, у тому числі відсотки та комісію, інші платежі, позивач просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою суду від 24.03.2023 року відкрито провадження у вищезазначеній справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 08.05.2023 року відповідач подав до суду клопотання про витребування доказів, в якому просив витребувати у позивача для огляду судом оригінали з підписом сторін наступні докази: Угоду №С02.221.720.76 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки від 26.12.2016 (із підписом позичальника); Договір комплексного банківського обслуговування (із датою, підписом сторін та відміткою позичальника про ознайомлення станом на 26.12.2016 року); Публічну пропозицію Акціонерного товариства «Ідея Банк» про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування (із датою та відміткою позичальника про ознайомлення станом на 26.12.2016 року); Довідку повідомлення із Розрахунком сукупної вартості кредиту від 26.12.2016 (із підписом позичальника), Тарифи на видачу і обслуговування кредитних карток для фізичних осіб нових клієнтів банку (із датою та відміткою позичальника про ознайомлення станом на 26.12.2016 року). Окрім того, відповідачем подано письмові пояснення, відповідно до яких останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог АТ «Ідея Банк» у повному обсязі. На твердження [PERSON] , позивачем не доведено факту укладання кредитного договору з усіма його складовими, отримання кредитних коштів [PERSON] та кредитних карток, встановлення, зміну та погодження із позичальником кредитного ліміту, наявність заборгованості та правильність розрахунку її розміру. Також, відповідач вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 18.05.2023 року клопотання відповідача задоволено та витребувано у позивача для огляду оригінали відповідних доказів. 29.05.2023\~року на\~виконання вимог\~ухвали суду\~від 18.05.2023\~року,\~позивачем надано\~оригінали наступних\~документів: угоду № С02.221.72076 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 26.12.2016 (із підписом позичальника); довідку-повідомлення від 26.12.2006, що містить детальний розпис сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки (із підписом позичальника); тарифи на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб - нових клієнтів банку (із підписом позичальника). Щодо договору комплексного банківською обслуговування (із датою, підписом сторін та відміткою позичальника про ознайомлення станом на 26.12.2016 року) та публічної пропозиції АТ «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування (із датою та відміткою позичальника про ознайомлення станом на 26.12.2016 року) позивачем зазначено, що публічна пропозиція АТ «Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (водиться у дію з 12.12.2016, чинна до 15.04.2018) та договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в редакції, чинній на момент підписання кредитного договору, розміщені на офіційному веб-сайті банку, за відповідним посиланням, тобто кожен бажаючий може ознайомитися зі всіма редакціями договору перейшовши на вкладку «Публічні договори» на офіційному веб-сайті банку. 06.06.2023 року представником позивача подано до суду письмові пояснення, відповідно до яких останній також вказує, що банком було подано до суду позовну заяву без пропуску строків позовної давності, а матеріали справи містять усі належні, достатні та достовірні докази наявності у відповідача кредитної заборгованості, у зв`язку з чим просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У судове засідання призначене на 15.06.2023 року учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у відповідності до\~ст.128 ЦПК України, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями з відміткою про вручення поштового відправлення, а також довідками про доставку електронного листа на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи. У позовній заяві представник позивача просить проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд враховує, що сторони обізнані про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явились. Відтак, з врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, суд вважає, що наявних у справі матеріалів\~достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони провадження, а\~неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Також, суд враховує положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану», які покладають на суд обов`язок продовжувати здійснювати правосуддя в умовах введення воєнного стану, за наявності такої можливості та встановлюють те, що повноваження\~судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені\~Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. При цьому, скорочення чи прискорення будь-яких форм\~судочинства прямо забороняється Законом. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~ Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до\~ст.\~15\~ЦК України,\~кожна особа\~має право\~на захист\~свого цивільного\~права у\~разі його\~порушення,\~невизнання або\~оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 26.12.2016 року між сторонами укладено угоду № С02.221.72076 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної карти. Відповідно до умов договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, текст якого розміщено на інтернет-сторінці банку за посиланням вказаним стороною у позовній заяві, і до якого [PERSON] приєднався шляхом підписання Заяви № 40.85.002842 на відкриття поточного рахунку та приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «Ідея Банк» від 26.12.2016 року, договір визначає умови та порядок надання банком комплексного банківського обслуговування клієнтів (п.2.1). Акцептуючи даний договір, шляхом підписання заяви на приєднання, клієнт приєднується до усіх запропонованих банківських продуктів, інформація про які розміщена у відділеннях банку, так і на офіційному сайті банку. (п.2.3). Після акцептації даного договору відповідна угода набирає чинності з моменту виявлення клієнтом волевиявлення щодо її укладення як особисто шляхом підписання договору, так і дистанційно (п.2.4). З наведеного вбачається, що з метою письмового узгодження істотних умов кредитування відповідача, між сторонами було укладено вищезазначену угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної карти, якою встановлено розмір кредиту, процентна ставка, порядок повернення кредиту, а також порядок сплати процентів. Так, згідно п. 3.1.-3.4. угоду № С02.221.72076, максимальний ліміт кредитної лінії встановлено у розмірі 200000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення даної угоди, становить 30000 грн. Враховуючи, що зобов`язання банку щодо встановлення ліміту кредитної лінії є для нього відкличними та безризиковими, визначення суми кредитної лінії, що може бути доступна клієнту протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснюється банком у межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь-яких обмежень. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48 % річних. Розмір обов`язкового мінімального платежу встановлюється тарифами банку. Дата сплати обов`язкового мінімального платежу за кредитною лінією за попередній розрахунковий період до останнього операційного дня платіжного періоду, який починається з дня, наступного за останнім днем попереднього розрахункового періоду, і закінчується на 30 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду. Про суму коштів, які складають обов`язковий щомісячний платіж, банк щомісячно інформуватиме клієнта за допомогою смс-повідомлення, що надсилається на абонентський номер клієнта, вказаний ним у заяві на приєднання. Укладаючи кредитний договір сторони погодились, що клієнт ознайомлений з умовами договору, що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на інтернет-сторінці банку за електронною адресою: www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний, що встановлено п.5.1. угоди № С02.221.72076. Згідно кредитного договору, відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № [NUMBER] , операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу (п. 2 угоди № С02.221.72076). Згідно ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~634\~ЦК України,\~договором приєднання\~є договір,\~умови якого\~встановлені однією\~із сторін\~у формулярах\~або інших\~стандартних формах,\~який може\~бути укладений\~лише шляхом\~приєднання другої\~сторони до\~запропонованого договору\~в цілому.\~Друга сторона\~не може\~запропонувати свої\~умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до положень частини 2 статті 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», у разі, якщо договір укладається шляхом приєднання, договір складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому. Публічна частина договору про надання фінансових послуг оприлюднюється та повинна бути доступною для ознайомлення клієнтів на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, і надається клієнту за його вибором у спосіб, що дає змогу встановити дату надання, з використанням контактних даних, зазначених клієнтом. Усі редакції публічної частини договору повинні зберігатися на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, із зазначенням строку їх дії. Індивідуальна частина договору укладається з клієнтом у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа) з обов`язковим зазначенням у такому договорі умов, передбачених частиною 1 статті 6 даного Закону. Таким чином, судом встановлено, що підписуючи 26.12.2016 року кредитний договір, позичальник приєднався до договору та був належним чином ознайомлений з його змістом, що в повній мірі узгоджується зі ст. 634 ЦК України та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, оцінюючи доводи відповідача про те, що довідка-повідомлення із розрахунком сукупної вартості кредиту від 26.12.2016 та копія тарифів на видачу і обслуговування кредитних карток для фізичних осіб нових клієнтів банку без дати, містять нерозбірливий підпис позичальника, слід зазначити наступне. У процесі судового розгляду судом було оглянуто та досліджено оригінали наступних документів: Угоди № С02.221.72076 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки\~від 26.12.2016\~(із\~підписом Позичальника); довідки-повідомлення від 26.12.2006, що містить Детальний розпис сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки (із підписом Позичальника); Тарифів на видачу та обслуговування кредитних карток для фізичних осіб - нових клієнтів банку (із підписом Позичальника). З наведених матеріалів встановлено, що вказані документи містять достатньо розбірливий власноручний підпис позичальника. Крім того, у кредитному договорі після реквізитів та підписів сторін [PERSON] власноручним підписом 26.12.2016 додатково затвердив, що оригінал Кредитного договору отримав у день його укладення, з умовами та Тарифами на послуги Банку ознайомлений, згідний, вони йому зрозумілі та він їх приймає, тобто умови та тарифи цієї Угоди йому зрозумілі, він з ними ознайомлений, згодний та приймає їх. Отже, враховуючи вищевикладене, твердження відповідача щодо того, що позивач не надав до суду доказів підписання кредитного договору не знайшли свого підтвердження в процесу судового розгляду. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач повністю виконав свої зобов`язання, згідно кредитного договору, що підтверджується випискою по рахунку № [NUMBER] та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 07.02.2023 року. Однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки і комісію, та інші платежі за кредитним договором. Останній платіж боржником здійснено 29.04.2022 року. Сума боргу відповідача за кредитним договором, за розрахунком позивача, станом на 07.02.2023 року становить: 126050 грн. 46 коп. та включає в себе: основний борг ? 83870 грн. 67 коп; прострочений борг ? 10898 грн. 18 коп.; прострочені проценти 30783 грн. 09 коп.; строкові проценти 498 грн. 52 коп. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Так, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційної о цивільною суду у постанові від 25.05.2021 по справі № 554/4300/16-ц зробив висновок про те, що «банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та с підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором». Отже, матеріали справи містять усі належні, достатні, достовірні та допустимі докази наявності у відповідача кредитної заборгованості та обґрунтованості її розміру. Як вбачається із матеріалів справи, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 04.01.2023 року на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги, позивач вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги, виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також, відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в 30-денний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір. Частинами 1 та 3\~статті 13 ЦПК\~України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2\~ст. 12 ЦПК). Згідно з положеннями ст.509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання, згідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 612 ЦК України,\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 623 ЦК України встановлено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Кредитним договором між банком та позичальником чітко визначені умови відповідальності за повне або часткове невиконання сторонами умов договору. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористався кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість. Таким чином, виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови договору і з останнього на користь банку слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі. Що стосується заяви відповідача про застосування строку позовної давності, то слід зазначити, що пунктом 6 Угоди № С02.221.72076 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки від 26.12.2016 визначено, що сторони погодили, що позовна давність за спорами, що випливають з угоди, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойок (штрафів), становить 10 років. Таким чином, позивач звернувся до суду без пропуску строків позовної давності. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідача суму сплаченого АТ «Ідея Банк» судового збору в повному розмірі, що становить 2684 гривень.

Outcome: approved