Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом про визнання його батьком [PERSON] [INFO] , зобовязання внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] зазначивши батьком дитини позивача, видати нове свідоцтво про народження, залишивши прізвище « [PERSON] ». Стислий виклад позиції позивача. Позивач зазначає, що з 2009 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] [INFO] народився їх спільний син. Проживали вони однією сім`єю, проте шлюб між ними зареєстрований не був. При реєстрації народження сина запис про батька був зроблений зі слів матері. При неодноразових зверненнях позивача до відповідача з пропозицією подати спільну заяву щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини, завжди отримував відмову. Наразі син перебуває на його утриманні і позивач бажає внести відповідні зміни до актового запису. про народження. З моменту народження дитини завжди був поруч, виховував його, забезпечував розвиток. З відповідачем вони не проживають однією сім`єю з 2011 року і вона відмовляється вирішити таке питання в позасудовому порядку. Стислий виклад позиції відповідача. Позовні вимоги не визнає, вважає, що позивач багато обставин виклав невірно. Позивач на протязі практично всього часу не цікавився життям сина та не піклувався за нього, не забезпечував необхідним. Син знаходиться на утриманні відповідача і проживає з нею за кордоном. Позивач діє з власної вигоди та намагається отримати статус багатодітного батька та виїхати за межі України. Позивач в свою чергу скористався своїм правом на подання відповіді на\~відзив, в якій заперечив обставини викладенні відповідачкою у відзиві та зазначає, що така реакція відповідача пов`язана з особистою неприязню до нього та інші об`єктивні підстави відсутні. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги наполягав на їх задоволенні з підстав викладених у позові. Відповідач заперечувала щодо задоволення позову з мотивів наведених у відзиві на позов, проте зазначила, що позивач дійсно є батьком дитини. Процесуальні дії у справі. 06 вересня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні. 26 грудня 2022 року надійшов відзив на позовну заяву. 09 січня 2023 року надійшла відповідь на відзив. 20 березня 2023 року від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі її представника. 12 квітня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено цивільну справу до розгляду по суті. 12 квітня 2023 року в судовому засіданні допитано як свідка [PERSON] , яка зазначила, що є матір`ю відповідачки, засвідчила, що позивач проживав з її донькою та доглядав за дитиною, в решті відмовилася давати свідчення проти доньки. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] з 2009 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Дана обставина не заперечується відповідачкою, як і не заперечується народження від таких шлюбних відносин сина [INFO] [PERSON] , про що 10 серпня 2010 року Бабушкінським відділом реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ було зроблено відповідний актовий запис №1012, видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] . При реєстрації народження дитини запис про батька був зроблений зі слів матері, тобто відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. На підтвердження факту батьківства позивач надав фотокартки з дитиною. Норми права застосовані судом. Згідно ізст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст.13, ч.2 ст.49, ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно, до ч.1,2 ст. 122 СК України встановлено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Згідно ч. 1ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. За змістом ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Згідно з п. 6,9Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України(2947-14) зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України(1618-15) рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial