Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

У червні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що [PERSON] (далі за текстом - Позивач) познайомилась з [PERSON] працюючи в різних охоронних компаніях, які співпрацювали разом та почали одразу ж проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Спочатку подружжя проживало в квартирі матері позивача в [ADDRESS] , в період з серпня 2002 року по січень 2003 року, вели спільний побут та сімейний бюджет, мали спільних друзів, колег, спільний відпочинок, спілкування подружжя з родичами, батьками і дитиною чоловіка від першого шлюбу ( [PERSON] , [INFO] ), разом придбавали майно (побутові речі, прилади, одяг, продукти харчування, відшкодування та оплата комунальних витрат). Позивач зазначає, що з початку лютого 2003 року по кінець грудня 2015 року подружжя проживало спільною сім`єю за адресою: [ADDRESS] . Це квартира подруги та куми позивача. За час проживання в даній квартирі подружжям було проведено ремонт та придбано різне майно (побутові речі, прилади) необхідні її проживання однією саме сім`єю і забезпечення потреб саме сім`ї. А з 20 серпня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області між Позивачем та Відповідачем було зареєстровано шлюб, про що видано Свідоцтво Серія [NUMBER] та зроблено відповідний актовий запис за №253. Вказує, що від спільного шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . У кінці грудня 2015 року сім`я зі спільною дитиною переїхала жити до будинку, що збудовано спільно за адресою: [ADDRESS] . Під час проживання однією сім`єю подружжям було придбано земельну ділянку площею 0,1381 га за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку було оформлено на Відповідача. У 2015 році на даній земельній ділянці подружжям було збудовано індивідуальний житловий будинок загальною площею 246,04 кв. м. з жилою площею 130,98 кв. м., але він є наразі об`єктом незавершеного будівництва на 40% через відсутність оздоблювальних робіт на 2 (другому) поверсі та підвального приміщення. Стверджує, що відповідач відмовився закінчувати ремонт в будинку та оформлювати його прийняття в експлуатацію, крім того вивіз з будинку всю технічну документацію на нього оригінали дозвільних документів на будівництво та право власності на земельну ділянку, а також витратні документи на будівництво будинку. А також не має намір реєструвати право власності на нього. Крім того, 22 серпня 2007 року подружжя придбало легковий автомобіль марки GREAT модель WALL SAFESUV 2005 року випуску, який було зареєстровано на відповідача. Таким чином, як стверджує позивач, легковий автомобіль марки GREAT модель WALL SAFESUV 2005 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] та об`єкт незавершеного будівництва - індивідуальний житловий будинок, загальною площею 246,04 кв. м., жилою площею 130,98 кв. м., що розташований за адресою: [ADDRESS] - є спільною сумісною власністю подружжя набутою під час перебування в зареєстрованому шлюбі. Позивач наголошує, що вона неодноразово намагалася врегулювати даний спір в досудовому порядку з Відповідачем шляхом пропозиції виплатити йому грошові кошти, а він би виїхав з будинку назавжди, але сума, яку хотів Відповідач весь час змінювалась в рази все більше та більше. У зв`язку із зазначеним просить суд: встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з серпня 2002 року по серпень 2005 року; визнати наступне майно: земельну ділянку площею 0,1381 га, кадастровий номер земельної ділянки 3210945300:01:121:0921 за адресою: [ADDRESS] , вартістю 1 270 290 (один мільйон двісті сімдесят тисяч двісті дев`яносто) гривень 88 копійок - спільною сумісною власністю набутою під час фактичного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу; визнати за [PERSON] в порядку поділу майна подружжя право власності на частини наступного майна: 1) земельну ділянку площею 0,1381 га кадастровий номер земельної ділянки 3210945300:01:121:0921 за адресою: [ADDRESS] ; 2) об`єкт незавершеного будівництва: індивідуальний житловий будинок загальною площею 246, 04 кв.м. з жилою площею 130, 98 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Поділити спільне сумісне майно: легковий автомобіль марки GREAT модель WALL SAFESUV 2005 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] шляхом зобов`язання виплатити [PERSON] грошової компенсації 50 % вартості легкового автомобіля марки GREAT модель WALL SAFESUV 2005 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі 57 229 гривень 00 копійок на користь [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 7 209 (сім тисяч двісті дев`ять) гривень 86 копійок, по оплаті професійної правничої допомоги у розмірі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок та по оплаті послуг оцінювача майна у розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок. 25 серпня 2021 року позивачем будо подано уточнену позовну заяву, в якій було змінено предмет позову та збільшено позовні вимоги, так позивач просить: встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з серпня 2002 року по серпень 2005 року; визнати наступне майно: земельну ділянку площею 0,1381 га, кадастровий номер земельної ділянки 3210945300:01:121:0921 за адресою: [ADDRESS] , вартістю 1 270 290, 88 грн. - спільною сумісною власністю набутою під час фактичного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу; визнати за [PERSON] в порядку поділу майна подружжя право власності на частини наступного майна: 1) Земельну ділянку площею 0,1381 га, кадастровий номер земельної ділянки 3210945300:01:121:0921 за адресою: [ADDRESS] ; 2) об`єкт незавершеного будівництва: індивідуальний житловий будинок загальною площею 246,04 кв. м. з жилою площею 130,98 кв.м. за адресою: [ADDRESS] ; в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя: легкового автомобіля марки GREAT модель WАLL SAFESUV 2005 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] визнати за [PERSON] право власності на: легковий автомобіль марки GREAT модель WALL SAFESUV 2005 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію 1/2 вартості легкового автомобіля марки GREAT модель WALL SAFESUV 2005 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі 57 229 (п`ятдесят сім тисяч двісті двадцять дев`ять) гривень 00 копійок замість частини [PERSON] у праві спільної сумісної власності на: легковий автомобіль марки GREAT модель WALL SAFESUV 2005 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 11 413 (одинадцять тисяч чотириста тринадцять) гривень 86 копійок, по оплаті професійної правничої допомоги у розмірі 23 000 (двадцять три тисячі) гривень 00 копійок та по оплаті послуг оцінювача майна у розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок. 01 жовтня 2020 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Басараб Наталії Володимирівни на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що з позовними вимогами відповідач не погоджується повністю в частині встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю, поділу майна подружжя - земельної ділянки та об`єкта незавершеного будівництва та не надає згоду на стягнення компенсації, вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення та вказала, що сторони зареєстрували шлюб 20 серпня 2005 року і рішенням Ірпінського міського суду від 18 серпня 2020 року шлюб між сторонами розірвано. До реєстрації шлюбу сторони як сім`я спільно не проживали, не вели спільного господарства, дійсно зустрічались, в тому числі зустрічі проходили на квартирі, яку відповідач винаймав для тимчасових зустрічей і відповідно відповідач відпочивав зі своєю донькою від першого шлюбу, де компанію йому склала одного разу у 2003 році позивачка. Тому, твердження позивачки, що зустрічі та інтимні відносини є фактом спільного проживання як чоловіка та жінки є недоречними і спрямованими на заволодіння особистим майном відповідача. Представник відповідача наголошує, що ніколи до реєстрації шлюбу відповідач не проживав із позивачкою однією сім`єю як чоловік та жінка, не мали сторони ніколи спільного бюджету, не вели спільного господарства і не мали взаємних прав та обов`язків як подружжя до реєстрації шлюбу у 2005 році. Вказує, що дійсно під час шлюбу було придбано автомобіль марки GREAT модель WALL SAFESUV 2005 року випуску реєстраційний номер [NUMBER] , однак своєї згоди на сплату компенсації відповідач не надає, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення грошової компенсації не підлягають задоволенню. Представник відповідача стверджує, що земельна ділянка площею 0,1381 га, кадастровий номер земельної ділянки 3210945300:01:121:0921 за адресою: [ADDRESS] , була придбана [PERSON] 14.11.2003 за особисті грошові кошти до шлюбу. Житловий будинок збудований відповідачем [PERSON] в період з 2004 по 2005 роки до реєстрації шлюбу із позивачкою за особисті грошові кошти, з готовністю 90 % на земельній ділянці, яка належить на праві особистої приватної власності відповідачу [PERSON] . Отже, земельна ділянка та незавершений будівництвом об`єкт належать на праві приватної власності відповідачу і не є спільним майном подружжя. НА переконання представника відповідача, позивач, вводячи в оману суд, зазначає в позовній заяві про те, що незавершений будівництвом житловий будинок збудований у 2015 році, проте дана обставина спростовується технічним паспортом та робочими проектами на електричні та телевізійні мережі, охоронної, пожежної та тривожної сигналізації, з яких вбачається, що будинок фактично збудований у 2004 -2005 роках. У зв`язку із зазначеним просила відмовити у задоволенні позову. 02 листопада 2020 року позивачем [PERSON] було подано відповідь на відзив в якому остання зазначила що докази подані Відповідачем до відзиву матеріали мають всі ознаки підроблених документів, тому що вони (робочі проекти) складені та підписані самим відповідачем, а не відповідним фахівцем в даній галузі. Крім того, по ним так не було введено будинок в експлуатацію та не зареєстровано на нього речові права. А технічний паспорт на будинок, наданий Відповідачем не містить інформації про те, що будинок було збудовано саме в 2004 - 2005 роках. Просить задовольнити позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю та поділу майна шляхом визнання права власності на частку майна та виплати грошової компенсації повністю. Окрім того, 11.01.2021 від представника відповідача [PERSON] надійшли додаткові пояснення, в яких вказує, що письмові докази, подані позивачем, а саме акти депутата Бучанської міської ради Олексюка В.П. від 18.09.2019 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, є недостовірними, оскільки факт проживання сторін однією сім`єю може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року, оскільки Кодекс про шлюб та сім`ю Української РСР , який діяв до 01 січня 2004 року таких положень не містив. Також, виходячи з положень ст.ст. 10-11 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» у депутата місцевої ради відсутні повноваження складати акти про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу. До того ж, в період з 2002 по 2005 роки [PERSON] не був депутатом Бучанської селищної ради. Також, як вказує представник відповідача, депутат [PERSON] навчався в одному класі із старшим братом позивача [PERSON] та мають з ним дружні стосунки. Також, представник відповідача стверджує, що фотографії спільного відпочинку в т.1 на а.с. 15-17 є недостовірними. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 10 липня 2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 01 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 31 березня 2021 року суддею Кравчук Ю.В. прийнято дану цивільну справу до свого провадження після повторного автоматичного розподілу у зв`язку із звільненням у відставку судді [PERSON] . Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 30 червня 2021 року на підставі ч.12 ст.33 ЦПК України ухвалено рішення про повторне проведення підготовчого провадження та призначено підготовче засідання у даній цивільній справі. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 08 листопада 2021 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач підтримала позов та просила його задовольнити. Відповідач та його представники у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, від представників відповідача Басараб Н.В. та [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи без участі відповідача та його представників, у задоволенні позову просили відмовити. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області 20 серпня 2005 року, [PERSON] та [PERSON] 20 серпня 2005 року зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 253, після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (т.1, а.с. 26). Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконкомом Бучанської міської ради Київської області , [INFO] народилася [PERSON] , батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (т.1, а.с.27). З копії Акта депутата Бучанської міської ради від 18 вересня 2019 року вбачається, що зі слів сусідів та власників квартири [ADDRESS] встановлено, що з серпня 2002 року по кінець січня 2003 року [PERSON] та [PERSON] спільно проживали за адресою [ADDRESS] однією сім`єю, вели спільний побут та сімейний бюджет, мали спільних друзів, колег, спільний відпочинок, разом придбавали побутові речі, одяг, продукти харчування, сплачували за комунальні послуги. На початку лютого 2003 року сім`я переїхала за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації (на підставі родинних відносин) для спільного проживання. Вказаний акт підписаний сусідами [PERSON] ( [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [ADDRESS] ) (т.1, а.с.28). Відповідно до копії Акта депутата Бучанської міської ради від 18 вересня 2019 року вбачається, що депутатом Бучанської міської ради Олексюком Василем Павловичем складено даний акт на усне звернення громадянки [PERSON] , яка фактично проживає в [ADDRESS] (адреса реєстрації: [ADDRESS] ) щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] у період 2003 - 2005 років за адресою [ADDRESS] . Зі слів сусідів та власниці квартири [ADDRESS] встановлено наступне: з 8 лютого 2003 року по кінець грудня 2015 року [PERSON] та [PERSON] спільно проживали за адресою [ADDRESS] без реєстрації (на підставі родинних відносин) однією сім`єю (20 серпня 2005 року - зареєстровано шлюб), вели спільний побут та сімейний бюджет, мали спільних друзів, колег, спільний відпочинок, спілкування подружжя з родичами, батьками і дитиною чоловіка від першого шлюбу, разом придбавали майно (побутові речі, прилади, одяг, продукти харчування, відшкодування та оплата комунальних витрат, рухоме майно (авто). нерухоме майно, у т.ч земельну ділянку у [ADDRESS] ). У кінці грудня 2015 року сім`я зі спільною дитиною, [PERSON] переїхала до будинку, що збудовано спільно за адресою: [ADDRESS] . Вказаний акт підписаний свідками [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ) (т.1, а.с.29). З копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серія КВ №9061981 видно, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 листопада 2003 року № 3424 (ВАР 937471 ) є власником земельної ділянки площею 0, 1381 га , яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 3210945300:01:121:0921 (т.1, а.с. 30-31). Згідно копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-321609362019 [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0, 1381 га, кадастровий номер: 3210945300:01:121:0921, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, категорія земель: землі житлової та громадської забудови, форма власності приватна власність (т.1, а.с. 32-34). Судом також досліджено копію витягу № 03-17/381-19 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0, 1381 га, кадастровий номер: 3210945300:01:121:0921, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , становить 1 270 290, 88 гривень (т.1, а.с. 35). Відповідно до звіту про оцінку майна від 28.01.2020, дата оцінки 24.01.2020, проведеної Приватним підприємством «Синергія», вказаний суб`єкт оціночної діяльності виконав незалежну оцінку об`єкта незавершеного будівництва - індивідуального житлового будинку, загальною площею 246, 04 кв.м., жилою площею 130, 98 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , та встановив, що ринкова вартість об`єкта оцінки становить 3 056 000 гривень, без врахування ринкової вартості прав, пов`язаних із земельною ділянкою, ступінь готовності об`єкту - 90%. Як видно із долученого до звіту проекту індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] , вказаний проект виконано ПМП «Аркос», архітектор Бачинський В., у 2004 році, погоджено у відділі архітектури Виконавчого комітету Бучанської селищної ради Київської області. Також, до звіту долучено копію дозволу на виконання будівельних робіт №225 від 18.05.2005 року, який виданий Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Іріпнської міської ради [PERSON] на виконання будівельних робіт з будівництва житлового будинку по індивідуально розробленому проекту в [ADDRESS] , відповідно до проектної документації, узгодженої та зареєстрованої за №261 від 19.10.2004 відділом містобудування та архітектури Ірпінського міськвиконкому, технічний нагляд здійснює ПМП «Аркос», дозвіл і проектну документацію отримав забудовник [PERSON] 19.05.2005 (т.1, а.с.36-100). Згідно із звітом про оцінку майна від 04.09.2019, проведеної Приватним підприємством «Синергія», вказаний суб`єкт оціночної діяльності виконав оцінку транспортного засобу легкового автомобіля марки GREAT модель WALL SAFESUV 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до якої ринкова вартість даного автомобіля склала 114 458 гривень (т.1, а.с. 101-111). Позивачем надано копії договорів спільного проживання, укладених між нею, [PERSON] , та фізичною особою [PERSON] , відповідно до яких орендодавець зобов`язується передати орендареві квартиру з двома житловими кімнатами, загальною площею 48, 52 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , квартира орендується для проживання сім`ї з двох осіб, ПІБ осіб, визначених для проживання: [PERSON] , [PERSON] . Зокрема, надано: копію договору від 08 лютого 2003 року, який укладений на період з моменту підписання договору і діє до 31 грудня 2005 року; копію договору від 01.01.2006, який набирає чинності з моменту підписання договору і діє до 31 грудня 2008 року; копію договору від 01.01.2009, який набирає чинності з моменту підписання договору і діє до 31 грудня 2011 року; копію договору від 01.01.2012, який набирає чинності з моменту підписання договору і діє до 31 грудня 2014 року; копію договору від 01.01.2015, який набирає чинності з моменту підписання договору і діє до 31 грудня 2015 року (т.2, а.с. 8-17). Відповідно до наданих позивачем [PERSON] довідок про заробітну плату: від ПП «Алес плюс» [PERSON] отримала заробітну плату за 2002 рік в сумі 48000 гривень, за 2003 рік в сумі 72000 гривень, за 2004 рік в сумі 96000 гривень; від ПП «Ост плюс» [PERSON] отримала заробітну плату за 2005 рік в сумі 102000 гривень, за 2006 рік в сумі 108000 гривень, за 2007 рік в сумі 110400 гривень, за 2008 рік в сумі 110700 гривень, за 2009 рік в сумі 111000 гривень, за 2010 рік в сумі 120000 гривень, за 2011 рік в сумі 120200 гривень, за 2012 рік в сумі 126000 гривень, за 2013 рік в сумі 127200 гривень; за 2014 рік у сумі 132000 гривень, за 2015 рік в сумі 144000 гривень; від ПП «Ост сервіс» [PERSON] отримала заробітну плату за 2006 рік в сумі 72000 гривень, за 2007 рік в сумі 73200 гривень, за 2008 рік в сумі 74400 гривень, за 2009 рік в сумі 76800 гривень, за 2010 рік в сумі 78000 гривень, за 2011 рік в сумі 84000 гривень, за 2012 рік в сумі 90000 гривень, за 2013 рік в сумі 96000 гривень, за 2015 рік в сумі 102000 гривень; від ТОВ «Компанія «Кафрун» за 2011 рік [PERSON] отримала заробітну плату в сумі 72000 гривень, за 2012 рік в сумі 78000 гривень, за 2013 рік в сумі 79200 гривень, за 2014 рік в сумі 81600 гривень, за 2015 рік в сумі 82800 гривень (т.2, а.с. 18-45). Також, позивачем долучено копії товарних чеків та накладних щодо придбання будівельних матеріалів: 03.03.2005, 04.03.2005, 07.08.2007, 16.10.2007, 26.10.2007, 09.07.2008, 06.11.2008, 19.11.2008, 30.09.2009, 01.09.2010 (т.2, а.с. 46-52). Відповідно до акта депутата Бучанської міської ради Бєлорукова А.В. від 03 лютого 2014 року, складеного на усне звернення [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , проживають [PERSON] та [PERSON] , [INFO]., в ході обстеження встановлено, що сім`я проживає разом за вказаною адресою без реєстрації постійно з лютого 2003 року (т.2, а.с.142). Позивачем долучено до позовної заяви фотокартки зі спільного відпочинку із відповідачем в Болгарії у 2003 році (т.1, а.с. 15-17, т.2, а.с.146). Відповідно до копії закордонного паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , у вказаному паспорті містяться відмітки щодо перебування позивача у Болгарії з 10 серпня 2003 року по 24 серпня 2003 року (т.2, а.с.143). Також, позивачем долучені фотокартки зі спільного проведення свят із відповідачем та родичами і друзями у 2003-2005 роках, а також весілля сторін на місці будівництва будинку (т.2, а.с. 144-149). Згідно із відповіддю ФОП [PERSON] №2023/21 від 11.08.2021, замовником виготовлення технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , був [PERSON] ; рік побудови 2005 вищевказаного будинку зазначено зі слів замовника, реєстрацію права власності на будинок не оформлювали у зв`язку із особистими обставинами, проведення замірів здійснював особисто, крім [PERSON] в будинку на той момент більше нікого не було (т.2, а.с.150). Свідок [PERSON] в судовому засіданні 08 лютого 2023 року надав показання про те, що позивач є його рідною сестрою, відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком його сестри [PERSON] [PERSON] та [PERSON] познайомилися у 2002 році, з серпня 2002 року почали проживати разом в квартирі [ADDRESS] , яка є трикімнатною, в одній кімнаті проживав свідок, в іншій проживала матір позивача та свідка, а в третій кімнаті почала проживати позивач із [PERSON] . Свідок також зазначив, що [PERSON] та [PERSON] спільно працювали, разом їздили на роботу, купували харчі, побутові речі, одяг. Взимку 2003 року [PERSON] зняла квартиру у подруги на [ADDRESS] , після чого [PERSON] та [PERSON] переїхали проживати до цієї квартири, де проживали аж до моменту переїзду у свій новозбудований будинок в [ADDRESS] . У 2005 році [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. У квартирі на Енергетиків у місті Буча у сторін народилася донька, також з [PERSON] та [PERSON] проживала якийсь час донька від першого шлюбу [PERSON] [PERSON] та [PERSON] вирішили придбати земельну ділянку в м. Буча, земельну ділянку придбали за спільні кошти, свідок [PERSON] в подальшому позичав грошові кошти сторонам на купівлю автомобіля, ці кошти йому давно повернуті, будівництво будинку розпочалося у 2005 році. Свідок [PERSON] в судовому засіданні надала показання про те, що [PERSON] є її племінницею, у 2002 році [PERSON] познайомилася з [PERSON] , та почали проживати разом у квартирі по [ADDRESS] , у даній квартирі проживала її матір, а також сестра свідка, тобто матір позивача, рідний брат позивача [PERSON] . Свідок зазначила, що їй достеменно відомо про те, що [PERSON] почали проживати разом із [PERSON] у квартирі по [ADDRESS] , оскільки вона доволі часто приїздила до цієї квартири в той період. У подальшому, [PERSON] та [PERSON] перейшли проживати в іншу квартиру, в тій квартирі разом із позивачем та відповідачем проживала також деякий час донька відповідача від першого шлюбу. Свідок зазначила, що від сестри, тобто матері позивача вона дізналася, що [PERSON] та [PERSON] придбали земельну ділянку в м. Буча, безпосередньо [PERSON] домовлялася з продавцем цієї земельної ділянки, здається у 2005 році розпочали будівництво будинку на тій земельній ділянці. За чиї кошти придбано земельну ділянку, свідку невідомо, однак зазначила, що [PERSON] працювала постійно, навіть у декретній відпустці не була. Свідок зауважила, що вони із сестрою, матір`ю позивача, почали сваритися на [PERSON] щодо того, що вона витрачає грошові кошти на будівництво будинку в той час, як шлюб із відповідачем не зареєстрований. Свідок [PERSON] підтвердила, що на наданій позивачем фотографії з весілля сторін зображена вона, фото зроблене на земельній ділянці в [ADDRESS] , на момент укладення шлюбу у 2005 році будинок ще не був збудований, був лише фундамент, та частина стін, що зображено на фотографіях, долучених позивачем (а.с. 148-149, т.2). Свідок [PERSON] надала показання про те, що її чоловік товаришував із [PERSON] , свідок із [PERSON] познайомилася у 2000 чи 2001 році, із [PERSON] свідок познайомилася у 2003 році, у липні-серпні 2003 року свідок із чоловіком та [PERSON] , [PERSON] та його донька від першого шлюбу їздили на спільний відпочинок до Болгарії, під час спільного відпочинку свідок сприймала [PERSON] та [PERSON] як сімейну пару. Свідок зазначила, що була у гостях у [PERSON] та [PERSON] у квартирі у [ADDRESS] навпроти міськради, де проживали [PERSON] , [PERSON] та його донька від першого шлюбу. Також, свідок [PERSON] вказала, що у 2004 році [PERSON] та [PERSON] звернулися до них із проханням спроектувати будинок, проектом займався інший архітектор в проектній організації ПМП «Аркос», яка належала чоловіку свідка та де свідок також працювала, проектом будинку займався інший архітектор. Свідок [PERSON] підтвердила, що на наданих позивачем фотографіях зображена вона з чоловіком під час спільної поїздки на відпочинок до Болгарії. Свідок [PERSON] в судовому засіданні 08 лютого 2023 року надав показання про те, що він є фізичною особою-підприємцем, працює технічним паспортистом в діяльності архітектури, до нього звернулася людина з проханням виготовити технічний паспорт на будинок в [ADDRESS] . Вказав, що він приїхав у узгоджений із замовником час, особисто перебував у будинку та здійснював всі необхідні вимірювання, при цьому, рік будівництва будинку - 2005 рік зазначив у технічному паспорті виключно зі слів замовника. Свідок підтвердив, що технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] (т.1, а.с. 162-168) виготовляв він. У судовому засіданні 08.05.2023 свідок [PERSON] надала показання про те, що вона мала у власності земельну ділянку в [ADDRESS] , яку вирішила продати, та неподалік земельної ділянки на вулиці було розміщено оголошення із пропозицією придбання земельної ділянки. Свідок подзвонила за номером телефону, зазначеним у оголошенні, слухавку підняла [PERSON] , та вони домовилися про зустріч. Восени 2003 року відбулася зустріч безпосередньо на земельній ділянці, на зустрічі були [PERSON] та [PERSON] , та домовилися про продаж земельної ділянки їм, земельну ділянку купували без посередників, свідок зазначила, що [PERSON] та [PERSON] возили її на своєму автомобілі. Також, свідок вказала, що на земельній ділянці були котлован і блоки, жодних споруд на ділянці не було. В обумовлений день свідок [PERSON] , а також [PERSON] та [PERSON] зустрілися у нотаріуса в м. Буча та оформили купівлю-продаж земельної ділянки, земельну ділянку свідок продала за 8100 доларів США, гроші віддавали у доларах США, [PERSON] дістав із кармана гроші, віддав касиру банку для перерахування, після чого віддав свідку. Також, судом в судовому засіданні було заслухано технічний запис судового засідання у даній справі від 11.01.2021, в частині надання показань свідками [PERSON] та [PERSON] , які були допитані попереднім складом суду, оскільки наявні поважні причини неявки даних свідків для допиту в судове засідання. Так, у судовому засіданні 11.01.2021 свідок [PERSON] зазначила, що є хресною матір`ю доньки позивача, позивача знає зі школи, вказала, що сторони довго проживали як сім`я, будували разом будинок. Коли почалося будівництво будинку, свідок не пам`ятає, за які кошти будувався будинок точно сказати не може, однак зазначила, що позивач весь час працювала для отримання коштів на будівництво, весілля сторін святкували біля будинку, будинок ще не був готовий на день реєстрації шлюбу, свідок зазначила, що в квартирі у [ADDRESS] сторони проживали десь із 2004 року, вона часто бувала у гостях у позивача та відповідача, бачила, що вели спільний побут, проживали як сім`я. Свідок [PERSON] зазначив, що відповідача знає з 1990 року, позивача знає з 2001 року, у 2002 році позивач та відповідач з`явилися у гостях у свідка на день народження його доньки, в подальшому, десь один раз на рік свідок із сім`єю приїздили до Кучинських у гості. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободи від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (далі - Конвенція) проголошено принцип справедливого розгляду справи, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно зі статтю 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів, одним з яких, зокрема, є визнання права (пункт 1). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Як проголошено у статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. Захист права власності гарантовано Першим протоколом до Конвенції, відповідно до статті 1 якого передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення частини першої цієї статті дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а частина друга цієї статті визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом уведення в дію «законів». Більше того, верховенство права як один з фундаментальних принципів демократичного суспільства є наскрізним принципом усіх статей Конвенції (див. рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах: від 20 травня 2010 року «Україна-Тюмень» проти України» (заява № 22603/02); від 25 червня 1996 «Амюр проти Франції» (Amuur v. France); «Колишній Король Греції та інші проти Греції» (Former King of Greece and Others v. Greece), № 25701/94, § 79, ECHR 2000-XII; «Малама проти Греції» (Malama v. Greece), № 43622/98, § 43, ECHR 2001-II). Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У статті 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності. За частинами першою та другою цієї статті ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За вимогами частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України). Згідно з вимогами статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: partial