Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

Позивач\~ свої вимоги мотивує тим, що з 13 жовтня 2020 року по 6 грудня 2022 року працювала на посаді начальника договірно-правового відділу в АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг». У день звільнення належна позивачу заробітна плата в сумі 164\~576,84 грн. виплачена не була, В подальшому заборгованість була сплачена 30 грудня 2022 року у розмірі 17281,35 грн., 03 березня 2023 року у розмірі 30588,77 грн. Тому просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків виплати їй заборгованості по нарахованій, але не сплаченій заробітній платі. В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені. Позивачка подала письмову заяву про слухання справи у її відсутність, підтримання позовних вимог. Відповідач подав письмовий відзив, в якому зазначив, що роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або інших обставин непереборної сили. Вважають, що військова агресія російської федерації проти України, є підставою для звільнення Товариства від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці. Щодо стягнення компенсації частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати, то у зв`язку з тим, що позивачем не зазначено конкретної суми стягнення, товариство позбавлене можливості подати заперечення в цій частині. Тому в задоволенні позову просить відмовити. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми Шелєхової Г.В. від 14 березня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання на 6 квітня 2023 року. 6 квітня 2023 року відкладено до 1 травня 2023 року у зв`язку зі знаходженням головуючого судді на лікарняному. Протокольною ухвалою головуючого від 1 травня 2023 року відкладено розгляд справи до 7 червня 2023 року. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного: [PERSON] з 13 жовтня 2020 року по 6 грудня 2022 року працювала в Інституті «Нафтохімпроект» як відокремленому підрозділі АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» на посаді начальника договірно правового відділу, станом на 20.12.2022 року заборгованість по заробітній платі становить 164\~576,84 грн., що підтверджується копією довідки №2-11/0463 від 20 грудня 2022 року (а.с.15). Вказана обставина підтверджується також розрахунковим листом за грудень 2022 року (а.с.16). Згідно із ч. 1 ст.\~117\~КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 20 постанови № 13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Разом з тим, згідно із ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому термін дії воєнного стану в Україні було продовжено. Наразі правовий режим воєнного стану в Україні триває. Листом від 28.02.2022 № 2021/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України засвідчила військову агресію Російської Федерації проти України як форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). Надані відповідачем докази доводять, що у період за який позивач просить стягнути середній заробіток (квітня ) порушення зобов`язання щодо розрахунку при звільненні сталося внаслідок ведення бойових дій та дії обставин непереборної сили, що на підставі частини 3 статті 10\~Закону України\~«Про організацію\~трудових відносин\~в умовах\~воєнного стану» є підставою для звільнення роботодавця від відповідальності за цим зобов`язанням. Статтею 15 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», відшкодування працівникам та роботодавцям пов`язаних із трудовими відносинами грошових сум, втрачених внаслідок збройної агресії проти України, здійснюється за рахунок коштів держави-агресора, а також коштів, отриманих з/від відповідних фондів на відновлення України, у тому числі міжнародних, міжнародної технічної та або/поворотної чи безповоротної фінансової допомоги, інших джерел передбачених законодавством. Тому в частині стягнення середнього заробітку слід відмовити. Компенсація втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати провадиться відповідно до Закону України\~«Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. № 2050-ІІІ та Порядку\~проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ від 21.02.2001 р. № 159. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін (за даними Державної служби статистики України) за період невиплати грошового доходу. Індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Згідно розрахунку позивача, сума компенсації становить 738,72 грн. Відповідач контррозрахунку не надав. Таким чином, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог в цій частині та їх задоволення.

Outcome: partial