Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

22.09.2022 року позивач [PERSON] через свого представника звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обгрунтування якої зазначила, що 19.05.2020 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Рачковою Т.О. було посвідчено Договір довічного утримання (догляду), який зареєстровано в реєстрі за № 1145, за умовами якого [PERSON] зобов`язався здійснювати її довічне утримання та необхідний догляд в обмін на передачу йому у власність квартири [ADDRESS] (далі Договір). Згідно умов Договору, відповідач зобов`язався, з-поміж іншого: сплачувати усі комунальні платежі за квартиру; забезпечувати її щоденним триразовим калорійним харчуванням, придатним для носіння одягом та взуттям; здійснювати догляд та надання необхідної щоденної допомоги (в тому числі і в особистій гігієні); надавати побутові послуги (прибирання квартири, прання постільної білизни, ремонт побутової техніки); забезпечувати належними лікувальними засобами за призначенням лікаря. Також, приватним нотаріусом було зареєстровано заборону на відчуження квартири. Вказує, що даний правочин був укладений без її волевиявлення та з даного приводу вона до приватного нотаріуса не зверталася. Внаслідок перенесеного на початку 2020 року ішемічного інфаркту вона потребувала стороннього догляду, який здійснювали її родичі та сусіди за місцем проживання. Під приводом надання допомоги [PERSON] скористався її безпорадним станом, заволодів її особистими документами та використав такі для укладення Договору. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання згідно спірного правочину взагалі не виконував. Враховуючи наведене, просить суд Договір розірвати та припинити право власності [PERSON] на таке майно, зняти заборону на відчуження квартири та стягнути з відповідача понесені судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, які викладені у позовній заяві, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, будь-які заяви, клопотання чи відзив на позов від нього не надходили. Третя особа в сужове засідання не з`явився, причини його неявки суду невідомі. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 19.05.2020 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Рачковою Т.О. було посвідчено Договір довічного утримання (догляду), який зареєстровано в реєстрі за № 1145, за умовами якого [PERSON] зобов`язався здійснювати довічне утримання [PERSON] та необхідний догляд в обмін на передачу йому у власність квартири [ADDRESS] . Вищевказаний правочин був посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Рачковою Т.О. та на його підставі до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено відомості про набуття [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] . Також, 19.05.2020 року приватним нотаріусом було зареєстровано заборону на відчуження квартири (номер запису про обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 36544445). Згідно ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню (ст.745 ЦК України). Частиною 1 ст. 755 ЦК України передбачено, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. В силу ч. ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно з вимогами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц (провадження № 61-6725св18). Згідно умов Договору (п. 2.1.), відповідач зобов`язався, з-поміж іншого: сплачувати усі комунальні платежі за квартиру; забезпечувати щоденним триразовим калорійним харчуванням, придатним для носіння одягом та взуттям; здійснювати догляд та надання необхідної щоденної допомоги (в тому числі і в особистій гігієні); надавати побутові послуги (прибирання квартири, прання постільної білизни, ремонт побутової техніки); забезпечувати належними лікувальними засобами за призначенням лікаря. Грошова оцінка, зазначених в п. 2.1. цього Договору видів матеріального забезпечення з утримання (догляду), на місяць оцінюється сторонами в розмірі прожиткового мінімуму, що на день укладання договору становить 2102 грн. і підлягає індексації у порядку, встановленому законодавством (п. 2.2.). Згідно п. 3.2. Договору, [PERSON] зобов`язався: надавати позивачці довічно матеріальне забезпечення, а також усі види догляду (опікування) згідно з розділом 2 цього договору, а у разі смерті поховати її. Відповідно до п. 3.1. Договору, [PERSON] має право вимагати своєчасного та повного виконання відповідачем його обов`язків по її утриманню згідно з розділом 2 цього договору, а також вимагати розірвання договору та повернення квартири у разі невиконання або неналежного виконання [PERSON] своїх обов`язків за цим Договором. Пунктом 5.2. Договору визначено, що розірвання цього Договору, зміни та доповнення до нього, допускаються тільки за згодою Сторін і підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. У випадку невиконання його умов і відмови від добровільного його розірвання однією із Сторін це питання вирішується у судовому порядку на вимогу будь-кого з них. Як вбачається із інформації Державної прикордонної служби України, [PERSON] з 14.06.2020 року по 11.10.2020 року був відсутнім на території України, що унеможливлювало виконання ним умов спірного правочину в означений період. Згідно інформації ПрАТ «ВФ Україна» у [PERSON] станом на 29.06.2021 року існувала заборгованість по сплаті вартості з надання послуг мобільного зв`язку. Судом також встановлено, що станом на кінець 2021 року за адресою місцезнаходження квартири [ADDRESS] , в споживачів виникла заборгованість по оплаті комунальних платежів. Крім того, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ствердили той факт, що [PERSON] не виконував умови спірного Договору, постійний догляд за [PERSON] здійснювали її сусіди за місцем проживання та родичі виходячи з потреби. Свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від дачі показань за ст. ст.\~384,\~385 КК України, що підтверджується їх підписами, а тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів дані покази. Надаючи оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності, наведеними сторонами доводами по суті предмету позову, суд, з урахуванням правової природи розглядуваного договору та його істотних умов, які узгоджені сторонами при його підписанні, вважає доведеним факт того, що після укладання договору довічного утримання відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання та не здійснював довічне утримання та необхідний догляд за [PERSON] . При встановленні обставин неналежного виконання стороною відповідача обов`язків за договором довічного утримання, суд враховує відсутність допустимих доказів, які б мали підтвердити факт належного виконання умов договору. Відтак, враховуючи характер спірних правовідносин, відсутність належних доказів на спростування доводів позивача, беручи до уваги умови договору довічного утримання, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позову. Правові наслідки розірвання договору довічного утримання (догляду) передбачено положеннями ст. 756 ЦК України, відповідно до яких, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Таким чином, наслідком розірвання Договору є повернення у власність позивача квартири [ADDRESS] . З огляду на наведене, вимога про скасування заборони відчуження вищевказаного об`єкту нерухомості також підлягає до задоволення, оскільки правових підстав для збереження застосованих заходів обтяження майна немає. В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір.

Outcome: approved