Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

представник-адвокат Вишковська В.І. звернулася до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування Дубенської міської ради. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 10 липня 2007 року. Від спільного подружнього життя у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 08.11.2018 шлюб між сторонами розірвано, дітей [PERSON] та [PERSON] залишено проживати з матір`ю. Старша донька [PERSON] завжди проживала з батьком. Після розірвання шлюбу відповідачка повторно вийшла заміж та змінила прізвище на « [PERSON] ». Згодом відповідачка самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, стала зловживати алкогольними напоями, не приділяти належної уваги навчанню та вихованню дітей. Позивач забрав дітей до себе за місцем свого проживання, підтягнув їх у навчанні, приділяє батьківську увагу та турбується про них. Відповідачка життям дітей не цікавиться, жодної участі у їх вихованні не бере. Отже, внаслідок невиконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків, страждають діти, порушуються їх права та законні інтереси, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 05 травня 2023 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. В підготовче засідання позивач та його представника не з`явилися. Представник позивача - адвокат Вишковська В.І. подала до суду заяву, згідно якої розгляд справи просить проводити у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, додаткових заяв та клопотань не має. Відповідачка у підготовче засіданні також не з`явилася. Згідно поданої заяви позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти задовлення позову та позбавлення її батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей. Справу просить розглянути без її участі. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася. Представник Органу опіки та піклування Дубенської міської ради Кобиялнський Р.Ф. в судове засідання не з`явився, просить розгляд справи проводити у його відсутності, про що подав відповідну заяву. Зазначив, що позовні вимоги підтримує, доповнень та заперечень не має. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», … у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно (а.с.9-11). Рішенням Дубенського міськрайонного суду від 08 листопада 2018 року шлюб між сторонами розірвано. (а.с.8). Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно Акту обстеження матеріально - побутових умов проживання від 18 квітня 2023 року з метою перевірки умов проживання дітей встановлено, що для виховання та розвитку дітей створені задовільні умови. Діти забезпеченні шкільним приладдям, сезонним змінним одягом, у будинку чисто, тепло, є усі комунікації. Вихованням дітей займається батько [PERSON] . Мати дітей [PERSON] участі у вихованні та утриманні дітей не бере (а.с.12). Згідно інформації, наданої службою у справах дітей Дубенської міської ради від 01.05.2023 року, неповнолітня [PERSON] , [INFO] , малолітній [PERSON] , [INFO] та малолітня [PERSON] , [INFO] перебувають в службі з 15.09.2022 року по даний час на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Прчина постановки на облік: проживання у сім`ї, у якій мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків (а.с.13). Згідно довідки, наданої КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги» 101 від 19.04.2023 року, на обліку в амбулаторії №3 перебувають діти [PERSON] , [INFO] , малолітній [PERSON] , [INFO] та малолітня [PERSON] , [INFO] . При зверненні за медичною допомогою, проходженні профілактичних щеплень, за попередні роки дітей супроводжувала мама [PERSON] . В 2023 році для проведення профілактичних щеплень дітей супроводжував дідусь. У 2023 році [PERSON] за медичною допомогою дітей не зверталася (а.с.14). Згідно характеристики, наданої директором Дубенського ліцею №6 за підписом класного керівника, [PERSON] є ученицею 9 класу даного ліцею. Батько [PERSON] цікавиться навчанням дитини, відвідує батьківські збори. Мати [PERSON] у вихованні доньки участі не бере, її навчанням та успіхами не цікавиться (а.с.15). [PERSON] та [PERSON] навчаються у Дубенському ліцеї №7. Життям в ліцеї, навчанням та успіхами дітей мама практично не цікавиться, класні батьківські збори не відвідує, контакти з класними керівниками не підтримує. Соціально-психологічна служба закладу неодноразово відвідувала місце проживання учнів з метою встановлення причин не відвідування дітьми ліцею. Встановлено, що мама неналежно виконує свої батьківські обов`язки (а.с.16). Згідно інформації, наданої Дубенським ВДВС у Дубенському районі Рівненської області від 18.04.2023 року, на виконанні у Дубенському ВДВС перебував виконавчий документ: судовий наказ про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно. Станом на 18.04.2023 борг по сплаті аліментів відсутній (а.с.17). Згідно довідки, виданої начальником штабу - заступником командира в/ч [NUMBER] [PERSON] , [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] (а.с.19). Відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування Дубенської міської ради №2039/05-02-29/23 від 12.06.2023 року, вважають за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За змістом ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення». Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»). Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем було надано до суду достатньо доказів того, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дітей і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дітей. Разом з тим, відповідач визнала позовні вимоги та не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно дітей. У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, робить висновок, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківського обов`язку відносно своїх неповнолітніх дітей, не приймає участі у їх вихованні, не цікавиться життям та здоров`ям. Зазначене є підставою для позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України. Також, суд роз`яснює [PERSON] що у відповідності до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки, позивач відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, із відповідачки слід стягнути судовий збір у дохід держави. При цьому, оскільки відповідач визнала позов до початку розгляду по суті, то з неї слід стягнути судовий збір у дохід держави у розмірі 50 відсотків від суми судового збору, яку мав би сплатити позивач при звернені до суду з позовом про розірвання шлюбу відповідно до ставки судового збору, передбаченої ЗУ «Про судовий збір», що буде відповідати інтересам держави та не буде порушувати права сторін. З огляду на викладені обставини, наявні підстави для стягнення із відповідачки в порядку ст. 141 ЦПК України 536,80 грн судового збору в дохід держави.

Outcome: approved