Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

позов зареєстрований судом 11.04.2023 року і мотивований тим, що 06.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис за реєстр. № 30782 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором № 194881 від 08.11.2007 року в загальній сумі 10\~285, 64 грн. Постановою державного виконавця від 02.09.2021 року було відкрито виконавче провадження № 6667259 на підставі оскаржуваного позивачем виконавчого напису. Вимоги стягувача, суму заборгованості позивач вважає неправомірними, дії нотаріуса такими, що порушують процедуру вчинення виконавчого напису, Закон України «Про нотаріат», Постанову КМУ від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». В 2007 році на підставі договору про відкриття карткового рахунку, укладеного з АТ «Індустріальний експортний банк» позивачу було видано платіжну картку із встановленою кредитною лінією 3\~500 грн. Деякий час позивач оплачувала кредит згідно умов договору, однак сума відсотків за користування грошовими коштами постійно збільшувалась, безпідставно нараховувались штрафні санкції. У той час позивач дізналась, що банк припинив свою діяльність, однак, про зміну рахунків для сплати кредиту чи даних про правонаступника не повідомив. Оскільки кредитний договір укладався понад 10 років тому, будь-які документи про сплату боргу за кредитним договором у позивача не збереглись. Позивач [PERSON] просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 06.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. за № 30782 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором № 194881 від 08.11.2007 року в загальній сумі 10\~285,64 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 1\~073,60 грн. Ухвалою суду від 12.04.2023 року було відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. В судове засідання представник позивача адвокат Лепетуха Я.В. не з`явився, звернувся із заявою про розгляд справи у його відсутності та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача директор ТОВ «Фінпром Маркет» - Яворський Р.І. позовні вимогу [PERSON] в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнав, про надіслав заяву електронним поштовим зв`язком. Судовий збір просив розподілити відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Треті особи без самостійних вимог - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. та представник Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явились з невідомих причин, про день та час розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у їх відсутності не надавали. Відповідно до ст. 223 ЦПК України неявка третіх осіб не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 08.11.2007 року між АТ «Індустріально-експортний банк» та [PERSON] був укладений договір № 194881, згідно з умовами якого відкрито картковий рахунок, видано міжнародну банківську платіжну картку, гарантовано їх обслуговування, зі встановленою відновлювальною кредитною лінією 3\~500 грн. Сторони договору домовились про нарахування та сплату відсотків, комісії за обслуговування картки та управління кредитною лінією. 06.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис за реєстр. № 30782 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором № 194881 від 08.11.2007 року в загальній сумі 10\~285,64 грн. за період з 13.12.2020 року по 06.05.2021 року. Із виконавчого напису, зокрема, вбачається, що ТОВ «ФК «Груп Фактор» відступило ТОВ «Фінпром Маркет право вимоги на підставі договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 14/12/2020-ФМ від 14.12.2020 року за кредитним договором № 194881 від 08.11.2007 року, укладеним між первісним кредитором АТ «Індустріально-експортний банк» та [PERSON] . Постановою державного виконавця від 02.09.2021 року було відкрито виконавче провадження № 6667259 на підставі оскаржуваного позивачем виконавчого напису, виданого 06.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Відповідно до статті 18\~Цивільного\~кодексу\~України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1\~Закону\~України\~від 2\~вересня\~1993\~року\~№\~3425-XII\~«Про\~нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про\~нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції\~України 22\~лютого\~2012\~року\~№\~296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Так, згідно зі статтею 87\~Закону\~України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону\~України\~«Про нотаріат» визначено, що\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Враховуючи наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону\~України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16 при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону\~України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до вимог ст.\~81\~Цивільного\~процесуального\~кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказу переходу права вимоги за кредитним договором № 194881 від 08.11.2007 року, укладеним із боржником [PERSON] від АТ «Індустріально-експортний банк» до ТОВ «Фінпром Маркет» відповідачем не надано. Сума заборгованості, що стягнута на підставі виконавчого напису, є спірною і не визнається боржником. Доказів того, що [PERSON] була ознайомлена з детальним розписом складових загальної вартості кредиту, реальної процентної ставки та комісії, із графіком платежів з повернення кредиту, сплатою процентів за його користування, комісій, інших обов`язкових платежів за договором, відповідач також не надав. Не отримання позивачем [PERSON] вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило її можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості за кредитним договором та можливості надати свої заперечення щодо суми боргу або оспорити вимоги стягувача. Позивач не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу, повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості за кредитним договором. Крім того, відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172, для одержання виконавчого напису подається оригінал нотаріально посвідченої угоди. Кредитний договір від 08.11.2007 року нотаріально посвідчений не був, тому у відповідача були відсутні правові підстави звернення до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису щодо стягнення такого боргу. При ухваленні рішення суд також приймає до уваги, що на сьогодні є чинною постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, якою визнано незаконною постанову КМ України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, пунктів 1, 2 та враховує Ухвалу ВП ВС від 15.04.2020 у справі № 554/6777/17 щодо застосування редакції Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172, при вирішенні спорів про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню. Враховуючи наведені обставини і те, що виконавчий напис вчинений на підставі угоди, яка не була посвідчена нотаріусом, між сторонами існує спір з приводу суми боргу, враховуючи визнання позову представником відповідача, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису, вчиненого 06.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. за реєстр. № 30782. При зверненні до суду з позовом [PERSON] сплатила 1\~073,60 грн. (а.с. 18) судового збору за ставками, що діють з 01.01.2023 року згідно вимог Закону України «Про судовий збір». Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи визнання позову відповідачем, вимоги ст. 142 ч. 1 ЦПК України, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а 50 відсотків стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved