Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

Рух справи 16.09.2022 до Солом`янського районного суду міста Києва надійшла вказана позовна заява, датована 08.09.2022, за підписом представника позивача - адвоката Гурез І.О. (діє на підставі ордеру), в якій ставиться питання про скасування в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (спеціальний розділ) № 35555257 від 19.02.2020 про наявність обтяження, а саме: арешту на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка на праві власності належить [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2022 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Зуєвич Л.Л. Фактично справу передано судді по реєстру 19.09.2022. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 23.09 .2022 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (письмового провадження). Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надійшло. Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України /далі - ЦПК України/). Обґрунтування позову В обґрунтування позовних вимог вказується, що 14.07.2021, [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] . Зі слів позивача, набуттю права власності на квартиру передувало укладення низки правочинів, зокрема: договору позики від 25.07.2019, договору іпотеки від 25.07.2019, укладеного між [PERSON] та попереднім власником квартири - [PERSON] та договору відступлення права вимоги від 24.12.2020 за договором іпотеки. Вказує, що в липні 2021, позивачу стало відомо, що на квартиру [ADDRESS] в спеціальному розділі Державного реєстру речових прав зареєстровано арешт на підставі постанови приватного виконавця Хорішко Олександра Олександровича від 14.01.2020 серія та номер: 60968473, тобто після укладення договору іпотеки від 25.07.2019. У зв`язку з такими обставинами, позивач просить захистити порушені права та майнові інтереси, ухваливши рішення про задоволення позовних вимог. Щодо правової позиції відповідача Відповідач своїм правом подання відзиву не скористався, копію ухвали про відкриття провадження та позовної заяви із доданими до неї матеріалами отримав 10.04.2023 (а.с. 35). Жодних заяв, клопотань, пояснень з приводу позовних вимог або заперечень на позовні вимоги в будь-якій іншій формі від відповідача на адресу Солом`янського районного суду міста Києва не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити правову позицію останнього щодо предмету спору. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Разом з тим, суд враховує, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 905/2382/17 відсутність відзиву на позов не є визнанням позовних вимог та не означає доведеність позовних вимог. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. До позовної заяви долучено копію договору позики від 25.07.2019 (а.с. 10), укладеного між [PERSON] та [PERSON] , п. 1, 3 якого передбачено, зокрема, що позичальник - [PERSON] позичив (взяв у борг) у позикодавця 1 913 722,59 грн, що на день укладення цього договору за курсом Національного Банку України становить еквівалент 75 000,00 дол. США. Позичальник зобов`язується повернути позикодавцю зазначений у п. 1 цього договору борг до 12 години ранку 25.08.2019. Вбачається, що в цей же день, 25.07.2019, між [PERSON] та [PERSON] , з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики від 25.07.2019 укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко М.О., 25.07.2019, за реєстровим № 1304, предметом якого, відповідно до п. 2.1 є квартира [ADDRESS] (а.с. 11-17). 24.12.2020 між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, положеннями п. 1 якого передбачено, що первісний іпотекодержатель передала новому іпотекодержателю, а новий іпотекодержатель прийняв від первісного іпотекодержателя всі права та обов`язки первісного іпотекодержателя за договором іпотеки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко М.О., 25.07.2019, за реєстровим № 1304 (а.с. 19-20). Вказаний договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 24.12.2020 було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко М.О., 24.12.2020, за реєстровим № 1657. Позивачем до позову долучено інформаційну довідку № 274465751 від 13.09.2021 (а.с. 6-9) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за пошуковим запитом адреси об`єкта нерухомого майна: « [ADDRESS] » зі змісту якої вбачається, зокрема: -номер запису про обтяження: 35555257 (спеціальний розділ); -дата, час державної реєстрації: 19.02.2020 10:41:34 -державний реєстратор: Хорішко Олександр Олександрович, приватний виконавець; -підстава для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника, серія та номер: 60968473, видана 14.01.2020, видавник: приватний виконавець Хорішко О.О.; -підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51207711 від 19.02.2020 10:46:43, Хорішко Олександр Олександрович, приватний виконавець; -вид обтяження: арешт нерухомого майна; -відомості про суб`єктів обтяження: Хорішко Олександр Олександрович, приватний виконавець; -опис предмета обтяження: квартира; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1634517680000, загальна площа (кв.м.) 113,9; житлова площа (кв.м.) 74,3; складається з трьох кімнат; адреса: [ADDRESS] . Зі змісту цієї ж інформаційної довідки вбачається, що [PERSON] з 14.07.2021 є власником квартири [ADDRESS] (номер запису про право власності: 43029265); підстава для державної реєстрації: договір іпотеки, серія та номер: 1304, виданий 14.07.2021. Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 56 ЗУ "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно з ст. 59 зазначеного Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Отже, позов про зняття арешту з майна боржника може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 757/23139/18 (провадження № 61-14832св19). Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права та є різновидом негаторного позову (п. 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 372/2904/17-ц, провадження № 14-496цс18). Судом встановлено, що позивач є власником нерухомого майна, на яке накладено арешт. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. За змістом ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права власності. Зокрема, встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Отже, наявність зареєстрованого обтяження у виді арешту порушує права позивача. Разом з тим, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) орган державної виконавчої служби у справах за позовами осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, може залучатися судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Outcome: dismissed