Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування\~позовних вимог\~посилається на\~те,\~що 30\~березня 2000\~року на\~Хотинській філії\~товарної біржі\~«Дніпродзержинська»,\~між [PERSON] ,\~що мешкала\~по [ADDRESS] ,\~в подальшому\~«Покупець» був\~укладений Договір\~купівлі-продажу\~нерухомого майна,\~а саме: житловий будинок глинобетон загальною площею 68,4 кв.м (житлова площа 40,8 м.кв) зазначений у плані під літ.А-1; вбиральня, цегла зазначена у плані під літ.В; огорожа штахети, зазначені у плані під літ.№1-2, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав « [INFO] » на підставі Договору купівлі продажу нерухомого майна, зареєстрованого за №001/053-Н від 10 вересня 1998 року та зареєстрованого в БТІ м.Хотин в реєстровій книзі №16, сторінка 150, реєстраційний номер 2628. Зазначає, що вказаний Договір купівлі-продажу 30 березня 2020 року №001/151-Н, як укладений правочин між сторонами на Хотинській філії товарної біржі «Дніпродзержинська», яка була розташована: вул.О.Кобилянської,1, м.Хотин. Договір купівлі-продажу підписаний при повному розумінні сторонами його умов та термінологій. Сторони Договору купівлі-продажу від 30 березня 2000 року повністю оговорили всі істотні умови, всі зобов`язання який на момент підписання повністю виконаний із додержанням всіх істотних умов, зокрема: Продавець отримав гроші від Покупця до підписання договору купівлі-продажу у розмір 5512,00 грн. Продавець зобов`язується звільнити будинок та знятися з реєстрації за вказаною адресою не пізніше 15 червня 2000 року, а Покупець прийняти його для володіння, користування ним. Заперечень, зауважень ніхто із сторін Договору купівлі-продажу до правочину не заявляв. Факт укладення Договору купівлі-продажу нерухомого майна і виконання по ньому умов ніким із сторін правочину не оскаржував ся і ніким не оспорювався. Під час укладання Договору купівлі-продажу, Продавець [PERSON] , Покупець [PERSON] на Хотинській філії товарної біржі «Дніпродзержинська» керувалися положеннями ч.2 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року №1958-ХІІ, відповідно до якої, угоди зареєстровані на біржі, без нотаріального посвідчення таких договорів. Тому недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору. Сторони Договору купівлі-продажу нерухомого майна умисно не ухилялися від нотаріального його посвідчення, однак, цього не було зроблено з об`єктивних причин, так як були не обізнані стосовно цього правового порядку реєстрації Договору купівлі-продажу. При звернені до Державного реєстратора із заявою про реєстрацію Договору купівлі-продажу від 30 березня 2000 року йому було відмовлено в реєстрації права власності на житловий будинок відповідно до ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІУ, договір купівлі продажу через товарну біржу не може бути підставою для державної реєстрації речових прав на нерухоме майно в Державному реєстрі прав. На даний час позивач позбавлений можливості оформити договір в нотаріальному порядку у зв`язку з лікавідацією біржі. Посилаючись на ці обставини, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. На даний час, не представляється можливим посвідчити вказаний договір купівлі-продажу нотаріально, оскільки 10 вересня 1998 року біржовий договір купівлі-продажу був зареєстрований в Хотинському БТІ і з цього часу він визначений як власник цього будинку, у зв`язку із чим вчинити повторно правочин купівлі-продажу з продавцем [PERSON] та посвідчити його нотаріально він не може. Крім того, Хотинська філія товарна біржа «Дніпродзержинська» припинила свою діяльність 28 грудня 2001 року. Просить суд встановити, що Договір купівлі-продажу нерухомого майна, житлового будинку, який складається: з житлового будинку-глинобетон загальною площею 68,4 кв.м (житлова площа 40,8 м.кв) зазначений у плані під літ.А-1; вбиральня, цегла зазначена у плані під літ.В; огорожа штахети, зазначені у плані під літ.№1-2, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який був укладений на Хотинській товарній біржі «Дніпродзержинська» 30 березня 2000 року та зареєстрований за номером 001/151-Н, належить [PERSON] , [INFO] , громадянину України, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ; визнати дійсним Договір купівлі-продажу нерухомого майна, житлового будинку, який складається: з житлового будинку-глинобетон загальною площею 68,4 кв.м (житлова площа 40,8 м.кв) зазначений у плані під літ.А-1; вбиральня, цегла зазначена у плані під літ.В; огорожа штахети, зазначені у плані під літ.№1-2, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який був укладений на Хотинській товарній біржі «Дніпродзержинська» 30 березня 2000 року та зареєстрований за номером 001/151-Н. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 02 травня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в підготовче надав письмову заяву, в якій просить провести засідання призначене на 16.06.2023 року без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просять їх задовольнити. Представник відповідача Хотинської міської ради Дністровського району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності їхнього представника, а також зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно із вимогами ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення у підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться у порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного, суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, виходячи із встановлених обставин справи суд, беручи до уваги, що відповідач визнає позов і визнання позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, приходить до висновку про обгрунтованість заявлених позовних вимог, які підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Як вбачається із матеріалів справи, позивач 30 березня 2000 року [PERSON] уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований в Хотинській філії Товарної біржі «Дніпродзержинська» за реєстраційним номером 001/151-Н, згідно умов якого [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок, глинобетон загальною площею 27,40 кв.м зазначений у плані під літ.А-1; вбиральня, цегла зазначена у плані під літ.В; огорожа, штахети, зазначені у плані під літ.№1-2, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу, який 10 вересня 1998 року був зареєстрований в БТІ м.Хотина в реєстровій книзі №16, сторінка 150, реєстровий номер 2628 (а.с.6). З копії відповіді державного реєстратора Хотинської міської ради Чернівецької області О.Заплітної від 22 вересня 2022 року №02-13-16-1418 вбачається, що [PERSON] було відмовлено в реєстрації права власності на житловий будинок відповідно до ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІУ, договір купівлі продажу через товарну біржу не може бути підставою для державної реєстрації речових прав на нерухоме майно в Державному реєстрі прав (а.с.8). З копії технічного паспорту будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 17 жовтня 2022 року, судом встановлено, що на будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] , право власності зареєстровано за [PERSON] (а.с.10-15). Згідно висновку оцінювача про вартість майна від 09.11.2022 року, вартість житлового будинку становить 170000 гривень (а.с.34). З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 26 листопада 2010 року Хотинським РВУМВС України в Чернівецькій області, встановлено, що по батькові [PERSON] зазначено як « [PERSON] » (а.с.35). З копії свідоцтва про народження, викладеного російською мовою, встановлено, що батьками « [PERSON] [INFO] являются [PERSON] , [PERSON] » (а.с.36). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , [PERSON] (а.с.36). Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. У відповідності до ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48\~цього Кодексу (ч. 1ст. 47 цього Кодексу). Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до частини 1 Закону України\~від 10.12.1991\~року №\~1956-ХІІ\~«Про товарну\~біржу» (в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину), товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. (ч. 2ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»). Тобто, чинне на момент укладання спірного правочину законодавство, а саме ч. 2ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», дозволяло укладати угоди купівлі продажу нерухомого майна за участю фізичних осіб, без нотаріального посвідчення біржового контракту. Відповідно до абз. 3 п. 2 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, в якому роз`яснено, що у випадку наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають юридичну силу, застосуванню підлягає той, що прийнятий пізніше. Оскільки в даних правовідносинах наявна колізія норм матеріального права, що мають однакову юридичну силу -ст.\~15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» та ст.\~277\~ЦК Української\~РСР 1963 року, Закон України «Про товарну біржу» було прийнято в 1991 року, а Цивільний кодекс на момент укладання спірного правочину діяв з 1963 року, тому при вирішенні спору про необхідність чи відсутність необхідності нотаріального посвідчення правочину, укладеного на товарній біржі, суд вважає правомірним застосування сторонами спірного правочину ст.\~15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» (як нормативного акта, прийнятого пізніше), що дозволяв укладати біржові контракти щодо відчуження житлової нерухомості фізичною особою без нотаріального посвідчення. Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона передала іншій квартиру. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу ніким не спростовані та свідчать про те, що позивач є добросовісним набувачем нерухомого майна. У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом. Відповідно дост. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зіст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. На момент переходу права власності правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УРСР. Згідно зі статтею 224\~ЦК України (в редакції 1963 року, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (стаття 128 ЦК України\~(у редакції 1963 року). До 01.01.2013 року виникнення права власності на нерухоме майно не пов`язувалося з його державною реєстрацією. Державна реєстрація здійснювалася за фактом права власності, яке вже виникло. При цьому, здійснивши державну реєстрацію в Хотинському Бюро Технічної Інвентаризації право власності на вказану квартиру на підставі договору купівлі - продажу за № 797/1998, держава цим самим визнала право власності позивача на квартиру, як таке, що виникло на не заборонених законом підставах. Відповідно до ст.\~89ЦПК\~України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Крім того, як встановлено судом при укладенні даного договору помилково зазначено по батькові покупця « [PERSON] », замість вірного « [PERSON] ». Аналізуючи зміст наведених норм цивільного законодавства, виходячи із основних принципів цивільного процесу, зокрема змагальності і диспозитивності, враховуючи, що на час укладання договору купівлі-продажу мала місце суперечність законодавства, приймаючи до уваги той факт, що відсутні підстави нікчемності правочину, права та інтереси сторін укладений правочин не порушував, а навпаки,\~позивач\~після\~набуття права\~на нерухоме\~майно в\~повному обсязі\~не може\~користуватися та\~розпоряджатися своїм\~майном на\~власний розсуд, що сторони вказаного вище договору домовились щодо всіх важливих його умов і відбулось повне виконання договору, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved