Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-15 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним 07.10.2015 між [PERSON] та позивачем шляхом приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метьою укладання кредитного договору та отримання кредитної картки. Їй було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,8% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 20.11.2021 заборгованість становить 16\~723,24 грн. ( 7123,95 грн. заборгованість за кредитом, 8249,29 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1350 грн. штраф), які позивач і просив стягнути з відповідачки. Рух справи 28.12.2021 позов надійшов до суду і справа передана на розгляд судді. 31.12.2021 у справі відкрите прощене позовну провадження. Перше судове засідання призначене на 28.01.2022, яке, у зв`язку з неявкою сторін, відкладене на 25.02.2022. У зв`язку з військовою агресією рф проти України здійснення судочинства Іванківським районним судом зупинене рішенням зборів суддів № 3 від 24.02.2022, і відновлене розпорядженням голови Верховного Суду № 18/0/9-22 від 21.04.2022. Чергове судове засідання призначене на 25.05.2022, відкладене через відсутність доказів отримання відповідачем виклику до суду на 21.06.2022. 21.06.2022 відповідач подала до суду клопотання про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, яке ухвалою від 21.06.2022 судом задоволене. Підготовче судове засідання призначене на 04.07.2022, яке, за клопотанням представника відповідача, відкладене на 28.07.2022, на 16.09.2022, на 21.10.2022, на 15.11.2022, 08.12.2022, 13.01.2023, 17.02.2022. 19.07.2022 позивач надіслав заперечення на відзив, наполягаючи на існуванні заборгованості та її стягненні. 29.06.2022 до суду надійшло письмове пояснення відповідача, в якому вона зазначила, що всі свої зобов`язання перед позивачем вона виконала. 09.11.2022 представник відповідача подав до суду клопотання про витребування доказів, з метою перевірки наявності заборгованості відповідача. Клопотання ухвалою суду від 15.11.2022 задоволене. На виконання зазначеної ухвали 24.12.2022 до суду надійшли відповідні документи від позивача. 17.02.2023 підготовче судове засідання закрите. Розгляд справи призначений на 17.03.2023, який у зв`язку з неявкою сторін, відкладений на 13.04.2023, 16.05.2023,17.05.2023, 16.06.2023. 17.03.2023 представник відповідача подав до суду заяву, у якій він зазначив, що позовних вимог не визнає та просить відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Проте, якщо суд знайде правові підстави подання позову позивачем несуперечливими, просив застосувати положення закону про строки позовної давності. 21.03.2023 надійшло додаткове пояснення позивача щодо строку дії виданої позивачу картки. 16.05.2023 представник відповідача подав клопотання про витребування доказу (роз`яснення природи платежу (хто був платником зарахованих на картку сум). Клопотання задоволене ухвалою від 16.05.2023. 15.06.2023 на виконання ухвали суду надійшла відповідь від представника позивача. Позиції сторін Представник позивача у судове засідання не з`явився. Про день і час слухання справи повідомлено вчасно, належним чином. У позові зазначали, що просять справу розглядати за відсутності представника АТ «А-Банк». Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились. Про день і час слухання справи повідомлено вчасно. Як зазначено вище представник відповідача подав до суду заяву, у якій він зазначив, що позовних вимог не визнає та просить відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Проте, якщо суд знайде правові підстави подання позову позивачем несуперечливими, просив застосувати положення закону про строки позовної давності. Справу просив розглядати без його участі. Встановлені судом обставини та застосовані норми права Суд, дослідивши докази у справі, прийшов до наступного висновку. Встановлено, що 07.10.2015 [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «Акцент-Банк», правонаступником якого є АТ «Акцент-Банк» та підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку, отримавши кредит на платіжну картку. ( а.с.7). У цій заяві-анкеті зазначено, що вона згодна з тим, «дана заява з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті, складають між мною і банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами, примірних договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту». Згідно з довідками А-Банку [PERSON] було відкрито рахунок № [NUMBER] та видано картку № [NUMBER] , строком дії до грудня 2018, було встановлено кредитний ліміт 07.10.2015 у розмірі 2900 грн., в подальшому змінено 09.02.2016 до 8000 грн., з 10.05.2016 до 11000 грн., 07.06.2017 до 9450 грн., 07.06.2018 - 10290 грн., 06.08.2018 9530 грн., 07.09.2018 8960 грн.,07.10.2018 7810 грн., 05.11.2018 7130 грн., з 03.06.2020 0 грн. (а.с.62, 63133,134). Суд не бере до увагу твердження відповідача про те, що вона вчасно сплачувала за кредитом, оскільки надані нею квитанції про сплату свідчать про погашення іншого кредиту (згідно з договором № 155780027 від 07.10.2015), у той час як позивач просить стягнути заборгованість за кредитом від 07.10.2015 б/н, який був наданий у вигляді кредитного ліміту на картку, і, як вбачається з розширеної роздруківки руху коштів по рахунку, нею використовувався з 24.10.2015 по 03.11.2018 ( остання проведена операція з- зарахування 1000 грн. шляхом перерахування коштів на картку) ( а.с.129-132). Згідно пред`явленого позивачем розрахунку, заборгованість відповідача станом на 20.11.2021 заборгованість становить 16\~723,24 грн. ( 7123,95 грн. заборгованість за кредитом, 8249,29 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1350 грн. штраф). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 07.10.2015, посилався на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк» та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» з цих Умов і правил, якими було визначено, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також кілька видів комісій. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «Акцент-Банк» в період з часу виникнення спірних правовідносин (07.10.2015) до моменту звернення до суду із зазначеним позовом (21.12.2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, щонайбільш сприятливі для задоволення позову. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил,чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «Акцент-Банк», в т.ч. Тарифи, які містяться в матеріалах даної справи не визнається відповідачкою та не містить її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 07.10.2015 шляхом підписання заяви-анкети. Відсотки за користування кредитом передбачені Тарифами користування кредитною карткою «Універсальна» (55 днів пільгового періоду), де була визначена базова відсоткова ставка у розмірі 3,9% в місяць. Зазначені Тарифи не містять підпису відповідачки. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] ПАТ КБ «Акцент-Банк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Крім цього, укладений між сторонами кредитний договір від 07.10.2015 у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Зазначені вище висновки відповідають також правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі №342/180/2019р. Відповідачем підписано заяву-анкету, у якій не узгоджена будь-яка відсоткова ставка за отриманим кредитом. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, Банком з сум, які сплачувала відповідачка на погашення заборгованості за отриманими коштами банк погашав також і нараховані відсотки, комісію), які ним знову ж нараховувались без погодження з відповідачем та стягнення таких сум банком слід вважати здійсненим баз правових підстав. Відповідно вся сума заборгованості, окрім нарахування за «тілом кредиту» (основною сумою кредиту, що отримана відповідачем) слід вважати здійснена без дотримання вимог закону та умов, погоджених з відповідачем. Однак, у випадку, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Акцент-Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019р. у справі №342/180/2019р. Враховуючи вказане, банком безпідставно стягувалась заборгованість за простроченими відсотками. Також, з розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 20.11.2021 у відповідачки був наявний борг за кредитом (тіло кредиту) у розмірі 7123,95 грн. з наданої виписки про рух коштів за картковим рахунком, що співпадає з даними у розрахунку заборгованості) вбачається, що [PERSON] за весь період користування кредитною карткою загалом отримала 15877,01 грн. кредитних коштів, а сплатила 23440 грн. Враховуючи наведене, те, що відповідачкою фактично сплачено банку загальну суму 23440 грн., які банком направлені як на погашення окрім поточного тіла кредиту (що слід вважати тим, яке відповідає вимогам закону), також, і на погашення нарахованих без відповідних підстав відсотків, суд приходить до висновку, що відповідачкою виконано взяті на себе зобов`язання з повернення основної суми кредиту в повному обсязі: погашена нею сума більша ніж отримана від банку, відтак заборгованості за отриманими коштами немає. Враховуючи те, що відповідачкою було погашено заборгованість за кредитом, суд вважає, що у задоволені позову слід відмовити із зазначених вище підстав. Судові витрати Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПРК України «судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд\~відмовляє у\~задоволення позовних\~вимог вони\~покладаються на\~позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed