Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитпромінвест» звернувся до суду з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості за договором позики вказуючи, що 28.11.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Є гроші КОМ» та відповідачем, у порядку Закону «Про електронну комерцію», укладено договір позики «Вигідний» № 3526209400-2527451, за яким відповідач отримала грошові кошти (споживчий кредит). 10.02.2023 року відбулася заміна сторони кредитора у договорі з ТОВ «ФК`Є гроші Ком» на ТОВ «Кредитпромінвест» у порядку укладення договору про надання фінансових послуг з факторингу. Договір було укладено з відповідачем у вигляді електронного правочину шляхом його підпису одноразовим ідентифікатором. Сам одноразовий ідентифікатори (смс-код), було використано відповідачем з метою підписання договору, зазначено у реквізитах відповідача як позичальника в кінці договору. Факт його надіслання підтверджується даними реєстру відправлених позичальнику повідомлень. Пунктом 9.2 договору встановлено, що укладення договору відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватися Правил, які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам, редакція яких розміщена на сайті позикодавця. Згідно п.4.16 Правил надання грошових коштів у позику, клієнт надає згоду на укладення електронного договору шляхом направлення повідомлення кредитодавцю. Пунктом 4.18 та 4.19 Правил визначено, що після підписання електронного повідомлення клієнтом зазначене повідомлення надходить на в інформаційно-телекомунікаційну систему кредитодавця та свідчить про те, що клієнт надав згоду на пропозицію кредитодавця щодо укладення електронного договору з клієнтом. Після зазначених дій електронний договір між сторонами вважається укладеним. Пунктом 2.1 Договору визначено, що позикодавець надає позичальнику грошові кошти в позику в сумі 7000 гривень, а позичальник зобов`язався повернути позику, сплатити проценти та комісії за користування позикою. Після укладення договору грошові кошти в сумі 6825 гривень були зараховані відповідачу. Пунктом 2.3.1 Договору встановлено, що розмір процентів за користування коштами складає 4,00% від суми позики, що становить 1460% за календарний рік. Пунктом 2.2. договору встановлено дату повернення позики та сплати комісії 27.12.2022 року. У вказану дату відповідач кошти не повернула, у зв`язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 35\~512 грн 23 коп та складається : 6433,02 грн заборгованість за тілом позики; 28\~498, 21 грн заборгованість за процентами; 581 грн заборгованість у вигляді комісії. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язань, заборгованість за договором не погашена, у зв`язку з цим просить стягнути з відповідача на користь позивача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.05.2023 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача до судового засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач до судового засідання не з`явилася, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~не здійснювалася. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.11.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Є гроші КОМ» та відповідачкою [PERSON] , у порядку Закону «Про електронну комерцію», укладено договір позики «Вигідний» № 3526209400-2527451, за яким відповідач отримала грошові кошти (споживчий кредит). 10.02.2023 року відбулася заміна сторони кредитора у договорі з ТОВ «ФК`Є гроші Ком» на ТОВ «Кредитпромінвест» у порядку укладення договору про надання фінансових послуг з факторингу. Договір було укладено з відповідачем у вигляді електронного правочину шляхом його підпису одноразовим ідентифікатором. Сам одноразовий ідентифікатори (смс-код), було використано відповідачем з метою підписання договору, зазначено у реквізитах відповідача як позичальника в кінці договору. Факт його надіслання підтверджується даними реєстру відправлених позичальнику повідомлень. Пунктом 9.2 договору встановлено, що укладення договору відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, зобов`язується і погоджується неухильно дотримуватися Правил, які регламентують порядок надання грошових коштів у позику фізичним особам, редакція яких розміщена на сайті позикодавця. Згідно п.4.16 Правил надання грошових коштів у позику, клієнт надає згоду на укладення електронного договору шляхом направлення повідомлення кредитодавцю. Пунктом 4.18 та 4.19 Правил визначено, що після підписання електронного повідомлення клієнтом зазначене повідомлення надходить на інформаційно-телекомунікаційну систему кредитодавця та свідчить про те, що клієнт надав згоду на пропозицію кредитодавця щодо укладення електронного договору з клієнтом. Після зазначених дій електронний договір між сторонами вважається укладеним. Пунктом 2.1 Договору визначено, що позикодавець надає позичальнику грошові кошти в позику в сумі 7000 гривень, а позичальник зобов`язався повернути позику, сплатити проценти та комісії за користування позикою. Після укладення договору грошові кошти в сумі 6825 гривень були зараховані відповідачу. Пунктом 2.3.1 Договору встановлено, що розмір процентів за користування коштами складає 4,00% від суми позики, що становить 1460% за календарний рік. Пунктом 2.2. договору встановлено дату повернення позики та сплати комісії 27.12.2022 року. У вказану дату відповідач кошти не повернула, у зв`язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 35\~512 грн 23 коп. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч.ч. 7,12 ст.11 Закону договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 6 Закону України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг № 2664-ІІІ від 12.07.2001 року договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: 1)у паперовому вигляді; 2)у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; 3)шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4)в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". У разі якщо договір укладається шляхом приєднання, договір складається з публічної частини договору та індивідуальної частини договору, підписанням якої клієнт приєднується до договору в цілому. Публічна частина договору про надання фінансових послуг оприлюднюється та повинна бути доступною для ознайомлення клієнтів на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, і надається клієнту за його вибором у спосіб, що дає змогу встановити дату надання, з використанням контактних даних, зазначених клієнтом. Усі редакції публічної частини договору повинні зберігатися на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, із зазначенням строку їх дії. Згідно з позицією Верховного Суду, котра закріплена у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року по справі No 754/17518/15-ц, провадження, No 61-17132св18, у статті 629 Цивільного кодексу України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Аналогічний висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі No 355/385/1 Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка записана у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 404/502/18 провадження № 61-8449св19 від 23 березня 2020 року, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір. Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис, як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з\~наданого позивачем\~розрахунку заборгованості\~за кредитним\~договором,\~ \~ \~ \~ \~ \~заборгованість [PERSON] становить 35\~512 грн 23 коп та складається: 6433,02 грн заборгованість за тілом позики; 28\~498, 21 грн заборгованість за процентами; 581 грн заборгованість у вигляді комісії. Відповідачем не спростовано розрахунок заборгованості наданого позивачем до суду. Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Таким чином,\~відповідач зобов?язання\~за вказаним\~договором належним\~чином не\~виконав,\~а тому\~ має заборгованість в розмірі 35 512,23 грн, яка підлягає стягненню з відповідача. Приписами\~ст. 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доводи позивача ніким не спростовані, відзиву на позовну заяву відповідачами не подано, тому суд приймає рішення по наявних матеріалах відповідно принципу диспозитивності, що відповідає вимогам ст. 13 ЦПК України. З урахуванням викладеного, після детального з`ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Також підлягають\~до задоволення\~на користь\~позивача вимоги\~щодо сплати\~ судових витрат в сумі 2684 грн., що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved