Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частни від усіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну дитину. Позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] на утримання дітей аліменти в розмірі 1/2 частини від усіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну дитину. Обгрунтовує вимоги таким. Він виховує в своїй сім"ї четверо малолітніх дітей - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є його онуками. Відповідачі є батьками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Крім того відповідачка є матір"ю [PERSON] . Відомості про батька дитини , при реєстрації народження , записано відповідно до ст. 135 СК України, зі слів матері дитини. Після народження [PERSON] , відповідачка разом із сином проживали в його сім"ї в м.Білецьке, Добропільського району. Проте з самого народження першої дитини, відповідачка не бажала займатися вихованням сина, була байдужа до дитини, та не проявляла до дитини материнської любові. Їхні з дружиною намагання вплинути на відповідачку, аби вона виконувала свої батьківські обов"язки по відношенню до дитини, не приносили позитивних результатів, а лише ставали підгрунтям для конфліктів в сім"ї. Відповідачка постійно скаржилася, що їй не комфортно перебувати під впливом батьків, та наполягала на тому, аби їй придбали житло, щоб вона могла жити окремо від них з власним сином. Сподіваючись на те, що маючи власне житло, відповідачка дійсно буде займатися вихованням дитини, та зможе створити власну сім"ю, вони з дружиною придбали для відповідачки квартиру в м.Білецьке. Відповідачка переїхала у власну квартиру, а свого сина залишила проживати у них. Проживаючи окремо, відповідачка стала вживати алкогольні напої, ніде не працювала, вихованням дитини не займалася, а в її квартирі часто збиралися її знайомі, із якими відповідачка розпивала спиртні напої. На таку поведінку часто скаржилися сусіди, у яких із нею виникали конфлікти. Намагаючись влаштувати особисте життя, відповідачка стала співмешкати з чоловіком, який також вів аморальний спосіб життя, пиячив, та ніде не працював. Через деякий час, її співмешканця було засуджено за крадіжку, із відбуванням покарання в місцях позбавлення волі. В 2013р відповідачка поїхала в гості до родичів в с. Тельманове, Донецької області, де познайомилася із відповідачем, з яким одружилася 24 червня 2013року. Натомність, шлюб виявився невдалим, та вже через декілька місяців, відповідачка повернулася до них, та без пояснення причин, повідомила, що більше не буде жити разом із своїм чоловіком. З того часу їх спільне проживання та фактичні шлюбні відносини припинилися. З ними відповідачка проживала недовго. До дитини , як і раніше, була байдужа, а через три місяці, знову пішла жити у власну квартиру. Відповідачка повернулася до свого колишнього життя: ніде не працювала, зловживала спиртними напоями та вела аморальний спосіб життя. [INFO] відповідачка народила другу дитину, [PERSON] . Оскільки відповідачка і до теперішнього часу перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, [PERSON] був зареєстрований батьком дитини. Спочатку відповідачка займалася вихованням свого сина [PERSON] . Так тривало недовго. Згодом відповідачка часто стала приводити [PERSON] до них. Залишала дитину на декілька днів. Відповідачка часто перебувала в нетверезому стані, та не бажала доглядати дитину. Через деякий час, вони з дружиною довідалися, що відповідачка знову вагітна. [INFO] відповідачка народила третю дитину, [PERSON] , батьком якої зазначений [PERSON] . Коли із відповідачкою стало проживати вже двоє дітей, ситуація в її сім"ї значно погіршилася, оскільки займатися вихованням дітей вона взагалі не бажала, а її спосіб життя, створював жахливі умови для проживання дітей. Відповідачка часто на тривалий час залишала дітей у них. Ніде не працювала, а кошти, які отримувала в якості державної допомоги на дітей, витрачала на власні потреби, через що діти були позбавлені навіть необхідних речей та харчування. За таких обставин, вони з дружиною забрали онуків [PERSON] та [PERSON] , жити до себе. З того часу троє дітей відповідачки проживали в їхній сім"ї, а відповідачка не цікавилася справами дітей, та не надавала матеріальної допомоги на їх утримання. Будь-які заходи впливу на відповідачку не давали позитивних результатів. 10 вересня 2019року відповідачку було засуджено за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 125 КК України, на строк 4роки позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії. [PERSON] було надано статус дитини позбавленної батьківського піклування, а його призначено опікуном [PERSON] . Відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі, [INFO] , відповідачка народила четверту дитину, [PERSON] . В квітні 2021року, після звільнення, відповідачка приїхала до них в смт Райське, м.Дружківка, та проживала разом з ними та своїми дітьми до липня 2021року. До дітей відповідачка була байдужа, та під будь-яким приводом уникала навіть спілкування з дітьми. Вихованням дітей не бажала займатися. Відповідач [PERSON] , батько дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , із дітьми не спілкується, не цікавиться справами дітей, та навіть їх не бачив жодного разу. Матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідачка свідомо самоусунулася від їх виховання, із дітьми не спілкується, не цікавиться справами дітей, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідачі, як батьки дітей, ухиляються від виконання своїх обюбов"язків по їх вихованню, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав. Ухвалою суду від 04 листопада 2021року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] , та відкрито провадження у цивільній справі. Визначено розгляд справи проводити в загальному порядку позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Також задоволено клопотання позивача [PERSON] про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі. (а.с.46-48) Ухвалою суду від 26 листопада 2021р закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.54-55) В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просить їх задовольнити з підстав , викладених в позові. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з"явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відзив на позов не надали. Про причини неявки суду не повідомили. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Судом встановлено такі фактичні обставини. Позивач у справі [PERSON] є батьком відповідачки [PERSON] (а.с.18) Відповідачка [PERSON] є матір`ю неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . (а.с.13-16) Відомості про батька [PERSON] записані відповідно до частини першої ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідачі Бірюкови перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 червня 2013року до теперішнього часу (а.с. 17) Із довідки про реєстрацію місця проживання особи №3315 від 30.11.2018р вбачається, що відповідачка [PERSON] зареєстрована з 01.02.2007р по теперішній час в [ADDRESS] . (а.с.12) За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Донецькій області [PERSON] зареєстрований з 13.12.2005р в [ADDRESS] (а.с.44) Згідно розпорядження голови Добропільської районної державної адміністрації № 266 від 30.09.2019р малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини , позбавленої батьківського піклування (а.с.19) Згідно рішення виконавчого комітету Дружківської міської ради № 565 від 04.12.2019р встановлено опіку над малолітнім [PERSON] , та призначено [PERSON] його опікуном. (а.с.20) Актом інспектора смт Райське від 25 серпня 2021р [PERSON] , в присутності свідків: сусідів [PERSON] , [PERSON] , встановлено, що за адресою [ADDRESS] фактично з квітня 2018року [PERSON] ,2008року народження, [PERSON] , 2014року народження, [PERSON] ,2016року народження, [PERSON] ,2020року народження. Виховують дітей дідусь [PERSON] , бабуся [PERSON] (а.с.21) Актом інспектора смт Райське О.В. Денисенко від 25 серпня 2021року встановлено, що [PERSON] , 1989року народження, та [PERSON] 1989року народження, фактично ніколи не проживали за адресою [ADDRESS] . Їх особистих речей в житловому приміщенні немає. (а.с.22) Довідкою про склад сім`ї №101 від 18.08.2021 виконавчого комітету Райської селищної ради міста Дружківки Донецької області доводиться, що [PERSON] ,1965року народження, зареєстрований [ADDRESS] , фактично проживає за адресою [ADDRESS] та до складу його сім`ї входять: [PERSON] , дружина [INFO] ; [PERSON] , підопічний онук, [INFO] ; [PERSON] , онук, [INFO] ; [PERSON] , онука, [INFO] , [PERSON] , онук, [INFO] . (а.с.23,27) Судом встановлено, що [PERSON] навчається в Дружківській загальноосвітній школі №9 Дружківської міської ради (а.с.24,26). У прийомі дітей [PERSON] , Арсенія до навчального закладу ясла-садок №5 Дружківської міської ради [PERSON] було відмовлено у зв`язку з тим, що немає потрібних документів для зарахування дітей в дошкільний заклад. (а.с.25) Будинок, в якому проживають неповнолітні діти, по [ADDRESS] , належить на праві власності [PERSON] (а.с.34) Із Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] , яка зареєстрована в [ADDRESS] , вбачається, що житловий будинок за вказаною адресою знаходиться в аварійному стані, напів зруйнований, непридатний до проживання. Зі слів сусідів, сім`я [PERSON] виїхала на початку 2000років, більше нікого з її родини з тих пір в селі не бачили. (а.с.99) Актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину від 11.04.2022 встановлено, що [INFO] о 10год 00хв була виявлена дитина чоловічої статі, на вигляд приблизно 3 роки, не розмовляє. Дитина доставлена до КНП Дружківська МЛ№2. Дитиною виявився [PERSON] . Як пояснив позивач в судовому засіданні, після звернення ним до суду з позовом, відповідачка взяла сина [PERSON] до себе. Вони не заперечували такій ініціативі відповідачки, сподіваючись, що вона стане на шлях виправлення. Дуже короткий час вона проживала із своїм співмешканцем та сином [PERSON] в м.Дружківка, точної адреси він не знає, оскільки відповідачка не повідомляла про таке. Як з`ясувалося пізніше, у квітні 2022р відповідачка залишила сина у матері свого співмешканця та кудись зникла. Вони до теперішнього часу не знають де вона. А дитину влаштували в патронатну сім`ю, оскільки не одразу з`ясували, що це його онук. Він має намір повернути дитину та встановити над усіма дітьми опіку. Відповідно до наказу служби у справах дітей Дружківської міської ради № 1-01-25/22 від 15.04.2022, Акту про факт передачі дитини від 15.04.2022р малолітнього [PERSON] , [INFO] , передано патронатному вихователю. Згідно з Висновком органу опіки та піклування Дружківської міської ради № 01-16/60 від 01.02.2023 про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , орган опіки вважає за доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] по відношенню до їхніх дітей, оскільки вважають що в даній ситуації має місце свідоме умисне ухилення від виконання батьківських обов"язків з боку відповідачів. (а.с.95-97) В судовому засіданні представник органу опіки та піклування [PERSON] підтримала висновок. Вважає що є підстави для задоволення даного позову, оскільки відповідачі самоусунулися від виконання батьківських обов"язків відносно своїх дітей. Відповідно до п.8 статті 7 Сімейного Кодексу України зазначено , що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 141 Сімейного Кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов"язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов"язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. 1 Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема становлення батьків до дітей. Пунктом 16 цієї постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Свідок [PERSON] підтвердила в судовому засіданні, що відповідачка [PERSON] не займається вихованням своїх дітей, не цікавиться їхнім життям, не утримує їх. З весни 2022року вона взагалі кудись зникла. Відповідач [PERSON] незнає про існування дітей, оскільки діти народжувалися після їхнього фактичного розлучення. А шлюб до теперішнього часу не розірваний. Суд, відповідно до ст. 171 СК України, з`ясував думку [PERSON] щодо поставленої в позові вимоги. Він вважає, що матір необхідно позбавити батьківських прав, оскільки вона взагалі не виконувала свої батьківські обов`язки. Він все своє життя живе з дідом та бабусею. Вона ніколи не вітала його з днем народження, не дарувала подарунки, не піклувалася про нього. Не піклується і про братів та сестру. Враховуючи те, що відповідачі фактично покинули своїх дітей, не вживають заходів щодо належного виховання дітей, щодо їх морального, культурного та фізичного розвитку, не утримують дітей матеріально, це дає змогу дійти до висновку що відсутні поважні причини не виконання батьківських обов`язків відповідачами по відношенню до дітей. Виходячи з оцінки доказів, пояснення позивача, пояснення свідка, суд приходить до висновку, що відповідачі свідомо та умисно ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка відповідно до ст. 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Виходячи з інтересів дітей, і того факту, що батьки свідомо та умисно ухиляються від виконання своїх батьківських обов"язків, суд вважає, що є підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення відповідачів батьківських прав. Суд вважає, відповідачами було порушено право дітей на належне виховання з їх боку, а тому позовні вимоги щодо позбавлення її батьківських прав підлягають задоволенню. Також підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь дітей аліментів на їх утримання. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав ; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 166 СК України, при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що батьки не приймають участі в матеріальному утриманні дітей, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з них аліментів. При визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище дітей , матеріальне становище відповідачів, те, що у них на утриманні не має інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, яким вони зобов"язана надавати матеріальну допомогу. В зв`язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути аліменти з [PERSON] на користь дітей у розмірі 1/8 частини з усіх видів її доходу на кожну дитину, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення найстаршою дитиною повноліття; з [PERSON] на користь дітей у розмірі 1/6 частини з усіх видів її доходу, на кожну дитину, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На підставі ст. 141 ЦПК України з кожного відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір за вимоги щодо позбавлення батьківських прав в сумі 908грн і за вимоги щодо стягнення аліментів сумі 908грн. Загальна сума до стягнення з кожного складає 1816,60грн

Outcome: approved