Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 28 березня 2019 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 337, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Позовні вимоги мотивовані тим, що припинили шлюбні відносини, мешкають окремо та ведуть роздільне господарство. Позивач з відповідачем є різними по характеру людьми. Втратили один до одного почуття любові і розуміння, внаслідок чого подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Від шлюбу у позивача та відповідача народився син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження видане Малиновським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 16 серпня 2019 року, актовий запис № 650, свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2023 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 22 червня 2023 року. 05 червня 2023 року до суду від позивачки надійшли уточнені позовні вимоги, де просить суд розірвати укладени шлюб та після розірвання відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». У судове засідання 22 червня 2023 року сторони не з`явилися. Про день, місце та час розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивачки до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. ст.\~110,\~112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 28 березня 2019 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного Головного територіального управління юстиції в Одеській області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 337, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу у позивача та відповідача народився син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження видане Малиновським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 16 серпня 2019 року, актовий запис № 650, свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Подружнє життя у сторін не склалось. Подружжя разом не проживає, спільне господарство між позивачем та відповідачем не ведеться. В уточненій позовній заяві позивачка просить відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно ст. 113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього Кодексу. За ч. 3\~ст. 109 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тож позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими.

Outcome: approved