Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

\~До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участю третіх осіб - Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни, Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, в якому просить: - визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 21.08.2020 року вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., який зареєстрований в реєстрі за № 19335 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості за кредитним договором у розмірі 17 801,25 грн. та 650 грн. за вчинення виконавчого напису. -стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача [PERSON] сплачений судовий збір. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 17.11.2014 року між позивачем та ПАТ «Альфа Банк» був укладений кредитний договір № 490927280 на загальну суму 2 538,44 грн., із процентною ставкою 39,9 річних. Строк погашення кредиту сплив 18.11.2017 року. 21.08.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 19335 про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором в розмірі 17 801,25 грн. та 650 грн. за вчинення виконавчого напису. Загальна сума становить - 18 451,25 грн. Позивач зазначає про те, що йому випадково стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 12.10.2020 року, ВП № 63270089. Також, в рамках виконавчого провадження 16.10.2020 року була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис виконаний без достатніх правових підстав, оскільки при його вчиненні нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив норми закону, тому виконавчий напис був зроблений приватним нотаріусом з порушенням норм чинного законодавства та не підлягає виконанню. Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17.09.2021 року відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 14.12.2021 року на 10год. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 02.11.2022 року клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Грішина О.В. про витребування доказів по \~цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участю третіх осіб - Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В., Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Витребувано ТОВ «Вердикт Капітал» наступні документи: - Кредитний договір № 490927280 від 17.11.14 року; - Докази отримання заявником (боржником) кредитних коштів; - Акт звірки підписаний позивачем щодо визнання безспірної суми боргу; - Первинні бухгалтерські документи, які підтверджують виникнення заборгованості, у тому числі з визначенням сум по роках станом на 18.11.2017 р. (прострочена заборгованість за сумою кредиту; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; строкова заборгованість за штрафами і пенями); - Докази повідомлення позивача про переуступку права вимоги; - Договір Відступлення права вимоги за кредитними договорами 1 від 21 червня 2016 р. укладеного між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «КРЕДИТНІ ІНІЦІАТИВИ»; - Договір Відступлення права вимоги за кредитними договорами № 2019-1KI/ВЕСТА від 26 грудня 2018 року з підтвердженням щодо повідомлення позивача про переуступку права вимоги; - Докази отримання Позивачем (боржником) кредитних коштів; - Договір Відступлення права вимоги за кредитним договором № 16-01/19/1. від 16 січня 2019 року з підтвердженням щодо повідомлення позивача про переуступку права вимоги. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 05.06.2023 року на 09год. 15хв. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. До суду від представника адвоката Грішина О.В. надійшла письмова заява, яка міститься в матеріалах спрваи, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, також просив суд розгляд справи проводити за відсутності позивача та за відсутності його представника (арк.сп.191). У судове засідання представник відповідача - ТОВ «Вердикт Капітал» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. В матеріалах справи міститься письмовий відзив, в якому представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні (арк.сп.68-73). У судове засідання третя особа - Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У судове засідання третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова М.В. не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила. У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника відповідача та інших учасників процесу, які були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов є обґрунтованим, є доказаним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено про те, що 17.11.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №490927280, відповідно до умов якого Орехову був наданий кредит у розмірі 2\~538,44 грн., із зобов`язанням повернути наданий кредит у повному обсязі в строк до 18.11.2017 року, зі сплатою 39,9% річних (арк.сп.160). Судом встановлено про те, що 21.08.2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис №19335 про звернення стягнення з громадянина(-ки) України, яким(якою) є [PERSON] , дата народження [INFO] , місце народження - місто Одеса, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса реєстрації: [ADDRESS] , місце проживання [ADDRESS] . фактичне місце роботи невідоме, який(-а) є Боржником за Кредитним договором 490927280 від 17 листопада 2014 року, укладеним з Акціонерне товариство "Альфа-Банк", ідентифікаційний код юридичної особи 23494714, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами від 21 червня 2016 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредитні Ініціативи", ідентифікаційний код юридичної особи 35326253, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 2019-1К1/ВЕСТА від 26 грудня 2018 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "1НВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА", ідентифікаційний код юридичної особи 41264766, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 16-01/19/1 від 16 січня 2019 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", ідентифікаційний код юридичної особи 36799749, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вулиця Кудрявський узвіз, будинок 5-Б, реквізити: IBAN [NUMBER] в ПАТ АБ «Південний», МФО 328209, далі іменований - Стягувач, заборгованість за Кредитним договором 490927280 від 17 листопада 2014 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16 січня 2019 року по 11 березня 2020 року. Сума заборгованості складає 17 801,25 (Сімнадцять тисяч вісімсот одна гривня 25 копійок), в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 2 381,64 (Дві тисячі триста вісімдесят одна гривня 64 колійки); прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 2 531,20 (Дві тисячі п`ятсот тридцять одна гривня 20 копійок); строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); строкова заборгованість за комісією становить 0,00 (Нуль гривень 00 копійок); строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 6 226,54 (Шість тисяч двісті двадцять шість гривень 54 копійки); строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 6 661,87 (Шість тисяч шістсот шістдесят одна гривня 87 копійок). За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, в розмірі 650,00 (Шістсот п`ятдесят гривень 00 копійок), які підлягають стягненню з Боржника на користь Стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 18 451,25 (Вісімнадцять тисяч чотириста п`ятдесят одна гривня 25 копійок). Судом встановлено про те, що 12.10.2020 року приватним виконавцем Малковою М.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису №19335, виданого 21.08.2020 року, за виконавчим провадженням №63270089 (арк.сп.20-21). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України "Про нотаріат" порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України "Про нотаріат"). За результатами аналізу вищенаведених норм, суд дійшов висновку, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 27 березня 2019 року у справі N 137/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначено главою 14 Закону України "Про нотаріат" та главою 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, у абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Із матеріалів справи вбачається про те, що виконавчий напис №19335 Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. від 21.08.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №490927280 від 17.11.2014 року виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості згідно з Переліком. Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 (справа №466/6825/14ц). Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року, справа № 6- 887цс 17 та постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року, справа № 310/9293/15, провадження № 61-154св18. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру заборгованості зроблено відповідачем одноособово, без повідомлення позивача про наявність указаної заборгованості. У постанові Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). При цьому лише та обставина, що у виконавчому написі зазначено більшу суму заборгованості за кредитом, ніж у повідомленні, не свідчить про наявність спору про розмір заборгованості (постанова Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15). Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Судом встановлено про те, що представником позивача не надано до суду докази про підтвердження отримання вимоги позивачем, а неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно поінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги відповідача. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). При таких обставинах, позовні вимоги [PERSON] до ТОВ «Вердикт Капітал», за участю третіх осіб - Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В., Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню. Таким чином, згідно ст. 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved