Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

30.11.2021 до Київського районного суду м. Харкова\~надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ НВП «Стальсервіс» в якій позивач прохає суд стягнути з ТОВ НВП «Стальсервіс» на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 27.01.2021 по 26.10.2021 в сумі 35503,80 гривень. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 19.08.2020 ним була подана позовна заява до ТОВ НВП «Стальсервіс» про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу. 26.01.2021 Київським районним судом м.Харкова було винесене рішення на користь позивача, яке фактично залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду від 13.09.2021. Вказує, що позовна заява розглядалась більше року, з 19.08.2020 по 13.09.2021, позивач при розгляді справи у суді першої та апеляційної інстанції відвідував усі судові засідання, клопотань про перенесення засідань не подавав. 14.09.2021 відповідачем видано наказ №14/09 «Про поновлення на роботі [PERSON] », однак до відома [PERSON] вказаний наказ було доведено під розпис 27.10.2021. Також 27.10.2021 позивачем була подана заява про звільнення із займаної посади за власним бажанням та цього ж дня він отримав розрахункові кошти (компенсація відпустки) у сумі 5505,45 гривень. При цьому позивач вважає, що час вимушеного прогулу складає з 06.08.2020 по 26.10.2021 і становить 307 робочих днів. За рішенням Київського районного суду м.Харкова від 26.01.2021 відповідач компенсував за виконавчим листом середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.08.2020 по 26.01.2021 в сумі 22473,15 гривень. А середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.01.2021 по 26.10.2021 включно (188 робочих днів) становить 35503,80 гривень. З огляду на викладене позивач звернувся до суду з даним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова, 30.11.2021 визначено головуючого суддю у справі: Лях М.Ю. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 03.12.2021 позовну заяву залишено без руху та наданий час для усунення недоліків. 23.12.2021 позивачем подано до суду уточнену позовну заяву, якою [PERSON] просить суд визнати термін з 27.01.2021 по 26.10.2021 часом вимушеного прогулу; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 27.01.2021 по 26.10.2021 в розмірі 35\~503 (тридцять п`ять тисяч п`ятсот три) грн. 80 коп. та сплачений судовий збір. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 01.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. При відкритті провадження у справі судом було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам\~ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. З інформації, що міститься на повідомленні про вручення поштового відправлення, вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження, примірник позовної заяви з додатками до неї уповноважена особа ТОВ НВП «Стальсервіс» отримала 22.07.2022.Правом на подачу відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова, 14.10.2022 визначено головуючу суддю у справі: Лисиченко С.М. Підстави проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи: перебування судді у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (відповідно до Наказу голови Київського районного суду м. Харкова Шаренко С.Л. №02-03/213 від 23.09.2022 «Про надання відпустки по догляду за дитиною судді Лях М.Ю.»). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19.10.2022 справу прийнято до провадження судді Лисиченко С.М. Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 04.04.2023 у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до розгляду Верховним Судом касаційної скарги ТОВ НВП " Стальсервіс" на рішення Київського районного суду м.Харкова по справі №953/13430/20 від 26.01.2021 та постанови Харківського апеляційного суду по справі №953/13430/20 від 13.09.2021 - відмовлено. В судове засідання, призначене на 26.06.2023, позивач не з`явився, до суду подав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити, а також не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача ТОВ НВП «Стальсервіс» в судове засідання, призначене на 26.06.2023, не з`явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки суду невідомі. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно частини 4\~статті 223 ЦПК України\~\~постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~статті 280 ЦПК України. Відповідно до вимог частини 2\~статті 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом № 147-П про прийняття на роботу від 03 вересня 2018 року [PERSON] прийнято на роботу з 04 вересня 2018 року на посаду менеджер зі збуту до Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство «Стальсервіс». 01 липня 2020 року за заявою [PERSON] наказом (розпорядження) про переведення на іншу роботу № ПП006 переведено на посаду комірник. Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Стальсервіс» від 05 серпня 2020 року № 79-3 [PERSON] звільнено з роботи з посади комірника з 05 серпня 2020 року у зв`язку із втратою довір`я з боку власника за пунктом 2 статті 41 КЗпП України. 26.01.2021 Київським районним судом м.Харкова ухвалено рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Стальсервіс», третя особа генеральний директор Сідун Володимир Васильович про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Стальсервіс» від 05 серпня 2020 № 79-3 (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту), яким [PERSON] звільнено з роботи з посади комірника з 05 серпня 2020 року у зв`язку із втратою довір`я з боку власника за пунктом 2 статті 41 КЗпП України; поновлено [PERSON] на посаді комірника Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Стальсервіс» з 05 серпня 2020 року; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Стальсервіс» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 серпня 2020 року по 26 січня 2020 року в сумі 22 473,15 грн; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Стальсервіс» на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Стальсервіс» на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 50,00 грн; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Стальсервіс» на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн; допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць. Постановою Харківського апеляційного суду від 13.09.2021 рішення\~Київського районного суду м. Харкова від 26 січня 2021 року\~ змінено, виключено з резолютивної частини рішення наступне:\~визнати протиправним та скасувати наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Стальсервіс» від 05 серпня 2020 № 79-3 (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту), яким [PERSON] звільнено з роботи з посади комірника з 05 серпня 2020 року у зв`язку із втратою довір`я з боку власника за пунктом 2 статті 41 КЗпП України. В іншій частині рішення суду залишено без змін. Згідно з частиною 3 статті 6 Закону України " Про доступ до судових рішень" суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. З аналізу даних Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що постановою Верховного Суду від 29.03.2023 у справі №953/13430/20 касаційну скаргу ТОВ науково-виробниче підприємство "Стальсервіс" залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м.Харкова від 26.01.202021 та постанову Харківського апеляційного суду від 13.09.2021 залишено без змін. Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Стальсервіс» від 14 вересня 2021 року № 14/09 визнано недійсним запис за №34 трудової книжки [PERSON] та поновлено останнього на попередній роботі. Наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Стальсервіс» від 14 вересня 2021 року № 14/09 «Про поновлення на роботі [PERSON] », на виконання рішення Харківського апеляційного суду від 13.09.2021 у справі №953/13430/20, скасовано наказ №79-3 від 05.08.2020 про звільнення [PERSON] за п.2 ст.41 КЗпП України, поновлено [PERSON] на попередній роботі на посаді комірника з 05.08.2020. Цим же документом наказано головному бухгалтеру виплатити [PERSON] середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Наказом керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Стальсервіс» Сідуна В. В. (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) від 27 жовтня 2021 року № 147-3 [PERSON] звільнено з роботи з посади комірника з 27 жовтня 2021 року на підставі заяви за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України. Положення статті 43 Конституції України закріплює гарантії на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом. Частина перша статті 235 КЗпП України передбачає, що в разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядав трудовий спір, підлягає негайному виконанню (частина сьома статті 235 КЗпП України). Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості і підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його оголошення в судовому засіданні. Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків. Виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника. Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника. КЗпП України не містить визначення поняття «поновлення на роботі», як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у статті 65 Закону України «Про виконавче провадження». За змістом статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент поновлення позивача на роботі за рішенням суду) рішення вважається виконаним боржником із дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення. Отже, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків. При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків. Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суд у постановах від 06 грудня 2018 року у справі № 465/4679/16 (провадження № 61-29024св18),від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17 (провадження№ 61- 12857св18), від 17 червня 2020 року у справі № 521/1892/18 (провадження № 61-39740св18), від 16 листопада 2022 у справі №709/1465/19, від 30 травня 2023 у справі №297/1013/22. Положеннями статті 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Належить відмітити, що вказана норма не містить застережень, що власник або уповноважений ним орган не відповідає за затримку виконання рішення про поновлення на роботі в разі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, якщо працівник не вчинив додаткові дії, зокрема пред`явлення рішення до примусового виконання, що вказує на його бажання бути поновленим на роботі. Європейський суд з прав людини у своїй практиці, зокрема, у пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15 жовтня 2009 року у справі Юрій Миколайович Іванов проти України (заява № 40450/04) зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Заявникові не можна дорікати за неподання до державної виконавчої служби заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Частиною 1\~статті 2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно частини 1\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2\~статті 77 ЦПК України. Згідно частини 1\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази,що стосуються предмета спору, з власної ініціативи (частини5,7 статті 81 ЦПК України). В межах розгляду даної справи судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м.Харкова від 26.01.2021 поновлено [PERSON] на посаді комірника Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Стальсервіс» з 05 серпня 2020 року. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць. Рішення суду в цій частині набрало законної сили. Судом встановлено, що судом ухвалено вищевказане рішення 26.01.2021 за участю сторін, в тому числі і представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Стальсервіс». Разом з цим, лише 14.09.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Стальсервіс» було видано наказ № 14/09 про поновлення [PERSON] на попередній роботі на посаді комірника з 05.08.2020. При цьому, доказів ознайомлення позивача із вказаними вище наказами та фактичного його допуску до роботи відповідачем не надано. Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідач ознайомив його із наказом від 14.09.2021 №14/09 лише 27.10.2021, після чого, в цей же день позивач написав заяву про звільнення із займаної посади за власним бажанням відповідно до статті 38 КЗпП. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що рішення суду від 26.01.2021 не було виконано у встановлені законом строки, оскільки [PERSON] фактично не був допущений відповідачем до роботи. Суд зазначає, що невиконання або неналежне виконання судового рішення є відповідною підставою для звернення позивача до суду. При цьому, позивач наділений правом самостійно обирати спосіб захисту його порушених прав, як то шляхом звернення до суду з відповідним позовом, так і шляхом встановлення контролю за виконанням судового рішення про поновлення його на посаді. З огляду на встановлені державні гарантії обов`язковості виконання судових рішень, суд зазначає, що затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника тягне обов`язок роботодавця виплатити такому працівникові середній заробіток за весь час затримки, а саме з 27.01.2021 (наступний день після ухвалення рішення Київським районним судом м.Харкова у справі №953/13430/20) по 26.10.2021 (день, що передував звільненню [PERSON] ), що складає в сумі 35 314,95 грн. . При розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 27.01.2021 по 26.10.2021 суд враховує розмір середнього заробітку за червень- липень 2020 -188,85 грн., розрахований виходячи із розміру заробітної плати [PERSON] за червень- липень 2020 року (у зв`язку із поновленням його судом на роботі з 05.08.2020), встановлений рішенням Київського районного суду м.Харкова від 26.01.2021 у справі № 953/13430/20., а також середнє місячне число робочих днів - 187 ( 188.85х187= 35 314,95 грн.). Враховуючи викладене,\~а також\~те,\~що в межах розгляду даної цивільної справи судом не встановлено обставин, які б звільнили відповідача від негайного виконання рішення суду про поновлення [PERSON] на роботі, що в свою чергу позбавило б відповідача обов`язку виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Згідно частини 1статті 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 903 грн. 19 коп. (99.47%х908:100)- пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial