Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

08 лютого 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просила визнати припиненими з 01 січня 2023 року її трудові відносини з Товариством з обмеженою відповідальністю «4ЕКС-АП» (далі по тексту ТОВ «4ЕКС-АП») на підставі ч. 1\~ст. 38\~КЗпП України. Вимоги обгрунтовано тим, що позивач з 24 листопада 2015 року працювала у відповідача на посаді менеджера з організації консультаційних послуг. [PERSON] з вересня 2016 року перебувала у відпустці у зв`язку із вагітністю та пологами, а з квітня 2019 року у відпустці по догляду за другою дитиною до досягнення нею трирічного віку. В грудні 2021 року [PERSON] , маючи намір припинити трудові відносини, направила на адресу ТОВ «4ЕКС-АП» лист, який повернувся у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Зважаючи на це, позивач, посилаючись на вимоги ст. 36, 38 КЗпП України просить суд задовольнити її позовні вимоги. Ухвалою суду від 10 лютого 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено до розгляду з викликом і повідомленням. Сторонам роз`яснено права, обов`язки і встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Відповідач своїм процесуальним правом подати відзив на позов не скористалась. Заяв чи клопотань на адресу суду не направив. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання сторони до суду не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Разом з тим, представник позивача подала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, а розгляд справи здійснити у її відсутність. Зважаючи на неявку сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи і наявні в ній докази, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши її у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2\~передбачено, що відповідно ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~ ч.\~1\~ст.\~4,\~ч.\~1\~ст.\~5\~ ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встанов-леному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.\~12,\~81,\~89\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. З копії Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що ТОВ «4ЕКС-АП» (код ЄДРПОУ 39359057) в серпні 2014 року та розташоване за адресою : м. Київ, вул. Володимирська, буд. 49А, приміщення 418. Судом, на підставі даних, наведених у формі ОК-5 з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України сформованого 15 травня 2023 року та довідки № 1004-23-03192 від 15 травня 2023 року з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела / суми виплачених доходів та утримання податків встановлено, що позивач з 24 листопада 2015 року працювала у ТОВ «4ЕКС-АП» та не була звільнена на момент звернення з даним позовом до суду. Доказів протилежного суду сторонами у справі не надано. В грудні 2021 року [PERSON] направила на адресу відповідача заяву, якою просила вважати розірваним трудовий договір, що укладений на невизначений строк, з ініціативи працівника та звільнити її з посади менеджера з організації консультаційних послуг в день отримання даного повідомлення та зробити відповідний запис у трудовій книжці. Даний лист повернувся позивачу за закінченням терміну зберігання. Наведене підтверджується довідкою відділу зв`язку Укрпошти про причини повернення листа та накладною від 21 грудня 2021 року за № 0833000007090. Через це [PERSON] 25 жовтня 2022 року звернулась до Головного управління держпраці у Київській області та 11 листопада 2022 року отримала лист за № КВ/2/3673-ЗВ-22, яким позивачу було повідомлено про те, що на підставі ч. 1 ст. 16 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у період воєнного стану Держпраця та її територіальні органи можуть здійснювати заходи державного нагляду виключно за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання та фізичними особами, які використову-ють найману працю, в частині додержання вимог цього Закону, а також з питань виявлення неоформлених трудових відносин та законності припинення трудових договорів. Відтак даний орган не має повноважень на здійснення заходів державного нагляду з питань, наведених у зверненні [PERSON] . Згідно ст. 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Статтею 3\~КЗпП України визначено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Припинення трудового договору може мати місце лише з підстав, передбачених законодавством. Відповідно ч. 1\~ст. 21 КЗпП України\~трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. У частині 2\~ст. 22 КЗпП України\~встановлено, що відповідно Конституції України\~будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Підставами припинення трудового договору, зокрема, є розірвання трудового договору з ініціативи працівника, відповідно пункту 4 ч. 1\~ст. 36 КЗпП України. Згідно ч. 1\~ст. 38 КЗпП України\~працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Законодавством України визначено право особи вільно обирати собі місце роботи та припиняти трудові відносини за власним бажанням, будь-яких обмежень не допускається, оскільки це порушує невід`ємне право особи на вільний вибір праці. Враховуючи порушення права позивача на припинення трудового договору, обраний [PERSON] спосіб захисту направлений на відновлення її трудових прав, що гарантовані\~Конституцією України. За встановлених у справі обставин положення закону щодо письмового попередження власника про бажання працівника звільнитись нівелюється, а іншого порядку звільнення з ініціативи працівника чинне законодавство не передбачає. Недосконалість національного законодавства та прогалини у правовому регулюванні певних правовідносин не можуть бути підставою для позбавлення особи права на захист порушених прав у обраний ним спосіб. Як вбачається зі змісту позовної заяви, [PERSON] просить суд визнати свої трудові відносини з відповідачем припиненими з 01 січня 2023 року. Тобто, пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між позивачем та відповідачем оскільки в позасудовому порядку [PERSON] позбавлена можливості скористатися своїм правом на звільнення за власним бажанням. За змістом статей\~221,\~232 КЗпП України\~безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміну дати і формулювання причини звільнення. Відповідно вимог ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач не бажає працювати у ТОВ «4ЕКС-АП», про що направила письмову заяву про звільнення роботодавцю, суд дійшов висновку, що позов про визнання припиненими трудових відносин [PERSON] з цим товариством на підставі ч. 1\~ст. 38 КЗпП України, ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. Наведене підтверджується квитанцією № 3 від 08 лютого 2023 року. Оскільки позовні вимоги задоволено, з відповідача на користь позивача на підставіі ст.\~133,\~141\~ЦПК України слід\~стягнути сплачений [PERSON] судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved