Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовною заявою, якою просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожитий природний газ в розмірі 3369, 49 грн, інфляційні втрати в розмірі 443, 46 грн, 3% річних в розмірі 191, 60 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481, 00 грн. В обґрунтування вимог вказано, що боржник є побутовим споживачем природного газу, який постачається за адресою: [ADDRESS] . Позивач стверджує, що фактичне споживання природного газу та оплату відповідачем за спожитий природний газ підтверджує факт згоди відповідача на приєднання до умов публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам. В період з 31.05.2019 року по 03.11.2022 року відповідач використовував природний газ для побутових потреб, проте у повному обсязі не оплачував надані послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 3369, 49 грн. Крім того, просить стягнути інфляційні втрати в сумі 443, 46 грн, 3% річних в розмірі 191, 60 грн., а всього 4004, 55 грн. Ухвалою від 20.12.2022 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (а.с. 29). 02.02.2023 року від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності, якою остання просила відмовити у задоволенні позову з підстав пропущення строків позовної давності (а.с. 33). Запереченням на заяву про застосування строків позовної давності представник позивача просила відмовити у задоволенні заяви відповідача, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а.с. 36-37). 29.03.2023 р. в справі ухвалено заочне рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" заборгованість за\~спожитий природний\~газ,\~яка утворилась\~за період\~з 31.05.2019\~року по\~03.11.2022\~року у\~розмірі 3369,\~49\~грн,\~а також\~нараховані за\~період з\~31.05.2019\~року по\~24.02.2022\~року інфляційні втрати в сумі 443, 46 грн та 3% річних в сумі 191, 60 грн,\~а всього\~4004,\~55\~грн.\~та \~судовий збір\~у розмірі\~2481,\~00\~грн.\~ 17.05.2023\~ухвалою Богунського\~районного суду\~м.Житомирва\~скасовано заочне\~рішення від\~29.03.2023\~року по\~справі №295/12562/22\~за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. Представник позивача просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в заяві про перегляд заочного рішення просила врахувати, що є особою з інвалідністю 2 групи та звільнена від сплати судового збору. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. ТОВ «Житомиргаз\~Збут» надає\~послуги з\~постачання природного\~газу споживачу\~ [PERSON] \~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Згідно розрахунку\~споживання природного\~газу,\~довідки ТОВ\~«Житомиргаз збут»,\~фінансового стану\~по особовому\~рахунку,\~оформленому на\~ім`я абонента\~ [PERSON] \~у зв`язку\~з отримання\~послуг щодо\~постачання природного\~газу,\~за період\~з 31.05.2019\~року по\~03.11.2022\~року за відповідачем обліковується заборгованість у зв`язку з отримання послуг постачання природного газу в розмірі 3369, 49 грн (а.с. 22-24). Особовий рахунок № [NUMBER] відкрито на споживача природного газу [PERSON] , [INFO] . Згідно розрахунку інфляційних втрат та 3% річних, наданих у позовній заяві, інфляційні втрати за період з 31.05.2019 року по 24.02.2022 року складають 443, 46 грн, 3% складають 191, 60 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача за надані позивачем послуги з постачання природного газу згідно наданих позивачем розрахунків становить 4004, 55 грн. Відповідно до положень статті 7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву споживача кореспондує обов`язок, серед інших, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору. За змістом статті 901\~ЦК\~України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно пункту 6 частини 1 статті 8\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору. Згідно статті 162\~ЖК України власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 525\~ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору, що передбачено ч. 1 ст. 634 ЦК України. Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2496, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642\~Цивільного кодексу\~України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. За умовами Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам підтвердженням приєднання до умов договору є підписана та повернута заява-приєднання, та/або сплачений споживачем рахунок постачальника за поставлений природний газ, та/або фактичне споживання природного газу. Згідно п. 13 розділу ІІІ Правил розрахунки за послуги з газопостачання можуть поводитись на підставі даних про об`єм (обсяг) газу визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний період. Відповідно до п. 30 розділу ІІІ Правил в разі коли між побутовим споживачем і постачальником не досягнуто згоди про надання послуг з газопостачання, розмір їх оплати, відшкодування збитків, спірні питання вирішуються в судовому порядку. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 "Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" нарахування та стягнення штрафів або пені, інфляційних нарахувань, відсотків річних у разі несвоєчасної або неповної оплати за житлово-комунальні послуги населенням - заборонено. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається ст. 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України), а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 цієї статті). Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес, позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 установлено з 12.03.2020 на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався та триває на теперішній час. Відповідно до п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Враховуючи продовження строку позовної давності на період дії карантину, ТОВ «Житомиргаз Збут» звернулось із позовною заявою до суду за захистом свого порушеного права в межах такого строку. Загальні положення застосування позовної давності, зокрема, викладені у наступних постановах Верховного Суду: № 522/1029/18 (14-270цс19); № 522/2110/15-ц (14-247 цс 18) /п. 61; № 522/2201/15-ц (14-179 цс 18) /п. 61/; № 522/2202/15-ц (14-132цс18) /п. 61/; № 372/1036/15-ц (14-252цс18); № 183/1617/16 (14-208 цс 18) /п.п.73/. З урахуванням викладеного, оскільки позивачем доведено наявність заборгованості відповідача за надання послуг з постачання природного газу, відсутності правових підстав для задоволення заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ групи, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. Порядок розподілу судових витрат між сторонами регламентується ст. 141 ЦПК України, зокрема, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста цієї статті). Відповідно до положень Закону України "Про судовий збір", з урахуванням ст. 141 ЦПК України судовий збір з відповідача не підлягає до стягнення та компенсується за рахунок держави.

Outcome: approved