Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

07 лютого 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи це тим, що він з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 1995 року. Від цього шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей. Позивач вказує, що сімейне життя з відповідачкою не склалось через те, що вони різні за характером люди і мають різні погляди на життя, внаслідок чого між подружжям склались неприязні відносини. Позивач наполягає, що подальше перебування у шлюбі з [PERSON] неможливе. Позивач [PERSON] у судовому засіданні на розірванні шлюбу наполягав. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу. Вислухавши доводи позивача, прийнявши до уваги позицію відповідачки та визнання нею позову, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Припинення шлюбу визначено главою 11 Сімейного кодексу України. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за доцільне застосувати в даному випадку вимоги вказаної глави з урахуванням заявлених вимог та відсутності у сторін неповнолітніх дітей. Згідно вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 16 вересня 1995 року Сахновецькою сільською радою Ізяславського району Хмельницької області актовий запис № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 16 вересня 1995 року, копія якого додана до матеріалів справи. Від цього шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач у судовому засіданні повідомив, що діти являються повнолітніми і проживають окремо. Проти вказаної обставини відповідачка жодних заперечень не подала. Позивач у судовому засіданні вказав, що сімейні стосунки між сторонами припинені та більше не поновлювались. Відповідачка проти вказаної обставини заперечень не подала. За строк, наданий судом для примирення, сторони не помирились. Також, судом встановлено, що фактично підстав вважати можливим збереження сім`ї немає, шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, намірів на відновлення сімейних стосунків позивач та відповідачка не мають, визнають ту обставину, що вони різні за характером люди і мають різні погляди на життя. Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зважаючи на відсутність будь-яких підстав для примирення сторін, те, що подружжя фактично припинило шлюбні стосунки, враховуючи категоричну позицію позивача про необхідність розірвання шлюбних відносин, та позицію відповідачки про повне визнання позовних вимог, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них.

Outcome: approved