Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 22.05.2023, повний текст якого складений 01.06.2023, у справі за позовом [PERSON] до Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області, припинення речових прав на земельні ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на земельні ділянки, скасування державної реєстрації земельних ділянок у задоволенні позовних вимог відмовлено. На підставі ст. 246 ЦПК України, суд ухвалив відкласти вирішення питання про судові витрати, призначивши судове засідання на 10:00 год. 26.05.2023. 25.05.2023 представник відповідача [PERSON] адвокат Ратич Т.М. подав до суду заяву про долучення до справи доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Крім цього, подав докази відправлення іншим сторонам справи вказаної заяви з додатками. За клопотанням представника позивача адвоката Янчик М.І., поданим 29.05.2023 на електронну пошту суду, судове засідання відкладено на 11:30 год. 06.06.2023. 05.06.2023 на електронну пошту суду представник позивача адвокат Янчик М.І. подала заперечення проти ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат у справі, а також клопотання про зменшення розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу. У судовому засіданні представник позивача заперечувала проти ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати, оскільки судові витрати, понесені відповідачем, підтверджуються лише копією договору про надання правничої допомоги від 25.07.2022 №63/22 та попереднім (орієнтовним) розрахунком суми судових витрат витрат на правову допомогу, який поданий разом із відзивом у справі 02.09.2022. Крім того, представник відповідача не подав ніяких заяв про винесення додаткового рішення у справі. Водночас, представник позивача вказала, що якщо суд прийде висновку про задоволення клопотання представника відповідача, то просила зменшити суму стягнення понесених відповідачем витрат до однієї тисячі гривень. Представник відповідача у судовому засіданні просив стягнути з позивача на користь відповідача понесені останній судові витрати у справі. Вказав, що витрати на професійну правову допомогу адвоката визначено у п. 2.3 Договору про надання правової допомоги №63/22 від 25.07.2022 та становить 30 000,00 грн. Порядок сплати винагороди адвоката сторонами договору узгоджено у п. 2.4. вказаного Договору. Представник відповідача просить стягнути визначену суму витрат на правову допомогу та посилається при цьому на постанови ВС від 31.01.2022 у справі №185/5421/21, від 28.12.2020 у справі №640/18402/19, а також від 22.01.2021 у справі №925/1137/19. Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши подані матеріали у справі, суд прийшов наступного висновку. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів, тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того чи їх фактично сплачено стороною. У постанові ВП ВС у справі №755/9215/15-ц від 19.02.2020, сформовано правову позицію, згідно якої при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Згідно ордеру на надання правової допомоги серії ВС №1165479, адвокат Ратич Т.М. є представником [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги №63/22 від 25.07.2022 (а.с. 204). Відповідно до п. 2.3, 2.4 договору про надання правової допомоги №63/22 від 25.07.2022, загальна вартість послуг адвоката становить 30 000,00 грн. Вартість послуг, визначена договором, клієнт сплачує адвокату протягом 30 днів з моменту набрання законної сили рішенням Миколаївського районного суду Львівської області у справі №447/2386/21. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, згідно позиції ВС у справі №826/1216/16 від 27.06.2018, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вказане також знаходить своє підтвердження у правовій позиції ВС, викладеній у справі №638/7748/18 від 23.11.2020. Водночас, згідно постанови ВС у справі №185/5421/21 від 31.01.2022, Верховний Суд вказав на те, що якщо винагорода адвоката за послуги згідно з договором про надання правової допомоги була визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі, така за весь час дії договору не змінюється залежно від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. На підтвердження факту отримання відповідачем послуг адвоката та понесення ним витрат, представником відповідача подано ордер (а.с. 204), попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 139) та договір про надання професійної правничої допомоги №63/22 від 25.07.2022. За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України, така запроваджена для визначення розміру витрат, тоді як у межах цієї справи сума гонорару адвоката встановлена сторонами договору у фіксованому розмірі, який не залежить від обсягу послуг та витраченого представником позивача часу, а отже, розмір витрат є визначеним. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту. Разом із тим, у постанові ВП ВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц та в постанові ВС від 03.10.2019 у справі №922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічні висновки наведено також у постановах ВС від 12.02.2020 у справі №648/1102/19 та від 11.11.2020 у справі №673/1123/15-ц. Отже, за результатами дослідження та оцінки наданих відповідачем [PERSON] та його представником доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що останнім було обґрунтовано вимоги з приводу стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суду надано докази, які підтверджують понесення відповідачем витрат на правничу допомогу, дії адвоката відповідають умовам такого договору. Однак, з огляду на заперечення представника позивача та матеріали справи, з урахуванням складності справи та тривалості провадження, оцінюючи співмірність заявлених до відшкодування витрат, суд знаходить підстави для стягнення з позивача на користь відповідача [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5\~000,00 гривень. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що суд прийшов висновку щодо відмови у задоволенні заявлених позовних вимог, судовий збір у справі залишається за позивачем та розподілу не підлягає. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача. Відтак, враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, з позивачки належить стягнути на користь відповідача [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5\~000,00 гривень.

Outcome: approved