Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] , в інтересах яких діє адвокат Гордієнко Ю.П., у травні 2023 року звернулись до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказали, що [PERSON] у зв`язку із життєвими обставинами, що склалися, у квітні 2004 року вимушений був переїхати до села Дейманівка Пирятинського району Полтавської області та поселитися разом зі своєю майбутньою дружиною [PERSON] у будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який раніше належав [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадщину після смерті [PERSON] ніхто не прийняв. Після смерті [PERSON] будинком та земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0.3594 га, яка також належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-ПЛ № 034346 від 09.06.1998 ніхто не користувався. Колишній співмешканець [PERSON] , познайомившись зі [PERSON] , запропонував йому та [PERSON] поселитися у будинку та користуватися земельною ділянкою. При цьому, він передав [PERSON] та [PERSON] ключі від будинку, а також копії свідоцтва про смерть [PERSON] та Державний акт на право приватної власності [PERSON] на землю. Таким чином, з квітня 2004 року і по даний час [PERSON] та [PERSON] відкрито, безперервно володіють будинком та земельною ділянкою, що належали [PERSON] . Після смерті [PERSON] і до цього часу ніхто жодних претензій щодо володіння (користування) [PERSON] та [PERSON] будинком та земельною ділянкою, що належали [PERSON] , не пред`являв. Позивачі проживають та вільно користується будинком протягом 19 років. Посилаючись на вищевикладене, позивачі просять визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що складається із житлового будинку «А-1» (загальною площею: 46,5 м2; житловою площею: 20,4 м2), сараю «Б», погрібника «В», вбиральні «Г», огорожі № 1, колодязя (1/2) № 2, і який розташований за адресою: [ADDRESS] , та визнати за [PERSON] ; дата народження: [INFO] : РНОКПП: [NUMBER] , право власності за набувальною давністю на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що складається із житлового будинку «А-1» (загальною площею: 46,5 м2; житловою площею: 20,4 м2), сараю «Б», погрібника «В», вбиральні «Г», огорожі № 1, колодязя (1/2) № 2, і який розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 05 травня 2023 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Позивачі та представник позивачів у судове засідання не з`явилися, від представника позивачів до суду надійшла заява про розгляд справи у його та позивачів відсутність, позовні вимоги підпитують, просять позов задовольнити. Представники відповідача Пирятинської міської ради Лубенського району Полтавської області у судове засідання не з`явився, про час та місце розглядом справи повідомлені належним чином. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що позивачів знають давно, останні з квітня 2004 року і по даний час безперервно проживають у будинку по [ADDRESS] , володіють даним будинком та земельною ділянкою, що належали померлій [INFO] [PERSON] , про що подали до суду письмові пояснення. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного. Суд, вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 9). Відповідно виписки з по господарської книги с. Дейманівка Пирятинського району Полтавської області, житловий будинок [ADDRESS] згідно книги по господарського обліку № 2 за 1991 рік (особовий рахунок № [NUMBER] ) і по теперішній час рахується за [PERSON] (а.с. 10). Відповідно довідки Дейманівського старостинського округу виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області № 14.06/31 від 13.03.2023, відповідно до запису погосподарської книги №2 за 1991 рік [ADDRESS] рахувався за [PERSON] , яка померла [INFO] . Вона відповідно до Державного акту на право власності на землю №ІІІ ПЛ №34346 виданого 09.06.1998 року Дейманівською сільською радою значиться власником земельної ділянки розміром 0,3594 га. розташованої в межах села Дейманівка. З квітня 2004 року в будинку проживають але не зареєстровані [PERSON] та [PERSON] та безперервно користуються визначеними об`єктами (а.с. 11). Відомості про державну реєстрацію об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , відсутні, про що свідчить довідка КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЛУБЕНСЬКЕ МІЖРАЙОННЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНРАРИЗАЦІЇ» № 239 від 21.02.2023 (а.с. 12). Технічний паспорт на будинок [ADDRESS] (станом на 01.01.2021) Пирятинської територіальної громади Лубенського району Полтавської області, що складається із житлового будинку «А-1» (загальною площею: 46,5 м2; житловою площею: 20,4 м2), сараю «Б», погрібника «В», вбиральні «Г», огорожі № 1, колодязя (1/2) № 2, виготовлений за заявою [PERSON] станом на 20 лютого 2023 року (а.с. 13-15). Відповідно витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про паво на спадщину) № 71748650 від 10.03.2023 інформація щодо заведення спадкових справ після смерті [INFO] [PERSON] відсутня (а.с. 17), спадщину після її смерті ніхто не прийняв. Після смерті [PERSON] будинком та земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0.3594 га, яка також належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-ПЛ № 034346 від 09.06.1998 (а.с. 18) ніхто не користувався. Колишній співмешканець [PERSON] передав [PERSON] та [PERSON] ключі від будинку, а також копії свідоцтва про смерть [PERSON] та Державного акта на право приватної власності [PERSON] на землю. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданим 07.03.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пирятинського районного управління юстиції у Полтавській області (а.с. 8). Таким чином, з квітня 2004 року і по даний час [PERSON] та [PERSON] відкрито, безперервно володіють зазначеними будинком та земельною ділянкою, що належали [PERSON] . Після смерті [PERSON] і до цього часу ніхто жодних претензій щодо володіння (користування) [PERSON] та [PERSON] будинком та земельною ділянкою, що належали [PERSON] , не пред`являв. Відповідно звіту про оцінку нерухомого майна, «житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами», що розташовується за адресою: [ADDRESS] , ринкова вартість об`єкту оцінки, становить 38689грн (а.с. 20-21). Відповідно довідки Дейманівського старостинського округу виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області № 14.06.-12/38 від 03.03.2023 [PERSON] , [INFO] з квітня 2004 року дійсно проживає разом з чоловіком [PERSON] , [INFO] , але не зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). Позивачем [PERSON] також до суду було надано, в якості доказу, копії розрахункових книжок з обліку за спожиту електричну енергію у період з квітня 2011 року і по червень 2023 року на підтвердження користування вказаним вище домоволодінням. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Згідно Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Відповідно до положень пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п. 11 Постанови). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови). Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Відповідно до п. 9 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно є підставою для державної реєстрації прав. Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Вказані у позові обставини можуть бути прийняті судом в якості належних доказів доведеності підстав для набуття права власності. Таким чином, судом вважає, що позивачами доведено обставини, необхідні для набуття права власності, які перелічені положеннями ст. 344 ЦК України. Враховуючи, що позивачі [PERSON] , [PERSON] добросовісно заволоділи чужим майном і понад 10 років продовжують відкрито, безперервно проживати у будинку [ADDRESS] , користуються ним та земельною ділянкою, суд вважає за можливе визнати за ними по частці право власності за набувальною давністю на вказане нерухоме майно. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивачі громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи звільнені від сплати судового збору. До позову позивачем [PERSON] надано копію посвідчення громадянина, який постійно проживав у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття рішення про відселення, що відноситься до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Outcome: approved