Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до Заводського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19.01.2015 року між банком та [PERSON] було укладено угоду № 200194652 щодо кредитування, за яким остання отримала кредит в сумі 18950 грн. зі строком користування з 19.01.2015 р. по 20.05.2017 р., зобов`язалась повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на 17.03.2023 року становить 55009,73 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 18009,02 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 37000,71 грн. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 55009,73 грн, а також судові витрати у розмірі 2684,00 грн. На підставі розпорядження Голови Верховного Суду України № 49/0/9-22 від 14.09.2022 територіальну підсудність судових справ Гуляйпільського районного суду Запорізької області змінено на Заводський районний суд м. Запоріжжя. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04.05.2023 у справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначити на 01.06.2023 року. Представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» у судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу її зареєстрованого місця проживання та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному порталі судової влади України. Відзиву на позовну заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило. У зв`язку з чим, суд відповідно до положень ст. 178 ч. 8 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази у справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що 19.01.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та відповідачем [PERSON] , укладено угоду № 200194652 щодо кредитування, за яким остання отримала кредит в сумі 18950 грн. зі строком користування з 19.01.2015 р. по 20.05.2017 р., зобов`язалась повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги № 7_БМ, відповідно до умов якого, до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача по вказаному кредитному договору укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та відповідачем [PERSON] . Заборгованість відповідача за договором станом на 17.03.2023 р. складається з тіла кредиту в сумі 18009,02 грн. та відсотків\~37000,71 грн, загальна сума заборгованості становить 55009,73 грн. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установа зобов`язана надати грошові кошти позичальникові у розмірах та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Згідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою. Пунктом першим частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи та наданих позивачем розрахунків, відповідачем порушено умови договору в частині своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на 17.03.2023 року борг становить 55009,73 грн і складається із заборгованості за кредитом в розмірі 18009,02 грн, та 37000,71 грн - заборгованість за відсотками, що підтверджено наявними в матеріалах справи розрахунками боржника. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи надані позивачем докази у сукупності з наведеними вище положеннями законодавства, суд дійшов висновку, що позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим суму судового збору суд стягує з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved