Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] ; стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі однієї чверті із всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи із 23.01.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову посилалась на те, що [PERSON] народилась [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження, яке видане 08.07.2021р. Самбірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Самбірському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Львівській області серії [NUMBER] , актовий запис №74 від 08.07.2021р., її батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Інформацію про батька було внесено відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України. Згідно довідки відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області №548 віл 02.08.2021р., [PERSON] проживає у [ADDRESS] . Ця адреса відповідає адресі проживання позивача. Звернутись до суду позивача примусили наступні обставини. [PERSON] , який є батьком [PERSON] , фактично не проживає сім`єю зі своєю дитиною, не спілкується з нею в обсязі, достатньому для її виховання, не забезпечує її матеріально. Відповідно, жодного з покладених законом на батьків обов`язків відповідач не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у її вихованні, не цікавиться життям дитини. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем спільною із бабусею дівчинки без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Для її розвитку [PERSON] не прикладає жодних зусиль. Відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує їй необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з нею взагалі; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини; не створює умов для отримання нею дошкільної освіти - таким чином створивши умови, які шкодять інтересам його дитини. На думку позивачки, зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Із врахуванням викладеного, просила суд задовольнити поданий нею позов. Під час розгляду справи по суті позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, покликаючись на викладені в ньому обставини, просила задовольнити. Представник позивача адвокат Дик С.І. в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Додатково пояснила, що обставини, з якими звернулися до суду, існували деякий час до пред`явлення цього позову, та продовжують існувати. Відповідач не цікавиться дитиною, не надає коштів на її утримання. Така його систематична поведінка є підставою для позбавлення батьківських прав та стягнення з нього витрат на утримання дитини в судовому порядку. Також просила стягнути із відповідача судовий збір. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав, тому це не перешкоджає вирішенню спору в порядку ч.1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач проти цього не заперечує, а відповідач був належно повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області (як орган опіки і піклування) [PERSON] в судовому засіданні підтримала поданий до суду висновок та визнала позов. Додатково пояснила, що ними з`ясовувалось питання щодо місцезнаходження відповідача. Їм вдалось з`ясувати, що відповідач проживає в м. Одеса. У селі Сусолів Самбірського району Львівської області його точно немає. Вони спілкувались із старостою села Сусолів, який повідомив, що відповідач в с. Сусолів не проживає. В цьому селі проживає його тітка. [PERSON] проживав трішки в цьому селі, навчався в ліцеї в с. Погірці Самбірського району. За цей час відповідач зустрів позивачку. У подальшому поїхав в м. Одеса до прийомних батьків. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків [PERSON] , [PERSON] , з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] відомо, що [PERSON] народилась [INFO] . Її батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 8). Інформацію про батька внесено відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України, що підтверджується даними Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (а.с. 9). Як вбачається із довідки відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області №548 віл 02.08.2021 р., [PERSON] проживає у [ADDRESS] (а.с. 10). Ця адреса відповідає адресі проживання позивача, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 12.11.2021 року (а.с. 12). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно положень ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст.164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Із висновку комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області відомо, що комісія, розглянувши матеріали, враховуючи рекомендації, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 58-59). Згідно рішення виконавчого комітету Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області від 22.06.2023 року відомо про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дочки [PERSON] (а.с. 60). Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що позивачка є її дочкою. Відповідач проживав з її дочкою [PERSON] , у них народилась дитина. Коли дитині виповнилось три місяці, сторони розійшлись. Із того часу відповідач до [PERSON] не телефонує, між ними немає жодного зв`язку, дитині він не помагає. Вважає, що відповідача треба позбавити батьківських прав. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що проживає разом із матір`ю позивачки. По суті справи може пояснити, що відповідач залишив позивачку з дитиною, коли [PERSON] виповнилось три місяці. Із того часу він не телефонує до позивачки, не допомагає їй, не приймає ніякої участі щодо дитини, тому відповідача слід позбавити батьківських прав. Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Дитина має право на отримання інформації про відсутніх батьків, якщо це не завдає шкоди її психічному і фізичному здоров`ю. Згідно з положеннями статей 157, 159 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього кодексу. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Судом встановлено, що сторони по справі, які є батьками малолітньої [PERSON] , в зареєстрованому шлюбі не перебували та проживають окремо, доказів існування для [PERSON] перешкод у спілкуванні з дитиною станом на момент пред`явлення позову до суду та розгляду справи в суді, не надано. Зібрані по справі докази засвідчують факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання, утримання та спілкування з дочкою, батьком якої він є. Беручи до уваги наведене в сукупності, враховуючи реальні обставини справи, інтереси дитини, її психоемоційний стан, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, оскільки має місце факт свідомого ухилення відповідачем від виконання своїх обов`язків щодо дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Щодо позовної вимоги про стягнення із відповідача аліментів на утримання дитини, слід врахувати таке. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На підставі ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення із відповідача [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] підлягає до задоволення. У відповідності ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved