Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~У грудні 2022 року Акціонерне товариство «ОТП БАНК» (далі АТ «ОТП БАНК») звернулося до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 2036995942 від 23 липня 2021 року у розмірі 46\~858 грн. 23 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 2\~481 грн. 00 коп. В обґрунтування позову зазначається, що 23 липня 2021 року між сторонами у справі укладено кредитний договір № 2036995942, за умовами якого банк надав відповідачу кредит на принципах поворотності, платності та строковості у розмірі - 36\~500 грн. 00 коп. Пунктом 1.2 кредитного договору передбачено, що протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися річна процентна ставка у розмірі: 40,00 % річних. Згідно з пунктом 1.3 кредитного договору повернення кредиту, сплата процентів та інших, передбачених договором платежів, відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів, розмір яких визначений графіком платежів, що є Додатком № 1 до кредитного договору № 2036995942 від 23 липня 2021 року. Взяті на себе зобов`язання відповідач виконувала з істотним порушення умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 19 жовтня 2022 року на адресу відповідача направлено вимогу про погашення заборгованості. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором № № 2036995942 від 23 липня 2021 року становить 46\~858 грн. 23 коп., що складається із заборгованості по тілу кредиту 33\~496 грн. 38 коп. та заборгованості по відсотках 13\~361 грн. 85 коп. З підстав стягнення заборгованості позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 27 січня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач АТ «ОТП БАНК» представника не направив, у позовній заяві просив суд розглянути дану справу без участі його представника банку, проти постановлення заочного рішення сторона позивача не заперечує. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково у розмірі тіла кредиту, вимоги щодо сплати відсотків за користування кредитом не визнає. Підтвердила, що у період з 2021 по 2023 рік відсотки за користування кредитом вона не сплачує. Вислухавши заперечення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23 липня 2021 року між сторонами укладено кредитний договір № 2036995942. Відповідно до пункту 1.1 договору загальний розмір кредиту складає 36\~500 грн. 00 коп., дата остаточного повернення кредиту 23 липня 2024 року. Пунктом 1.2 кредитного договору передбачено, що протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися річна процентна ставка у розмірі: 40,00 % річних. Згідно з пунктом 1.3 договору повернення кредиту, сплата процентів та інших, передбачених договором платежів, відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів, що визначені у графіку платежів (Додаток № 1 до кредитного договору № 2036995942 від 23 липня 2021 року). 23 липня 2021 року [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту (інформація, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит). Взяті на себе зобов`язання щодо надання кредитних коштів позивач виконав у повному обсязі, про що свідчить зава на видачу готівки з підписом [PERSON] про отримання коштів. З матеріалів справи вбачається, що відповідач порушила взяте на себе зобов`язання у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість. У судовому засіданні відповідач [PERSON] зазначила, що з 2021 року відсотки за користування кредитом не сплачує. Відповідно до розрахунку заборгованість за кредитним договором № № № 2036995942 від 23 липня 2021 року становить 46\~858 грн. 23 коп., що складається із заборгованості по тілу кредиту 33\~496 грн. 38 коп. та заборгованості по відсотках 13\~361 грн. 85 коп. Відповідно до статті 526\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України) зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (частина перша статті 612 ЦК України) Згідно зі статтею 610, 611\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Відповідно до вимог статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до статті 12\~ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, як підтверджується наявними у справі доказами, відповідачем [PERSON] \~порушено умови\~кредитного договору № 2036995942\~від 23\~липня 2021 року, отже вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. При визначені суми заборгованості суд бере за основну надані позивачем розрахунки заборгованості, які долучені до матеріалі справи, оскільки відповідач не скористалася процесуальним правом надати належні та допустимі докази щодо спростування заявлених позовних вимог в частині розміру заборгованості, яка виникла за час дії кредитного договору. Вимогами статті 141 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 2\~481 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved