Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості за аліментами та стягнення аліментів. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 24 травня 2023 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості за аліментами та стягнення аліментів - задоволено частково. 26.05.2023 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Камільовським Валентином Валентиновичем за допомогою поштового зв`язку на адресу суду направлено заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 24 000,00 грн. Дослідивши матеріали справи та поданої представником відповідача заяви, слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно частини 1 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи При поданні відзиву на позовну заяву представником відповідача було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 21 000,00 грн. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Суд зазначає, що в матеріалах справи наявна заява представника відповідача від 07.04.2023 у якій останній зазначив, що докази витрат, які відповідач сплатила або має сплатити з розглядом даної справи, будуть надані суду протягом п`яти днів після прийняття рішення суду. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання професійної правничої допомоги представником відповідача до суду подані такі докази: - копія договору №119-0803/23 про надання правової допомоги від 08.03.2023; - копія додатку №1 до договору від 22.03.2023 №119-0803/23 про надання правової допомоги від 08.03.2023; - копія акту №01-119-0803/23 приймання-передачі правової допомоги (послуг) від 26.05.2023; - копія додатку до акту №01-119-0803/23 від 26.05.2023, а саме звіт про кількість годин надання правової допоги та супутніх витрат; - копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; - копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги. Виходячи зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 24 червня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц та від 27 січня 2021 року у справі № 659/226/19. Так, в матеріалах справи міститься відповідь на відзив у якій позивач вказує, що сума витрат на професійну правничу допомогу, яка заявлена відповідачем до стягнення, а саме 21 000,00 грн. є завищеною. Окрім того, останній зазначає, що представником відповідача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження реальності витрат, які відповідач понесла чи непонесе з розглядом даної справи. Разом з цим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідачем заявлено до стягнення з позивача суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 24 000,00 грн. Так, відповідно до п. 2.2. договору №119-0803/23 про надання правової допомоги від 08.03.2023 укладеного між адвокатським бюро «КАМІЛЬОВСЬКИЙ ТА ПАРТНЕРИ», в особі керуючого бюро Камільовського Валентина Валентиновича та [PERSON] , сторони погодили, що клієнт оплачує послуги за даним договором у розмірі 3 000,00 грн. за 1 (одну) годину надання послуг. Тарифікація від однієї години. Згідно наданого звіту про кількість годин надання правової допомоги та супутніх витрат адвокатом було надано такі послуги: - підготовка та подання відзиву на позовну заяву від 22.03.2023 (3 год.) - 9 000,00 грн.; - підготовка та подання заперечень від 11.04.2023 на відповідь на відзив від 29.03.2023 (2 год.) - 6 000,00 грн.; - участь адвоката в судовому засіданні 20.04.2023 (1 год.) -3 000,00 грн.; участь адвоката в судовому засіданні 11.05.2023 (1 год.) -3 000,00грн.; участь адвоката в судовому засіданні 23.05.2023 (1 год.) -3 000,00грн. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Виходячи з аналізу викладених обставин, суд вважає, що вказана сума не обґрунтована та, у свою чергу, надаючи оцінку доказам щодо стягнення на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 24 000,00 грн. бере до уваги, що послуги в такому розмірі не містять обґрунтувань вказаної суми з урахуванням складності справи, витраченого часу та заявленим позивачем вимогам. Окрім цього, суд зазначає, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24.05.2023 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості за аліментами та стягнення аліментів - задоволено частково, а відтак враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що належний розмір правової допомоги, яка підлягає відшкодуванню відповідачу за надання правової професійної допомоги, становить 5 000,00 грн., яка підлягає стягненню з позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved