Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним цивільним позовом, який підтримала у заяві про розгляд справи без її участі, та вимоги мотивує тим, що вона, [PERSON] , звернулася до ГУ Держгеокадастру у Сумській області з запитом про надання публічної інформації щодо наявності на території Сумського району вільних земельних ділянок, для садівництва і городництва з місцями їх розташування. Проте, даний запит залишився без реагування, відповіді надано не було. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 по справі №\~480/1/22 визнано протиправною бездіяльність ГУ Держгеокадастру у Сумській області щодо ненадання публічної інформації на запит [PERSON] від 03.11.2021, зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Сумській області розглянути відповідний запит. Протиправними діями відповідача [PERSON] завдана моральна шкода, яка полягає у порушенні нормальних життєвих зв`язків з друзями та близькими, стражданні і приниженні, яких вона зазнала внаслідок порушення її прав з боку суб`єкта владних повноважень, негативних емоціях, пригніченому настрої, переживанні, стану психоемоційної напруги та поганому самопочутті, необхідності звернення за захистом порушених прав до суду, тимчасовій відірваності від активного суспільно-політичного життя. [PERSON] притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем під час здійснення розгляду запиту про надання публічної інформації порушило її законні права. Тому позивач просить стягнути з ГУ Держгеокадастру у Сумській області моральну шкоду в сумі 45\~000,00 грн. Ухвалою суду від 11.05.2023 відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення заявлених вимог та в обґрунтування своєї позиції зазначив, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 по справі №\~480/1/22 про визнання протиправною бездіяльності ГУ Держгеокадастру у Сумській області не є безумовною підставою для стягнення моральної шкоди, адже не свідчить само по собі про існування такої шкоди. Позивачем не доведено жодними належними і беззаперечними доказами наявність моральної шкоди, в розрізі описаних у позовній заяві «стражданнях» та «приниженнях», а також причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіянням такої шкоди. Причинний зв`язок, як обов`язкових елемент відповідальності за заподіяння збитків, має бути доведений. Будь-які докази проявів відповідних станів чи наслідків, котрі могли б свідчити про дійсність страждань та принижень [PERSON] , матеріали справи не містять. Представник ГУ Держгеокадастру у Сумській області зауважує, що не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Головне управління, як розпорядник публічної інформації, намагалося у передбачений законом спосіб довести до відома позивача інформацію, надану на запит останньої від 03.11.2021, і жодним чином не мало наміру порушувати права [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, дійшов до наступних висновків. Встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 по справі №\~480/1/22 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Сумській області щодо ненадання публічної інформації за запитом [PERSON] від 03.11.2021; зобов`язано ГУ Держгеокадастру у Сумській області розглянути запит [PERSON] від 03.11.2021 про надання публічної інформації щодо наявності на території Сумського району вільних земельних ділянок, для садівництва і городництва з місцями їх розташування (а.с.8-10). Як вбачається з Пенсійного посвідчення №\~ [NUMBER] від 17.02.2011, виданого довічно, та Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12\~ААБ №\~128750 від 24.10.2018, [PERSON] , [INFO] , є інвалідом ІІ групи з дитинства та отримує пенсію по втраті годувальника (а.с.12). За твердженням позивача, протиправними діями ГУ Держгеокадастру у Сумській області, яка полягає в ненаданні публічної інформації, їй була завдана моральна шкода, котра виражається у порушенні нормальних життєвих зв`язків з друзями та близькими, стражданні та приниженні, яких запитувач інформації зазнала внаслідок порушення її прав з боку суб`єкта владних повноважень, негативних емоціях, пригніченому настрої, переживанні, стану психоемоційної напруги та поганому самопочутті, необхідності звернення за захистом порушених прав до суду, тимчасовій відірваності від активного суспільно-політичного життя. У відповідності до положень ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода\~полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За загальним правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 1 статті 12 ЦПК України закріплено правило, за яким цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені у ст.ст. 1173, 1174 ЦК України. Зокрема статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 ЦК України). Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності, відповідно до статті 1166\~ЦК України, є наявність в діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтями 1173,1174 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] посилається на те, що внаслідок бездіяльності ГУ Держгеокадастру у Сумській області, яка полягає у не наданні публічної інформації, їй завдано моральної шкоди. Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначений положеннями ЗУ «Про доступ до публічної інформації». Згідно з ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. За змістом\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~19\~ЗУ «Про\~доступ до\~публічної інформації»,\~запит на\~інформацію \~це прохання\~особи до\~розпорядника інформації\~надати публічну\~інформацію,\~що знаходиться\~у його\~володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про доступ до публічної інформації»). Відповідно до п. 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 24 ЗУ «Про доступ до публічної інформації», відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у несвоєчасному наданні інформації. Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом. Згідно норми,\~закріпленої у\~ч.\~3\~ст.\~23\~ЦК України,\~якщо інше\~не встановлено\~законом,\~моральна шкода\~відшкодовується грошовими\~коштами,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року по справі №\~464/3789/17, де суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним з ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №\~4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Абзацом другим пункту п`ятого даної постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші підстави, що мають значення для вирішення спору. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд повинен наводити у рішенні відповідні мотиви (п. 9 Постанови №\~4 від 31.03.1995). Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику ЄСПЛ як джерело права. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, №\~68490/01, §\~62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.01.2021 по справі №\~197/1330/14-ц (провадження №\~61-21956св19): «Моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану... При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості». Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в постанові №\~4 від 31.03.1995 (із подальшими змінами та доповненнями), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на зазначені норми матеріального права, роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, правові висновки Верховного Суду та встановлені у справі обставини, суд зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Суд звертає увагу на те, що позивачем не доведено належними, допустимими і беззаперечними доказами наявності негативних наслідків протиправної бездіяльності відповідача у вигляді моральної шкоди та заявленого розміру відшкодування. Зокрема, позивач, на переконання суду, не представила жодних ствердних доводів настання негативних наслідків немайнового характеру внаслідок протиправної бездіяльності ГУ Держгеокадастру у Сумській області, яка полягала у ненаданні інформації на публічний запит. Суд звертає увагу, що в подальшому порушення її права було відновлено у судовому порядку, шляхом зобов`язання відповідача надати інформацію на запит. Також не можна залишити осторонь той факт, що розпорядник інформації ГУ Держгеокадастру у Сумській області підготувало відповідь на запит [PERSON] від 03.11.2021 щодо надання відомостей про наявність на території Сумського району вільних земельних ділянок, для садівництва і городництва з місцями їх розташування, яка, за встановлених окружним адміністративним судом обставин, не була направлена запитувачу інформації на конкретну адресу. Тобто поведінка розпорядника інформації не може розцінюватися як така, що спрямована на безумовне, умисне порушення прав позивача на отримання інформації. Крім того, відсутні докази підтвердження причино-наслідкового зв`язку між відповідною бездіяльністю та завданням [PERSON] моральної шкоди, які, згідно вимог законодавства, є обов`язковою умовою для вирішення питання про встановлення наявності такої шкоди. На обґрунтування заявлених вимог у позовній заяві містяться виключно загальні фрази про спричинення душевних страждань, приниження, емоційної нестабільності, порушення нормальних життєвих зв`язків, однак не конкретизовано, які саме зміни відбулися у звичному житті [PERSON] , у стосунках з близькими та друзями, не аргументовано наявності такого ступеня негативних емоцій, котрі ствердно свідчать про заподіяння моральної шкоди. Посилання позивача на положення ЗУ «Про доступ до публічної інформації» щодо передбаченого права на відшкодування моральної шкоди, завданої правопорушенням у сфері інформації, та на практику Європейського суду з прав людини, за висновками якого при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом, не можуть бути врахованими судом, оскільки позивач не довела самого факту заподіяння моральної шкоди внаслідок допущених відповідачем порушень. Саме лише задоволення адміністративного позову не є безумовною підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між діями Головного управління Держгеокадастру у Сумській області та заподіяною шкодою. Причинний зв`язок, як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяння збитків, між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Зокрема, доведенню підлягає, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи безумовним наслідком такої протиправної поведінки. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 20 березня 2019 року в справі № 918/203/18. Європейський суд з прав людини у справі «Тома проти Люксембургу» від 29 березня 2001 року використав принцип, за яким сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції. Отже, задоволення адміністративного позову можна розцінювати як адекватний спосіб згладжування душевних страждань позивача і справедливої сатисфакції у даному спорі. За приписами норм процесуального права, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Таким чином, зважаючи на викладене та встановлені судовим розглядом обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок представлених позивачем доводів у їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність завдання [PERSON] незаконними діями розпорядника інформації Головним управлінням Держгеокадастру у Сумській області, що полягають у ненаданні відповіді на запит на інформацію, негативних емоцій, котрі досягли такого рівня страждання і приниження, які заподіяли моральну шкоду, а тому в задоволенні заявлених вимог слід відмовити за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed