Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до Акціонерного товариства «БТА БАНК», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання частково недійсним договору факторингу. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.12.2007 між відповідачем Відкритим акціонерним товариством «БТА Банк» та позивачем було укладено кредитний договір № 10/07-О, відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредит в розмірі 200000,00 доларів США на споживчі потреби з графіком повернення кредиту (Додаток № 1 до Договору), зі сплатою 15% річних, з кінцевим терміном повернення всієї заборгованості до 03.12.2022. З метою забезпечення виконань зобов`язання за кредитним договором, 03.12.2007 між [PERSON] та ВАТ «БТА БАНК» було укладено Іпотечний договір, згідно якого позивачка передала банку в іпотеку квартиру [ADDRESS] . Рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 24.04.2013 задоволено позовні вимоги ВАТ «БТА БАНК» до [PERSON] про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Крім того, було задоволено її зустрічний позов про визнання іпотечного договору недійсним. 08.10.2013 Апеляційним судом Одеської області рішення Приморського районного суду м. Одеса від 24.04.2013 було скасовано у частині задоволення зустрічного позову, винесено рішення про відмову в задоволенні цієї частини позову. Врешті рішення залишено без змін. 12.03.2015 до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] та поручителів за кредитним договором № 10/07-О про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, у задоволенні якого рішенням суду від 24.09.2020 було відмовлено. 10.02.2021 ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до Приморського районного суду м. Одеса з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про зняття з реєстраційного обліку, визнання такими, що втратили право користування майном, зі змісту якого вбачається, що як на підставу позовних вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» посилається на Договір факторингу, укладений 03.04.2014 між ПАТ «БТА БАНК» та ТОВ «Кредитні ініціативи», відповідно до умов якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги по кредитних договорах, які було укладено ПАТ «БТА БАНК» з позичальниками, в тому числі і по кредитному договору №10/07-О, укладеному 03.12.2007 між ПАТ «БТА БАНК» та [PERSON] , відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 200 000 доларів США. Виконання зазначеного зобов`язання було забезпечено іпотекою, в яку було передано квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позивач повідомляє, що не отримував письмового повідомлення від ПАТ «БТА БАНК» або ТОВ «Кредитні ініціативи» про відступлення права грошової вимоги з зазначенням в повідомленні визначеної грошової вимоги, яка підлягає виконанню, а також зазначення фактора, якому має бути здійснений платіж. Також, позивач зазначає, що відповідачами недотримано вимог ст.227 та 512 ЦК України, щодо суб`єктного складу сторін при укладенні договору факторингу від 03.04.2014, набуття права вимоги за кредитним договором №10/07-О від 03.12.2007, в якому валютою зобов`язання виступають долари США, адже ТОВ «Кредитні ініціативи» не отримувало ліцензії на право здійснення операцій з валютними цінностями, отже не мало права виступати стороною договірних відносин, які передбачають прийняття виконання позивачем своїх грошових зобов`язань на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» виключно в іноземній вільноконвертованій валюті. Ураховуючи вищевказані обставини, позивач просить ухвалити рішення, яким визнати недійсним Договір факторингу від 03.04.2014, укладений між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «БТА БАНК» у частині відступлення права вимоги по Кредитному договору № 10/07-О від 03.12.2007, укладеного між ВАТ «БТА БАНК» та [PERSON] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати у порядку загального позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. 14.12.2022 на адресу суду від представника відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» надійшли письмові пояснення, в яких просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у поясненнях. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14.12.2022 у ТОВ «Кредитні ініціативи» витребувано належним чином засвідчену копію договору факторингу від 03.04.2014, укладеного між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «БТА БАНК» (разом з витягами з додатків, які стосуються спірних правовідносин). Підготовче провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «БТА БАНК», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання недійсним договору факторингу закрито, справу призначено до розгляду по суті. 06.03.2023 до суду від ТОВ «Кредитні ініціативи» на виконання ухвали суду від 14.12.2022 надіслано завірені копії Договору факторингу від 03.04.2014 із додатками, Договору про передачу прав за іпотечними договорами від 03.04.2014 із додатком; Договору про передачу прав за договорами застави від 03.04.2014 із додатком. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлялась. При цьому, 22.05.2023 від представника позивача [PERSON] - адвоката Бережного О.В. надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача АТ «БТА БАНК» у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявсь. 13.12.2022 до суду від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника відповідача. Крім того, у поданій заяві зазначено, що предмет даного позову про визнання недійсним договору факторингу неодноразово розглядався в різних судах, які встановили відсутність підстав для задоволення позову. Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся. У судовому засіданні 22.05.2023 просив відмовити в задоволенні позовних вимог, з підстав викладених у письмових поясненнях. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Як убачається із матеріалів, 03.12.2007 між [PERSON] (далі - позичальник) та ВАТ «БТА БАНК» (далі - Банк) було укладено кредитний договір №10/07-О за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в розмірі 200000,00 доларів США на споживчі потреби з зі сплатою 15% річних, з кінцевим терміном повернення всієї заборгованості до 03.12.2022 та встановлено графік повернення кредиту (Додаток № 1 до Кредитного Договору) (а.с.11-23). Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, виконання зобов`язань позичальника за цим договором забезпечуватиметься, серед іншого п.4.1.2 іпотекою нерухомості, а саме: [ADDRESS] . Передача зазначеної вище нерухомості в іпотеку оформляється окремим договором - Договором іпотеки, від 03.12.2007, який укладається одночасно з укладенням цього договору. З метою забезпечення виконання грошового зобов`язання між ВАТ «БТА БАНК» та [PERSON] 03.12.2007 укладено іпотечний договір (а.с.24-29). Відповідно до п. 2.1 Іпотечного договору, іпотекою забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо виконання іпотекодавцем кожного і всіх його зобов`язань за кредитним договором №10/07-О від 03.12.2007 у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Кредитному договорі. Предметом іпотеки за цим договором є квартира під номером [ADDRESS] (п.3.1. іпотечного договору). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2013 року у справі №2-3297/11 позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «БТА Банк» задоволено, стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь Приватного акціонерного товариства «БТА Банк заборгованість за Кредитним договором № 10/07-О від 03 грудня 2007 року в розмірі 1525738,69 гривень - сума простроченої заборгованості за кредитом; 143324,64 гривень - сума прострочених процентів за користування кредитом; 283955,59 гривень - сума пені за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування кредитом; 4881, 95 гривень - сума стягнення трьох відсотків річних за несвоєчасне виконання боржником грошового зобов`язання. Зустрічний позов [PERSON] задоволено, визнано недійсним іпотечний договір від 03.12.2007, укладений між [PERSON] та Відкритим Акціонерним Товариством «БТА Банк», посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гарською В.В. 03.12.2007 року, зареєстрований у реєстрі за № 183. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 08.10.2013 рішення Приморського районного суду м.Одеси від 24.04.2013 скасовано в частині задоволення позову [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] до ПАТ «БТА Банк», [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки, ухвалено нове рішення в цій частині. В позові [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] до ПАТ «БТА Банк» та [PERSON] про визнання недійсним договору іпотеки відмовити. Врешті рішення залишено без змін. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.09.2020 у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено. 03.04.2014 між ПАТ «БТА Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу. Відповідно до п.п.2.1 цього договору, клієнт відповідно до умов цього договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у реєстрі заборгованості боржників та у переліку кредитних договорів та договорів забезпечення, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації, а фактор, шляхом надання фінансової послуги клієнту, набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та сплачує клієнту грошові кошти в розмірі, що становить ціну продажу та в поряду, передбаченому цим договором. При цьому, сторони погодили, що права вимоги заборгованості по кредитних договорах, та права вимог по договорам забезпечення відступаються/передаються клієнтом фактору за цим договором на основі «як є», остаточно та назавжди, та ні за яких обставин не підлягають поверненню фактором клієнту (окрім повернення грошових коштів, згідно п.5.3. цього договору) без надання будь-яких пов`язаних запевнень та гарантів, окрім тих, що вказані у цьому договорі. Після переходу прав вимоги заборгованості до фактора, останній має право нараховувати, в якості нового кредитора у зобов`язанні, проценти, комісії, штрафні санкції та інші обов`язкові платежі по відношенню до боржників у разі невиконання ними зобов`язань за кредитними договорами по сплаті обов`язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів, в тому числі тих, що можуть виникнути у майбутньому, у зв`язку із нарахуванням фактором, в якості нового кредитора, процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів по відношенню до боржників, у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов`язкових платежів, строк сплати яких не настав на дату підписання цього договору, але настане у майбутньому (п.2.2. договору факторингу). Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в дату відступлення, якою є дата укладення цього договору, після чого фактор стає новим кредитором у зобов`язанні по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги (п.2.3. договору факторингу). Згідно копії реєстру заборгованості боржників (додаток №1) до договору факторингу до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло право вимоги по кредитному договору № 10/07-О від 03.12.2007, де позичальником зазначено [PERSON] (а.с.192-193). 03.04.2014 між ПАТ «БТА Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про передачу прав за іпотечними договорами, відповідно до п.п.1.1., 2.1. цього договору, сторони домовились, що разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі договору факторингу від 03 квітня 2014р., укладеного між сторонами, одночасно передаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором. Іпотекодержатель передає новому іпотекодаржателю права за іпотечними договорами, перелік яких наведено у додатку №1 до цього договору (а.с.213). Вказані обставини підтверджені додатком №1 до договору про передачу прав за іпотечними договорами від 03 квітня 2014року (а.с.214). 03.04.2014 між ПАТ «БТА Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір про передачу прав за договорами застави, відповідно до п.п.1.1., 2.1. цього договору, сторони домовились, що разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах, що здійснюється на підставі договору факторингу від 03 квітня 2014, укладеного між сторонами, одночасно передаються права вимоги за договорами застави рухомого майна, які визначені цим договором (а.с.215-216). Вказані обставини підтверджені додатком №1 до договору про передачу прав за договорами застави від 03 квітня 2014року (а.с.217-218). Спір між сторонами виник з приводу наявності правових підстав для визнання недійсним договору факторингу від 03.04.2014, укладеного між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «БТА БАНК» у частині відступлення права вимоги по Кредитному договору № 10/07-О від 03.12.2007, укладеного між ВАТ «БТА БАНК» та [PERSON] . Статтями 6, 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України). Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою статті 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі статтею 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або фінансова установа, а також фізична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відповідно до статті 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмежень. Відповідно до частини п`ятої статті 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу, може надавати послуги з пов`язаного з цим ведення обліку грошових вимог, надання поруки за виконання боржником свого обов`язку за грошовими вимогами постачальників товарів (послуг) та пред`явлення до сплати грошових вимог від імені постачальників товарів (послуг) або від свого імені, а також інші послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника. Звертаючись до суду із позовними вимогами, позивач [PERSON] просила суд визнати недійсним Договір факторингу від 03.04.2014, укладений між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ПАТ «БТА БАНК» у частині відступлення права вимоги по Кредитному договору № 10/07-О від 03.12.2007, укладеного між ВАТ «БТА БАНК» та [PERSON] зазначаючи, що не отримувала письмового повідомлення від ПАТ «БТА БАНК» або ТОВ «Кредитні ініціативи» про відступлення права грошової вимоги з зазначенням в повідомленні визначеної грошової вимоги, яка підлягає виконанню, а також зазначення фактора, якому має бути здійснений платіж, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не отримувало ліцензії на право здійснення операцій з валютними цінностями, отже не мало права виступати стороною договірних відносин. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частин першої-п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Суди повинні враховувати, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Згідно статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці. Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно положень ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором та здійснюється без згоди боржника. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Таким чином, ЦК України проводить розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, це, зокрема правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу. Під час розгляду справи, судом встановлено, що ТОВ «Кредитні ініціативи» зареєстроване як фінансова установа, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи серія ФК № 214 від 22.09.2008 року, виданим Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України на підставі Розпорядження Комісії від 18 вересня 2008 року №1121, реєстраційний номер 13102248, код фінансової установи 13. Згідно Додатку до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи встановлено, що ТОВ «Кредитні ініціативи», як фінансова компанія має право здійснювати без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства наступні фінансові послуги: фінансовий лізинг, надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів, надання поручительств, надання гарантій, факторинг. Фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну або декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку (пункт 1 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що ТОВ «Кредитні ініціативи» має право надавати фінансові послуги зокрема факторингу на підставі свідоцтва про реєстрацію фінансової установи та Додатку до нього без необхідності отримання відповідного дозволу/ліцензії. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2019 року в справі № 757/44011/15-ц (провадження № 61-16980св18) зроблено висновок по застосуванню норм глави 73 ЦК України та вказано, що «за договором факторингу може відступатися право грошової вимоги до будь-якого боржника. Тобто, додаткових вимог щодо правового статусу боржника не закріплюється, а тому ним може бути будь-який учасник цивільних відносин». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 листопада 2019 року в справі № 336/6704/13-ц (провадження № 61-27946св18) зазначено, що «відповідно до частин першої, другої статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет № 15-93 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв`язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Аналіз статті 1, частин першої, другої, четвертої статті 5 Декрету № 15-93 дає підстави вважати, що право вимоги за кредитним договором, яке перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи» за договором факторингу, не є валютною операцією, яка потребує наявності генеральної або індивідуальної ліцензії». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року в справі № 755/12702/16-ц (провадження № 61- 28925св18) вказано, що «відсутність у юридичної особи ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями не може бути підставою для задоволення вимог щодо визнання договору факторингу частково недійсним, адже ліцензія є необхідною при укладенні кредитного валютного договору, проте право вимоги за кредитним договором, яке переходить до юридичної особи за договором факторингу не є валютною операцією, яка потребує наявності генеральної або індивідуальної ліцензії». Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18) дійшла висновку про те, що договір факторингу є правочином, який характеризується, зокрема, тим, що йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором). Відтак, набуття ТОВ «Кредитні ініціативи» права вимоги до позивача по кредитному договору у якому, грошовою одиницею визначена іноземна валюта (валютний кредитний договір) є правомірним. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторони, що був наведений зокрема у запереченнях проти позову чи апеляції. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивачем не доведено обставини на які позивач посилається, а тому суд прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати у відповідності до ст.141 ЦПК України, слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed