Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

10.05.2023 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення [PERSON] , [INFO] , трьох років. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що сторони у справі перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивачка на теперішній час не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Позивачка вказує, що відповідач не надає їй ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини і вона змушена утримувати дитину сама. Відповідач офіційно працевлаштований, працює у ТОВ «ЕПІЦЕНТР» на посаді продавця і отримує щомісячну заробітну плату не менше 15000,00 грн., отже він має можливість сплачувати аліменти. У відповідності до положень СК України позивачка має право на отримання від чоловіка матеріальної допомоги до досягнення дитиною трьох років у розмірі частини від його доходів. Щомісячно позивачка отримує матеріальну допомогу на дитину в розмірі 860,00 грн. і будь-яких інших доходів не має, що не дає їй утримувати себе та дитину без аліментів від відповідача. Ухвалою суду від 16.05.2023 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав копію ухвали суду про відкриття провадження у справі із копією позовної заяви та доданими до неї документами 30.05.2023 року, однак своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивач жодних заперечень з приводу розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення не викладав. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони у справі з 12.09.2020 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Як вбачається з матеріалів справи, позивачка та дитина зареєстровані за спільною адресою: [ADDRESS] (а.с. 3,6, 12-13). Місце проживання відповідача зареєстроване за іншою адресою: [ADDRESS] (а.с. 4, 16). Згідно довідки Центру по нарахуванню та виплаті пенсій та допомог від 10.03.2023 року, позивачка знаходиться на обліку в УСЗН Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації і отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини в розмірі 860,00 грн. (а.с. 10). Відповідно до положень ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ст.ст. 77, 79 СК України, утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. За змістом ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до ст.ст. 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За змістом ст.ст. 81,89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Ураховуючи твердження позивача та наявні у справі докази про те, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею, при цьому батько дитини разом з донькою не проживає, що не спростовано відповідачем у справі, позивачка має право на утримання від батька дитини до досягнення їх спільною донькою трьох років, оскільки дитина проживає разом з позивачкою та не досягла віку трьох років. Вирішуючи питання про те чи має відповідач можливість надавати матеріальну допомогу матері своєї дитини до досягнення донькою трьох років, суд, вважає, що така можливість у відповідача наявна, адже ним не спростовані твердження позивача про офіційне працевлаштування та отримання заробітної плати на рівні не менше 15000,00 грн. щомісячно. Відповідачу відомо про наявність на розгляді суду відповідного спору, однак ним не оспорено фактичні обставини викладені у позовній заяві. Визначаючи розмір аліментів у частці від доходу, які мають стягуватись з відповідача на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, будь-які данні про незадовільний стан здоров`я відповідача в матеріалах справи відсутні, тож він має можливість працювати, отримувати дохід та надавати матеріальну допомогу на утримання матері своєї дитини. При цьому, суд враховує, що відповідач згідно положень ст. 180 СК України зобов`язаний утримувати також свою неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , і згідно судового наказу Дніпровського районного суду м. Києва від 23.05.2023 року (справа №755/6216/23) з нього стягнуті аліменти на утримання доньки в розмірі частини доходу щомісячно (а.с. 23-24), тому ураховуючи такі обставини суд приходить до висновку про необхідність визначення розміру утримання на позивача у розмірі 1/6 від доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial