Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача\~про зменшення розміру аліментів, в якому просить суд: -зменшити розмір стягнутих з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з 1/6 частини до 1/8 частини; -зменшити розмір стягнутих з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з 1/6 частини до 1/8 частини; Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно судового наказу Деснянського районного суду від 10.07.2018 року з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 червня 2018 року та до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.02.2010 року на користь [PERSON] було стягнуто з нього аліменти на навчання [PERSON] , [INFO] в Чернігівському національному технологічному університеті в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно починаючи з 29.01.2020 року до 30.06.2023 року, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Після винесення вказаних рішень позивач зазначає, що вдруге одружився і у нього від другого шлюбу [INFO] народився син [PERSON] . 22.12.2022 року судовим наказом Деснянського районного суду м.Чернігова з нього на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця. Зважаючи на те, що він має на утриманні ще одну дитину, а також те, що стан його здоров`я погіршився та він залишився єдиним доглядальником своєї матері [PERSON] просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються на утримання сина [PERSON] та сина [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 17.03.2023 року відкрито провадження по справі. Відповідач відзив не надано. Сторони в судове засідання не з`явились. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно судового наказу Деснянського районного суду від 10.07.2018 року з позивача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей синів [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 червня 2018 року та до досягнення дітьми повноліття. Вказаний судовий наказ було звернуто до виконання. [PERSON] [INFO] досяг повноліття. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.02.2010 року на користь [PERSON] було стягнуто з позивача аліменти на навчання [PERSON] , [INFO] в Чернігівському національному технологічному університеті в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно починаючи з 29.01.2020 року до 30.06.2023 року, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Вказане рішення суду звернуто до виконання. 07.03.2019 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] . На даний час шлюб не розривався. Від шлюбу у позивача [INFO] народився син [PERSON] . 22.12.2022 року судовим наказом Деснянського районного суду м.Чернігова з позивача на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця. Вказаний судовий наказ до примусового виконання не звертався. Відповідно до листа Деснянського відділу ДВС у місті Чернігові від 20.02.2023 року (а.с.28) на виконанні у відділі перебувають виконавчі провадження ВП №56873371 щодо стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця та ВП №61430135 щодо стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина [PERSON] [INFO] на час навчання в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно починаючи з 29.01.2020 року до 30.06.2023 року, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Доказів перебування на виконанні інших виконавчих проваджень, в тому числі щодо виконання наказу суду про стягнення аліментів в розмірі частини заробітку на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] позивачем не надано. Таким чином, на час звернення до суду загальний розмір відрахувань з доходів позивача становить 1/3 частина, що не перевищує 50% доходу, про що зазначено в ст..70 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, суд звертає увагу на той факт, що позивач не ставить питання про зменшення розміру аліментів стягнутих згідно наказу 22.12.2022 року Деснянського районного суду м.Чернігова з позивача на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця. Такими діями позивач ставить дітей в нерівне становище. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя\~статті 181 СК України\~визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої\~статті 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки народився син [PERSON] від іншого шлюбу з [PERSON] .. Однак, не надав суду будь яких доказів того, що його матеріальний стан погіршився. Крім того на підтвердження погіршення стану свого здоров`я позивачем надано лише протокол магнітно-резонансного дослідження, який не є діагнозом, інших медичних документів на підтвердження погіршення стану здоров`я з часу стягнення аліментів не надано. Статтею 192 СК України\~передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Проте, окремо факт народження ще однієї дитини не змінює сімейний стан та не свідчить про погіршення матеріального стану. Суд також враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір. Позивачем також не доведено факту перебуванні на його утриманні його матері [PERSON] , яка отримує пенсію. Сам факт досягнення матір`ю позивача пенсійного віку не свідчить про зміну матеріального стану позивача. Відповідно до частини третьої\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~статтею 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже суд приходить до висновку, що [PERSON] належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. До таких висновків дійшов Верховний суд у постанові від 16.09.2020 року справа №565/2071/19. На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Outcome: dismissed