Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо її дитини - [PERSON] , [INFO] . 02 травня 2023 року представник позивача [PERSON] подав до суду уточнену позову заяву та просить позбавити громадянку [PERSON] батьківських прав щодо її дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ч. 3 ст. 60 Цивільного кодексу України встановити опіку над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] та призначити йому опікуна - [PERSON] , [INFO] . Визначити місце проживання дитини: [PERSON] , [INFO] , у тітки - [PERSON] , [INFO] , яка проживає [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня звернення до суду. В обґрунтування уточненого позову зазначив, що [INFO] рідна сестра [PERSON] - [PERSON] народила сина [PERSON] . У 2016 році [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». З початку літа 2022 року [PERSON] проживає та знаходяться на повному утриманні [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , якого вона забрала до себе у сім`ю через систематичні зловживання матір`ю [PERSON] алкогольними напоями та постійні сімейні скандали. Оскільки [PERSON] залишився без батьківського піклування, розпорядженням Софіївського селищного голови від 19 грудня 2022 за № 175-од племінник [PERSON] влаштований на тимчасове перебування до сім`ї [PERSON] .. [PERSON] свідомо самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям, розвитком дитини, її станом здоров`я, не надає коштів для утримання дитини; не контролювала відвідування дитиною навчального закладу; не вживає заходів щодо отримання дитиною паспорта громадянина України, а це у свою чергу означає, що вона порушує права дитини та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. У судове засідання позивач не з`явилась, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та позивача, наполягає на задоволенні позову та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена про дату та час слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомила. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив, а позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до норм ст.ст. 280-281 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Представник третьої особи служби у справах дітей Виконавчого комітету Софіївської селищної ради у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, вважає є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Сімейним кодексом України та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (відповідач), що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №1 (а.с. 17). Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 26 лютого 2016 року Виконавчим комітетом Щорської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, відповідачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.13). Відповідно свідоцтва про шлюб, виданого 22 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, позивач змінила своє дівоче прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 12). Чоловік [PERSON] . [PERSON] працює та отримує дохід у ТОВ «ЗЛАГОДА з 03.02.2023 року (а.с. 14). Малолітній [PERSON] , [INFO] , згідно розпорядження селищного голови Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області №175-од від 19 грудня 2022 року, тимчасово влаштовано у родину [PERSON] (тітка), [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з 19 грудня 2022 року до влаштування дитини до сімейних форм виховання. Покладено відповідальність за життя та здоров`я малолітнього [PERSON] , [INFO] , на [PERSON] (а.с. 23). Відповідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] для дитини [PERSON] створені належні умови для проживання, навчання та розвитку. Тітка дбає про стан здоров`я [PERSON] . Якість його харчування, навчання та розвиток, створює емоційну атмосферу для хлопця (а.с. 25). Висновком виконавчого комітету Софіївської селищної ради Криворізького району Дніпропетровської області, як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням №04 від 06 січня 2023 року зазначено, що у ході вивчення матеріалів було встановлено, що з початку літа 2022 року [PERSON] проживає та знаходиться на повному утриманні тітки [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , яка забрала дитину до себе у сім`ю через систематичні зловживання матір`ю [PERSON] алкогольними напоями та постійні сімейні скандали. Оскільки [PERSON] залишився без батьківського піклування, розпорядженням Софіївського селищної голови xлопець влаштований на тимчасове перебування до сім`ї рідної тітки [PERSON] . Зі слів дитини, мама постійно пила зі співмешканцем, сперечалася з ним. Хлопець знає, що тітка хоче позбавити маму батьківських прав і повністю з нею згоден. Надалі хоче проживати тільки з рідною тіткою [PERSON] , а не з мамою. Точку зору хлопця підтвердив психолог, який працював із дитиною. [PERSON] влаштувала дитину на навчання до Запорізької філії Софіївського ліцею Софіївської селищної ради Дніпропетровської області. [PERSON] добре відомо, де знаходиться її дитина, і що сестра збирається позбавити її батьківських прав. 19 грудня 2022 року було обстежено умови проживання дитини за адресою перебування у сім`ї тітки: [ADDRESS] . В ході обстеження встановлено, що у будинку є достатньо житлової площі для проживання сім`ї тітки та племінника. Умови проживання якісні, дитина має усе необхідне для комфортного проживання, навчання, розвитку та проведення дозвілля, Хлопець повністю забезпечений сезонним одягом, взуттям, речами повсякденного вжитку, канцелярським приладдям. У користуванні має сучасний мобільний телефон та планшет. Оскільки гр. [PERSON] свідомо самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться життям, розвитком дитини, її станом здоров`я, не надає коштів для утримання дитини; не контролювала відвідування дитиною навчального закладу; не вживає заходів щодо отримання дитиною паспорта громадянина України, а це у свою чергу означає, що вона порушує права дитини та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків; враховуючи факти, що [PERSON] не виявляє бажання проживати з матір`ю: гідні умови, які створила тітка для проживання, навчання та розвитку дитини, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 26,27). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) (надалі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Так, статтею 23 Конвенції про права дитини, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. У силу ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як вбачається з роз`яснень, викладених в п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Статтею 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таким чином, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд вважає, що винна поведінка матері щодо свідомого самоухилення від виконання батьківських обов`язків знайшла своє підтвердження в матеріалах справи. Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд вважає, що представником позивача доведено факт ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків, оскільки остання не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, виховання, підготовку до самостійного життя, що негативно впливає на її фізичний та психологічний розвиток як складову виховання, а тому позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи фактичні обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved