Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

У грудні 2022 позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Полтави зі вказаним позовом. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 06 грудня 2022 зазначену цивільну справу передано за підсудністю на розгляд до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. 03 січня 2023, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказану справу розподілено судді Ізмайлову І.К. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 09 жовтня 2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1137, зареєстрував шлюб з [PERSON] . У шлюбі народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Посилався на те, що спільне життя з [PERSON] не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння та довіри. Шлюбно сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, наміру про примирення не мають. Позивач переконаний, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому вважає за необхідне розірвати шлюб між ним та [PERSON] , а місце проживання дітей визначити з батьком, за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 23 лютого 2023 позовна заява прийнята до розгляду, провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15 травня 2023 справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Довбенко Г.В. надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти розгляду справи без її участі, відзив на позовну заяву не подавала, позицію щодо позову суду не зазначила. Представник третьої особи Служби у справах дітей Луцької міської ради у судове засідання не з`явився, надав до суду письмове клопотання про розгляд справи без їх участі разом з висновком служби у справах дітей Луцької міської ради про доцільність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом батьком\~ [PERSON] . Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд доходить наступних висновків: У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 2004, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони мають двоє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюбно сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, наміру про примирення не мають. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно. Відповідно до ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 115 СК України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо позову в частині визначення місця проживання дітей, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі ст.\~8\~закону «Про\~охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів. Відповідно до ст.\~11\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства",\~сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВР від 27.02.91, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання й розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання й розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У п. 1 ст. 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно й необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно зі ст. 141 СК України, мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до\~ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Судом встановлено, що діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживають разом з батьком. Висновком служби у справах дітей Луцької міської ради від 07.04.2023 № 90 визнано за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] . Крім того, відповідно до висновку служби у справах дітей Луцької міської ради від 07.04.2023 № 90, під час обстеження умов проживання неповнолітній [PERSON] , [INFO] , повідомив, що бажає проживати з батьком. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача про визначення місця проживання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] .

Outcome: approved