Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 20 січня 2020 р. між АТ «Комерційний Банк «Глобус» та відповідачем укладений договір про надання споживчого кредиту АТ «КБ «Глобус» для фізичних осіб шляхом подачі заяви-анкети на приєднання до вказаного Договору. У заяві-анкеті позичальником зазначено власні персональні дані та погоджено умови кредитування та графік платежів, а саме: сума кредиту\~18 305,00 грн., строк кредитування 24 місяців з 20 січня 2020 року по 19 січня 2022 року, пільговий період 6 місяців з 20.01.2020 по 20.07.2020 року, місячна комісія за управління кредитом\~3,00%, розмір процентної ставки\~0,00010% річних, схема повернення кредиту\~ануїтет, реальна процентна ставка\~65.51417 % річних. Підписанням заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що на момент укладення договору клієнт ознайомився з повним текстом договору (у тому числі тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується із усіма умовами договору та тарифами, що є чинними на дату укладення цього договору. Відповідно до графіку платежів позичальник зобов`язується у період з моменту отримання кредиту до 1 числа кожного місяця вказано у графіку платежів сплачувати суму платежу в розмірі 1 149,56 грн. У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем, станом на 01 січня 2023 р. виникла заборгованість за кредитом у розмірі 22 641,99 грн., з яких: 12 208,14 грн. \~прострочена заборгованість по кредиту; 10 433,85 грн. \~прострочена заборгованість по процентам. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 22 641,99 грн. за договором про надання споживчого кредиту АТ «КБ «Глобус» для фізичних осіб від 20 січня 2020 р., 2684,00 грн. судового збору та 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В окремо наданій суду заяві представник позивача просив суд про розгляд справи у його відсутності. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом установлено, що 20 січня 2020 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір споживчого кредиту шляхом підписання заяви-анкети про приєднання до Договору про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 18 305,00 грн., строк кредитування 24 місяців з 20 січня 2020 року по 19 січня 2022 року, пільговий період 6 місяців з 20.01.2020 по 20.07.2020 року, місячна комісія за управління кредитом\~3,00%, розмір процентної ставки\~0,00010% річних, схема повернення кредиту\~ануїтет, реальна процентна ставка\~65.51417 % річних. Підписанням цієї заяви відповідач підтвердив, що акцептує публічну пропозицію Банку на укладання Договору споживчого кредиту АТ «КБ «Глобус» для фізичних осіб, яка розміщена на сайті Банку globusbank.com.ua в повному обсязі з урахуванням Умов і правил надання банківських послуг, Тарифами, Паспортом споживчого кредиту та складають Договір про надання споживчого кредиту, укладання якого відповідач підтверджує та зобов`язується виконувати умови. Договір вважається укладеним з моменту отримання Банком заповненої та підписаної відповідачем заяви-анкети на приєднання до договору. Згідно з п. 1.1.2 договору дата набрання чинності договору визначається заявою-анкетою на приєднання до договору, якщо інше не передбачено умовами договору. Місцем укладання договору є місцезнаходження структурних підрозділів банку та/або кредитного посередника банку/магазину партнера банку (відділення, точки продажів, магазини або іншого місця надання банком послуг, в т.ч. через мобільний додаток), в якому клієнт подає заяву-анкету на приєднання до договору. Відповідно до п. 1.1.3 договору, укладаючи цей договір, сторони приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, передбачених договором. За умовами п. 1.1.4 договору примірник публічної пропозиції банку на укладення договору (додаток № 1 до договору) на паперовому носії розміщується у доступних для клієнта місцях надання банком послуг, а в електронній формі розміщується на офіційному сайті банку. Пунктом 1.1.5 договору передбачено, що підписанням заяви-анкети на приєднання до договору, в т.ч. в електронному вигляді з використанням електронного підпису, клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення договору клієнт ознайомився з повним текстом договору з додатками (в тому числі тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами договору та тарифами, що є чинними на дату укладення цього договору. Пунктами 5.1.3 - 5.1.5 договору на відповідача покладено наступні обов`язки: використати кредит за цільовим призначенням і своєчасно повернути його відповідно до умов цього договору; своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісії та штрафні санкції (за наявності) в порядку, передбаченому цим договором (в т.ч. заявою-анкетою на приєднання до договору); повністю повернути банку суму отриманого кредиту не пізніше дати остаточного повернення кредиту, яка визначена заявою-анкетою на приєднання до договору та графіком платежів. Якщо дата остаточного повернення кредиту припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, сплата переноситься на наступний робочий день банку. За умовами п. 3.1.13.3 договору у разі несвоєчасного повернення заборгованості по кредиту у строки, передбачені графіком платежів та цим договором, клієнт сплачує проценти з розрахунку процентної ставки в діючих тарифах, що нараховуються на суму простроченої заборгованості з дати її виникнення до дати її повного погашення. Відповідно до п. 3.2.12 договору, погашення заборгованості за договором, наявної на поточну дату, (при надходженні грошових коштів на рахунок) здійснюється у наступній черговості: 1) на сплату простроченої заборгованості по кредиту та прострочених процентів за користування кредитом; 2) на сплату строкової заборгованості по кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом; 3) на сплату штрафних санкцій (пені, штрафи), інших платежів за договором. Відповідно до графіку платежів позичальник зобов`язується у період з моменту отримання кредиту до 1 числа кожного місяця вказано у графіку платежів сплачувати суму платежу в розмірі 1 149,56 грн. Отже, сторони погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами, строк кредитування та досягли згоди з усіх істотних умов договору від 20 січня 2020 р. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про рух коштів по рахунку відповідача. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, що підтверджується відповідним розрахунком, розмір якої станом на 01 січня 2023 року становить 22 641,99 грн., з яких: 12 208,14 грн\~прострочена заборгованість по кредиту; 10 433,85 грн\~прострочена заборгованість по процентам (а.с. 23-30). 28 листопада 2022 р. позивач направив відповідачу вимогу про погашення боргу №1-2028 від 16 листопада 2022 р. (а.с. 16-17). Докази про отримання відповідачем зазначеної вимоги відсутні. Дослідивши докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст.\~526,\~527,\~530,\~536,\~546,\~549,\~550,\~610-611,\~625,\~629,\~638,\~1048,\~1049,\~1054,\~1055 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно положень\~статті 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.ст. \~526,\~530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до\~ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За змістом\~ст. 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до умов кредитного договору та вимог\~ЦК України. За викладених обставин, суд дійшов висновку про неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань, внаслідок чого права позивача порушені, існує заборгованість за кредитним договором, розмір якої встановлений судом, яка і підлягає стягненню з відповідача. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 2\~684,00 грн., відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України 2\~684,00 грн. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України\~до судових витрат, окрім судового збору, також належать витрати на правничу допомогу, про стягнення яких заявлено позивачем. Згідно зі\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За змістом ч. 4 ст.\~137 ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із:\~ складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг);\~ \~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг);\~ обсягом\~наданих адвокатом\~послуг та\~виконаних робіт;\~ ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини наведеної, зокрема, у пункті 95 рішення від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», пункті 80 рішення від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», пункті 88 рішення від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При цьому, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East|WestAlianceLimited» проти України», заява № 19336/04), обґрунтованим слід вважати розмір витрат, що є співмірним до складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та часом, витраченим на виконання таких робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також з ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд повинен оцінити витрати сторони у справі на оплату правничої допомоги у сукупності з критеріями, на які звертає увагу Європейський суд з прав людини, ураховуючи реальні обставини їх понесення та необхідності таких трат. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137\~та ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року в справі №925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року в справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/ 16-ц. Як встановлено судом, позивач в підтвердження витрат на правничу допомогу надав договір №051222 про надання професійної правничої допомоги від 05.12.2022 року, акт № 40220384 прийому-передачі послуг за Договором № 051222 про надання професійної правничої допомоги від 5 грудня 2022 року та платіжне доручення АТ «КБ «Глобус» № 3307 від 18 травня 2023 року на суму 6000,00 грн. За змістом договору оплата послуг здійснюється клієнтом на підставі погодженого/підписаного сторонами акту прийняття-передачі послуг у спосіб та у строки визначенні у відповідному акті. Ставка гонорару адвоката за послуги за 1 годину складає 1500,00 грн. Суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі N 904/4507/18\~дійшла висновку про можливість існування "гонорару успіху" як форми оплати винагороди адвокату,визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини. З акту №40139052 прийому-передачі послуг від 5 грудня 2022 року слідує, що адвокатом були надані позивачу наступні послуги, а саме: проведення зустрічі з клієнтом, ознайомлення із документами, надання консультації (2 год.)\~3000,00 грн., складання позовної заяви, формування пакету документів для подачі їх до суду (2 год.)\~3 000,00 грн., загальна вартість послуг становить 6000,00 грн. Надаючи оцінку вищезазначеним доказам, суд вважає, що позивачем доведено обставину отримання професійної правничої допомоги в межах даної цивільної справи, заявлений розмір витрат є таким, що відповідає вимогам, які до нього висунуті ч. 4 ст. 137 ЦПК України, заяв у порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України за клопотанням відповідача не надходило, тому суд, визначаючись з їх розподілом відповідно до вимог ст.ст. 137,\~141 ЦПК України\~та зважаючи на задоволення позову, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 6000,00 грн. на відшкодування витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved