Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що її донька - [PERSON] ( [PERSON] , перебувала в шлюбі з [PERSON] , який після реєстрації шлюбу з нею 05.02.2005 року змінював своє прізвище на « [PERSON] », [INFO] народила сина [PERSON] . Позивачка є рідною бабусею неповнолітньої дитини. [PERSON] з самого народження проживає разом нею, у належному їй на праві приватної власності житловому будинку по [ADDRESS] . Так як сімейне життя у доньки з відповідачем не складалося, їх шлюб 06.07.2010 року було розірвано, після розірвання шлюбу відповідачу було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Після розірвання шлюбу, відповідач з [PERSON] та своїм сином [PERSON] не проживав, однак ще деякий час спілкувався з сином, зустрічався з ним, купував незначні подарунки. В подальшому [PERSON] розпочав їздити на заробітки, вдруге одружився і його спілкування з сином припинилося взагалі. Починаючи орієнтовно з 2012 року, відповідач взагалі перестав спілкуватися з сином [PERSON] та його матір`ю, не цікавився життям сина. З того часу [PERSON] не приймав та не приймає ніякої участі у його вихованні, не піклується про нього, не надає матеріальної допомоги на його утримання. Відповідач не вживає жодних заходів, щоб налагодити стосунки із неповнолітнім сином, який батька не пам`ятає взагалі. Іграшки, одяг та взуття відповідач синові ніколи не купував, не вітав із днем народження та іншими святами, ухилявся та продовжує ухилятися від виконання батьківських обов`язків, не забезпечував та не забезпечує здобуття сином середньої освіти, не проявляв зацікавленості до нього. Відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, безвідповідально ставиться до питання виховання своєї дитини та її матеріального забезпечення, жодним чином не приймає ніякої участі у житті дитини. 21.10.2022 року донька позивачки, мати [PERSON] , [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] , померла. Після її смерті відношення відповідача, як батька до сина, не змінилося. Дитина проживає і надалі позивачкою, яка як бабуся, виходячи із своїх можливостей, займається його вихованням, утримує, слідкує за його поведінкою у школі та вдома. [PERSON] доглянутий, нагодований, завжди охайний, гарно вчиться у школі. Відповідач байдуже та безвідповідально відноситься до свого сина, більше 10 років не спілкується з ним , в результаті чого взагалі втратив будь-який зв`язок з дитиною. Тому позивачка просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його сина - [PERSON] , [INFO] . 12.05.2023 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. 30.05.2023 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник позивача також зазначила, що у зв`язку з розбіжностями у написанні імені відповідача, просить позбавити батьківських прав [PERSON] , як зазначено у свідоцтві про народження дитини. Відповідач, будучи належним чином сповіщений про час та місце судового розгляду через оголошення на сайті «Судова влада», в судове засідання не прибув, правом на подачу відзиву не скористався. Представник Служби у справах дітей Охтирської міської ради в суді не заперечувала проти задоволення позову, зазначивши, що відповідач тривалий час не бере участі в житті дитини, тому маються всі підстави для позбавлення його батьківських прав. Допитана в судовому засіданні як свідок позивач [PERSON] зазначила, що її дочка [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] , який після реєстрації шлюбу з нею 05.02.2005 року змінював своє прізвище на « [PERSON] », [INFO] народила сина [PERSON] . Так як сімейне життя у доньки з відповідачем не складалося, їх шлюб 06.07.2010 року було розірвано. Після розірвання шлюбу, відповідач з [PERSON] та своїм сином [PERSON] не проживав, однак ще деякий час спілкувався з сином, зустрічався з ним, купував незначні подарунки. В подальшому [PERSON] почав їздити на заробітки, вдруге одружився і його спілкування з сином припинилося взагалі. Починаючи орієнтовно з 2012 року, відповідач взагалі перестав спілкуватися з сином [PERSON] та його матір`ю, не цікавився життям сина. З того часу [PERSON] не брав та не бере ніякої участі у його вихованні, не піклується про нього, не надає матеріальної допомоги на його утримання. При цьому позивачка ніякі перешкоди відповідачу у спілкуванні з сином не чинила. Допитаний в судовому засіданні за участі психолога неповнолітній [PERSON] вважає, що його батька треба позбавити батьківських прав, оскільки він навіть не підтримує з ним спілкування. Не допомагає. Останній раз він бачив свого батька років 10 тому та не пам`ятає я він виглядає. По телефону майже не спілкуються, оскільки батько йому не дзвонить. Ініціатором спілкування був [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона була подругою покійної [PERSON] та є хрещеною матір`ю [PERSON] . Після розлучення, батько ніякої участі у вихованні та утриманні сина не брав. Вихованням займається бабуся [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є родичкою позивача. Батько ніякої участі у вихованні не брав. Хлопчик жив з матір`ю, бабусею і дідусем. Ніякої допомоги від батька не було і немає по теперішній час. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є сестрою позивача. Після розлучення, батько ніякої участі у вихованні сина не брав. Ніяким чином не допомагав, не дзвонив, не цікавився життям. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є родичкою позивача. [PERSON] двоюрідна сестра свідка у шлюбі з [PERSON] народила сина [PERSON] . Після розлучення батько ніякої участі у вихованні не брав. Свідок його з того часу жодного разу не бачила. Приймаючи до уваги згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд заслухавши позивачку і її представника, третю особу, свідків, дослідивши докази у справі, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 51, 52, 55 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. В преамбулі до Конвенції про права дитини, зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно з ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою Україною 27.02.1991, що набрала чинності для України 27.09.1991, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до положень ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, але всупереч зазначеним вимогам закону відповідач свої зобов`язання щодо виховання та розвитку дитини не здійснює. Статтею 164 СК України визначені підстави позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У ч. 2 п. 16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Встановлено, що позивачка є рідною матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] ( а.с. 8). Згідно зі свідоцтвом про шлюб, 05.02.2005 [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №23, свідоцтво серія [NUMBER] ( а.с. 9). Відповідно до свідоцтва про народження дитини від 14.03.2006, [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено актовий запис №74, свідоцтво серія [NUMBER] ( а.с. 6). Як вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу від 18.07.2013, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 06.07.2010, актовий запис № 78, свідоцтво серія [NUMBER] ( а.с. 10). Згідно зі свідоцтвом про шлюб від 21.10.2022 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , прізвище після реєстрації шлюбу змінила на [PERSON] , свідоцтво серія [NUMBER] ( а.с. 11). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.04.2023, серія [NUMBER] ( а.с. 12). Відповідно до довідки про склад сім`ї [PERSON] (а.с. 13), до складу сім`ї позивача входять чоловік [PERSON] та онук [PERSON] . Відповідно до частин 4 та 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, з висновку органу опіки і піклування (виконавчий комітет) Охтирської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , вбачається, що батько дитини [PERSON] понад 10 роки не спілкується із дитиною, матеріально не забезпечує, навчанням, здоров`ям не цікавиться. Орган опіки та піклування вважає, що батько дитини самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] , без поважних причин залишив його без батьківської турботи, що свідчить про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав. Виходячи із вищевикладеного орган опіки та піклування Охтирської міської ради вважає, що позовні вимоги можуть підлягати задоволенню. Таким чином, суд вважає, що зібраними по справі доказами підтверджено, що відповідач не цікавиться дитиною, матеріально не допомагає, дитину не відвідує, не спілкується з нею, не піклується про фізичний і духовний розвиток протягом тривалого часу, таким чином ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, а тому, приходить до висновку про наявність підстав для позбавлення його батьківських прав, так як це відповідатиме найкращим інтересам дитини. В судовому засіданні також встановлено, що батьком [PERSON] у свідоцтві про народження зазначений [PERSON] (після зміни прізвища [PERSON] ), тоді як в інших документах, ім`я та по - батькові відповідача зазначено як [PERSON] . За таких обставин вважаю, що саме [PERSON] слід позбавити батьківських прав, оскільки саме так зазначено відомості про батька в свідоцтві про народження дитини. З огляду на задоволення позову, судові витрати підлягають відшкодуванню відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved