Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

Представник [PERSON] адвокат Некрасов Олег Васильович звернувся до суд з позовною заявою до [PERSON] , Третя особа: Служба у справах дітей по Салтівському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований 23.07.2016 між сторонами у Жовтневому районному у місті Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, запис №246, визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю за місцем її проживання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23 липня 2016 р. сторони уклали шлюб, зареєстрований у Жовтневому районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №246. В шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін не склалось через різні погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство фактично не ведеться. Дитина мешкає з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 травня 2023 року провадження у справі відкрито. Суд вирішив проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Позивач у підготовче судове засідання не з`явилась, повідомлялась своєчасно і належним чином, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі і участі позивача. Відповідач у підготовче судове засідання не з`явився, повідомлявся своєчасно і належним чином, надав суду заяву про визнання позову. Інших заяв та клопотань від сторін не надійшло. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебувають у шлюбі, який 23 липня 2016 р. зареєстрований у Жовтневому районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №246. В шлюбі народилась дитина [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Спільне життя у сторін не склалось через різні погляди на шлюб та сім`ю, шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство фактично не ведеться. За змістом положень ч. 1 ст.24\~СК України та ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ст.\~112\~СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 15.01.2020 по справі №200/952/18, за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Враховуючи, що між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини разом з позивач, суд вважає за можливе вирішити дане питання без відповідного висновку органу опіки та піклування. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим, а тому приходить до висновку про задоволення позову. При пред`явленні позову до суду позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 1073 грн. 60 коп. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ч.4\~ст.7\~Закону України\~«Про судовий\~збір» у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, а відповідач визнав позовні вимоги, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 536 гривень 80 коп., а судові витрати в розмірі 536 грн. 80 коп. підлягають поверненню позивачу з державного бюджету України. На підставі викладеного і

Outcome: approved