Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~21.04.2023 року ФОП [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 26.07.2021 року між нею та ФОП [PERSON] було укладено договір оренди № 1, за умовами якого вона передала останній в тимчасове платне користування транспортний засіб Volvo FH480, д.н.з. [NUMBER] та причіп HW HWTRANS, д.н.з. [NUMBER] (далі автопоїзд) на строком по 31.12.2021 року (далі Договір оренди). У свою чергу, 26.07.2021 року між ФОП [PERSON] та [PERSON] укладено трудовий договір, за яким відповідача було найнято на посаду водія. Після завершення строку дії Договору оренди, нові договори із ФОП [PERSON] з приводу продовження строку оренди автопоїзда не укладалися та такий залишився на зберіганні у [PERSON] . Натомість, 03.03.2022 року у зв`язку з повномасштабним вторгненням рф в Україну, вона виїхала за кордон та припинила займатися господарською діяльністю. 20.10.2022 року Ковельським ВДВС у Ковельському р-ні Волинської обл. ЗМУ МЮ (м. Львів) розпочато виконавче провадження про стягнення з неї 34000 грн. штрафу (2 штрафи по 17000 грн. кожен) та 3900 грн. витрат на виконавчі дії. Надалі їй стало відомо, що предметом вказаного виконавчого провадження були постанови Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області про застосування адміністративного-господарського штрафу № 327318 та № 327616 (далі постанови) за відсутність документів, перелік яких визначений ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а також за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків. У зв`язку з цим та з метою подальшого зняття арешту з її рахунків та майна, нею було сплачено 37900 грн. штрафу та витрат виконавчого провадження. Вказує, що під час з`ясування обставин, які стали підставою для винесення щодо неї постанов, було встановлено, що саме [PERSON] 22.06.2022 року на 450 км. автодороги М-05 Київ-Одеса керував автопоїздом, а тому саме останній, як водій, на якого покладається обов`язок здійснити контроль за правильністю розміщення та кріплення вантажу, відповідністю навантаження на вісь за величинами, визначеними у технічній характеристиці відповідного транспортного засобу, повинен був нести відповідальність за інкриміновані їй правопорушення. Враховуючи наведене, а також те, що саме з вини відповідача нею були понесені майнові втрати, просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь 37900 грн. завданої їй майнової шкоди в порядку регресу та судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~До початку судового засідання позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовну заяву підтримує та просить її задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що ФОП [PERSON] є власником транспортного засобу Volvo FH480, д.н.з. [NUMBER] та причепа HW Epas, д.н.з. [NUMBER] . 26.07.2021 року між ФОП [PERSON] , як орендодавцем, та ФОП [PERSON] , як орендарем, було укладено Договір оренди № 1, за умовами якого орендодавець передала орендарю в тимчасове платне користування транспортний засіб Volvo FH480, д.н.з. [NUMBER] та причіп HW HWTRANS, д.н.з. [NUMBER] . Строк оренди за даним правочином становить з 26.07.2021 року по 31.12.2021 року. \~ \~ \~ \~Факт передачі предмету оренди за вищевказаним договором підтверджується відповідним Актом, як додатком до Договору оренди № 1 від 26.07.2021 року. 26.07.2021 року між [PERSON] , як фізичною особою, яка використовує найману працю, та [PERSON] , як працівником, було укладено трудовий договір, за умовами якого відповідача було прийнято на роботу безстроково на посаду водія. 22.06.2022 року ст. державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Дубялою В.О. (посадовою особою Укртрансбезпеки) було складено Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових норм. Із вказаного акту слідує, що 22.06.2022 року на 450 км. + 811 м. автомобільної дороги М-05 сполученням Київ Одеса водій [PERSON] здійснював рух транспортним засобом Volvo FH480, д.н.з. [NUMBER] із причепом HW Epas, д.н.з. [NUMBER] . Також, 22.06.2022 року ст. державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Дубялою В.О. (посадовою особою Укртрансбезпеки) було складено Довідку про результати здійснення габаратно-вагового контролю транспортного засобу Volvo FH480, д.н.з. [NUMBER] із причепом HW HWTRANS, д.н.з. [NUMBER] за кермом якого перебував водій [PERSON] 01.08.2022 року начальником відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті Шендюхом Т.Ю. було винесено щодо перевізника [PERSON] постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 327318, відповідно до якого на позивачку, як власника автопоїзда, було накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн. у відповідності до абз. 3 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт». Причиною притягнення до відповідальності стала відсутність документів, перелік яких визначений ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт». Одночасно з цим, 01.08.2022 року начальником відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті Шендюхом Т.Ю. було винесено щодо перевізника [PERSON] постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 327616, відповідно до якого на позивачку, як власника автопоїзда, було накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000 грн. у відповідності до абз. 15 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт». Причиною притягнення до відповідальності стало перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків. Зі змісту позовної заяви [PERSON] слідує, що на примусове виконання постанов про застосування адміністративного-господарського штрафу № 327318 та № 327616 від 01.08.2022 року, Ковельським ВДВС у Ковельському р-ні Волинської області ЗМУ МЮ (м. Львів) було відкрито виконавче провадження, в межах якого позивачкою сплачено штраф та витрати виконавчого провадження в розмірі 37900 грн. У зв`язку з цим, [PERSON] ставить питання про стягнення з [PERSON] в порядку регресу завданої їй майнової шкоди в розмірі 37900 грн., оскільки саме неправомірні дії останнього призвели до вказаних майнових втрат. Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права, зокрема шляхом відшкодування збитків та інших способів відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1191 України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Разом з тим, понесені [PERSON] витрати на сплату штрафу та виконавчого збору, які були спричиненими винесенням щодо неї постанов про застосування адміністративного-господарського штрафу № 327318 та № 327616 від 01.08.2023 року, в розумінні вимог чинного законодавства України, не є заподіяною майновою шкодою, а є мірою її відповідальності за порушення вимог ЗУ «Про автомобільний транспорт». Варто зауважити, що постанови про застосування адміністративного-господарського штрафу № 327318 та № 327616 від 01.08.2023 року є чинними, [PERSON] не оскаржувалися, в будь-якому процесуальному порядку не скасовувалися, а тому встановлені ними обставини мають преюдиційне значення. Таким чином, в ході здійснення адміністративного провадження було встановлено, що саме з вини [PERSON] було допущено порушення вимог ЗУ «Про автомобільний транспорт», а тому будь-яких правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки майнової шкоди в порядку регресу, яка полягає у понесенні нею витрат в рамках виконавчого провадження, яке здійснювалося особисто щодо неї відсутні. Тобто, сплачуючи адміністративного-господарські штрафи в межах виконавчого провадження позивачка перейняла усю відповідальність за події, як мали місце 22.06.2022 року, шляхом погодження із правомірністю притягнення її до відповідальності за порушення вимог ЗУ «Про автомобільний транспорт». При цьому варто зауважити, що позивачкою не було надано жодних доказів того, що [PERSON] станом на 22.06.2022 року незаконно володів транспортним засобом Volvo FH480, д.н.з. [NUMBER] із причепом HW Epas, д.н.з. [NUMBER] , а тому сам через винну протиправну поведінку останнього їй було завдано матеріальних збитків. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення\~збитків в\~порядку регресуу повному обсязі. Виходячи із положень ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, понесені позивачкою судові витрати по справі, у зв`язку із відмовою у позові, суд залишає за нею.

Outcome: dismissed