Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись з позовом, у якому, з урахуванням позовної заяви від 19.08.2021\~р. (уточненої) а.\~с.\~81 83), яка ухвалою від 19.08.2021\~р. (а.\~с.\~94) була прийнята до розгляду, просять: \~визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності серії [NUMBER] від 10.07.2006\~р., видане Виконавчим комітетом Бердичівської міської ради Житомирської області [PERSON] на будинок, магазин продовольчих товарів та обладнаний житловими кімнатами з допоміжними приміщеннями на другому поверсі, розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим припинити право власності [PERSON] на дане майно; \~визнати за [PERSON] право власності на будівлю бані (Д-1) площею 25,7\~кв.\~м за адресою: [ADDRESS] , яка увійшла до складу будинку, магазину продовольчих товарів та обладнаного житловими кімнатами з допоміжними приміщеннями на другому поверсі за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що на підставі договору дарування від 13.05.1994\~р. , укладеному між [PERSON] та [PERSON] , останній набув у власність 30/100 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , до якого належала, зокрема, баня Д-1. На підставі рішення №\~373 від 20.07.2006\~р. Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області це майно отримало нову адресу: [ADDRESS] . У власності [PERSON] залишилась інша частини будівлі разом, зокрема, з гаражем Г-1. [PERSON] померла [INFO] , належне їй майно успадкувала [PERSON] . Поруч з домоволодінням [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] збудував будинок, магазин продовольчих товарів, обладнаний житловими кімнатами з допоміжними приміщеннями на другому поверсі, у зв`язку з чим на підставі рішення №\~349 від 22.06.2006\~р. Виконавчим комітетом Бердичівської міської ради Житомирської області [PERSON] було видано свідоцтво про право власності серії [NUMBER] від 10.07.2006\~р. Побудувавши вказаний об`єкт нерухомості, [PERSON] порушив право власності [PERSON] та [PERSON] , спадкоємцем якої є [PERSON] , оскільки до складу майна увійшли належна [PERSON] баня (Д-1) та належний [PERSON] гараж (Г-1). Крім того, оспорювань свідоцтво про право власності не відповідає рішенню, на підставі якого його було видано, у частині загальної площі будівлі. [PERSON] позов визнав. Виконавчий комітет Бердичівської міської ради Житомирської області просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що [PERSON] та [PERSON] не подано доказів, що наявністю оспорюваного свідоцтва про право власності на майно порушені їхні права. Твердження [PERSON] та [PERSON] про те, що оспорюване свідоцтво в частині загальної площі будівлі не відповідає рішенню, на підставі якого його видану, не відповідає дійсності та побудовано на припущеннях. Крім того, [PERSON] та [PERSON] пропустили позовну давність без поважних причин. Під час розгляду справи представник Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області попросив застосувати позовну давність. Акціонерне товариство "УкрСиббанк" (далі Банк) просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що [PERSON] не довів, що є власником нерухомого майна, до складу якого входить баня (Д-1), а [PERSON] не довела, що є власником нерухомого майна, до складу якого входить гараж (Г-1), а тому їхні права не порушені та в них відсутнє право на позов. [PERSON] та [PERSON] не подали беззаперечних доказів, що баня (Д-1) та гараж (Г-1) увійшли до складу нерухомого майна, на який видано оспорювань свідоцтво про право власності на майно. Позовна вимога про скасування оспорюваного свідоцтва про право власності на нерухоме майно є неналежним способом захисту а такий спосіб захисту як припинення права власності суперечить Конституції України та Цивільному кодексу України. Крім того, [PERSON] та [PERSON] пропустили позовну давність, у разі визнання їх вимог обґрунтованими, Банк просить застосувати позовну давність. Судом з`ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування від 13.05.1994\~р., за умовами якого перша подарувала, а другий прийняв у дар 30/100 часин жилого будинку під [ADDRESS] на земельній ділянці мірою 600 кв.\~м, будинок цегельний, жилою площею 62,3\~кв.\~м, до будинку належать: сарай Б-1, погріб п/д-1, уборна В-1, гараж Г-1, баня Д-1, теплиця Е-1, в користування обдарованого переходять приміщення 1-6, баня Д-1, теплиця Е-1 (а.\~с.\~10 11). Відповідно до частини першої статті 243 Цивільного кодексу Української РСР, який був чинний на момент укладення цього договору, за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Приймаючи до уваги наведену норму законодавства України, Суд вважає, що зазначення у договорі на те, що в користування обдарованого переходять приміщення 1-6, баня Д-1, теплиця Е-1, є очевидною опискою (помилкою), фактично йдеться перехід у власність обдарованого ( [PERSON] ) цих приміщень. На підставі зазначеного договору дарування за [PERSON] було зареєстровано по праву спільної особистої власності 30/100 ідеальних частин жилого будинку [ADDRESS] , що підтверджується реєстраційним написом на цьому договорі (зворотній бік а.\~с.\~11). Таким чином [PERSON] набув у власність, зокрема, приміщення бані Д-1 за адресою: [ADDRESS] , при цьому у власності [PERSON] залишилось інше майно за цією ж адресою, зокрема, гараж Г-1. Як зазначає [PERSON] у позовній заяві, на підставі рішення №\~373 від 20.07.2006\~р. Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області подароване йому майно отримало нову адресу: [ADDRESS] , однак будь-яких доказів на підтвердження цієї обставини, зокрема, копії зазначеного рішення, ним не подано. Разом з тим, як зазначено у довідці від 17.02.2016\~р. №\~214 Комунального підприємства "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради, згідно рішення №\~373 від 20.07.2006\~р. Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області відбулась заміна правоустановчих документів на квартири у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] (а.\~с.\~18). Як наведено вище, копія рішення №\~373 від 20.07.2006\~р. Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області у матеріалах справи відсутня, відсутні і у матеріалах справи правовстановлюючі документи на домоволодіння або його частину за адресою: [ADDRESS] , які, як випливає з довідки 17.02.2016\~р. №\~214 Комунального підприємства "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради, були видані на підставі цього рішення. За таких обставин Суд позбавлений можливості встановити, які зміни відбулись внаслідок прийняття рішення №\~373 від 20.07.2006\~р. Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, зокрема, чи була змінена адреса майна, яке було подаровано [PERSON] на підставі договору дарування від 13.05.1994\~р., які відбулись зміни у праві власності на це майно у зв`язку з заміною на підставі цього рішення правовстановлюючих документів, у тому числі, чи залишилось у власності [PERSON] приміщення бані Д-1, а у власності [PERSON] приміщення гаража Г-1. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом від 09.06.2020\~р. про смерть (а.\~с.\~33). [PERSON] успадкувала від [PERSON] на підставі заповіту квартиру [ADDRESS] ), яка належала спадкодавці на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 10.08.2006\~р. Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом від 26.02.2021\~р. про право на спадщину за заповітом (а.\~с.\~34). Будь-яких доказів спадкування [PERSON] від [PERSON] приміщення гаража Г-1 у будинку [ADDRESS] або [ADDRESS] ), матеріали справи не містять. Додатково Суд звертає увагу на те, що [PERSON] не подано доказів державної реєстрації за нею права власності на успадковане від [PERSON] нерухоме майно, а тому Суд не може виходити з того, що [PERSON] взагалі є власником майна, яке стосується спору, оскільки за положеннями статті 331 Цивільного кодексу України та статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право власності на нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації. Враховуючи викладене, Суд погоджується з доводами Банка про те, що [PERSON] не довів, що є власником нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , до складу якого входить приміщення бані (Д-1), а [PERSON] не довела, що є власником нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] або [ADDRESS] , до складу якого входить гараж (Г-1). При цьому Судом з`ясовано, що Виконавчим комітетом Бердичівської міської ради Житомирської області видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] від 10.07.2006\~р. на будинок, магазин продовольчих товарів загальною площею 147,6\~кв.\~м, та обладнання житлових кімнат з допоміжними приміщенням на другому поверсі загальною площею 144,7\~кв.\~м, за адресою: [ADDRESS] , загальна площа об`єкта 292,3\~кв.\~м, власник [PERSON] , підстава рішення від 22.06.2006\~р. №\~349 Бердичівської міської ради Житомирської області (а.\~с.\~14). Однак, як випливає з акту від 09.06.2006\~р. державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію, цей акт було затверджено рішенням від 22.06.2006\~р. №\~349 Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області (зворотній бік, а.\~с.\~12). Про те, що рішення від 22.06.2006\~р. №\~349 прийнято саме Виконавчим комітетом Бердичівської міської ради Житомирської області зазначено і у відзиві Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області. На підставі наведеного Суд робить висновок, що осопрюване свідоцтво було видано на підставі рішення від 22.06.2006\~р. №\~349 Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області. Це рішення було прийнято до прийняття вказаного вище рішення №\~373 від 20.07.2006\~р. Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, достовірний зміст якого Суд встановити не може, проте, як зазначено у довідці від 17.02.2016\~р. №\~214 Комунального підприємства "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради, згідно якого відбулась заміна правоустановчих документів на квартири у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] (а.\~с.\~18). За таких обставин Суд лише може припустити, що рішення №\~373 від 20.07.2006\~р. Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області було прийнято як раз у зв`язку з прийняттям рішення від 22.06.2006\~р. №\~349 Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області та видачею на його підставі оспорюваного свідоцтва про право власності на нерухоме майно з метою врегулювання питань щодо права власності на нерухоме майно за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] , у тому числі шляхом видачі нових правовстановлюючих документів. Однак рішення Суду не може ґрунтуватись на припущеннях. Між тим, у будь-якому випадку оспорюване свідоцтво про право власності на нерухоме майно не порушує права [PERSON] та [PERSON] , зокрема, права власності на будівлю бані Д-1 та гаража Г-1, так як [PERSON] не довів, що є власником нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , до складу якого входить приміщення бані (Д-1), а [PERSON] не довела, що є власником нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] або 2-А, до складу якого входить гараж (Г-1). Крім того, оспорюване свідоцтво про право власності на нерухоме майно є документом, який посвідчує право власності [PERSON] , але не є підставою виникнення цього права, скасування цього свідоцтва не призвело б до відновлення прав власності [PERSON] та [PERSON] на будівлю бані Д-1 та гаража Г-1 відповідно у разі доведення ними наявності в них цих прав та порушення цих прав [PERSON] та/або Виконавчим комітетом Бердичівської міської ради Житомирської області, на підставі рішення якого це свідоцтво було видано. Право власності [PERSON] на будинок, магазин продовольчих товарів загальною площею 147,6\~кв.\~м, та обладнання житлових кімнат з допоміжними приміщенням на другому поверсі загальною площею 144,7\~кв.\~м, за адресою: [ADDRESS] , як з`ясовано вище, виникло на підставі рішення від 22.06.2006\~р. №\~349 Виконавчого комітету Бердичівської міської ради Житомирської області, яке є чинним, позовної вимоги про визнання цього рішення незаконним та скасування [PERSON] та [PERSON] не заявлялось. Частиною першою статті 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території. Підстави для припинення права власності [PERSON] на а будинок, магазин продовольчих товарів загальною площею 147,6\~кв.\~м, та обладнання житлових кімнат з допоміжними приміщенням на другому поверсі загальною площею 144,7\~кв.\~м, за адресою: [ADDRESS] ,, визначені статтею 346 Цивільного кодексу України, також відсутні. Підсумовуючи викладене, Суд вважає, що у задоволенні позову має бути відмовлено, оскільки [PERSON] та [PERSON] не доведено порушення їхніх прав, за захистом яких вони звернулись, та у зв`язку з відсутністю передбачених законодавством підстав для задоволення їхніх позовних вимог у разі, якби ними було доведено порушення їхніх прав. Також Суд звертає увагу на те, що будинок, магазин продовольчих товарів загальною площею 147,6\~кв.\~м, та обладнання житлових кімнат з допоміжними приміщенням на другому поверсі загальною площею 144,7\~кв.\~м, за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору іпотеки 31.08.2006\~р., договору іпотеки від 30.05.2007\~р. та договору іпотеки від 16.09.2008\~р. перебуває в іпотеці Банка (а.\~с.\~21 28). Крім того, [PERSON] не міг не знати, що [PERSON] приблизно у 2006\~р. побудував спірний об`єкт нерухомості, проте з позовом щодо цього об`єкта вперше звернувся лише у серпні 2016\~р., що підтверджується рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03.03.2017\~р. у справі №\~274/4196/16-ц, тобто орієнтовно через десять років як його права, на йогу думку, були порушені, при цьому не вказавши у позові, що це майно перебуває в іпотеці у Банка (а.\~с.\~29). З постанови Житомирського апеляційного суду від 05.02.2020\~р. у справі №\~274/4196/16-ц вбачається, що між [PERSON] та Банком відбувались судові процеси з приводу невиконання ним грошових зобов`язань за кредитними договорами, забезпеченими наведеними у попередньому абзаці договорами іпотеки, є рішення суду про стягнення відповідних коштів (а.\~с.\~30 32). Наявність іншого рішення про стягнення з [PERSON] на користь Банку грошових коштів підтверджується також і заявою про забезпечення позову [PERSON] , зі змісту якої випливає, що під час виконання такого рішення у виконавчому провадженні накладено арешт на спірне майно [PERSON] (а.\~с.\~41 44). Поза розумним сумнівом, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є членами однієї сім`ї та/або близькими родичами. [PERSON] , як наводилось вище, позов визнав. Наведене, на думку Суду, вказує на те, що позов [PERSON] та [PERSON] носить штучний характер, реальною метою якого є не захист прав та інтересів [PERSON] та [PERSON] , а унеможливлення здійснення стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Банка, присудженої судами, шляхом звернення стягнення спірне майно, яке перебуває в іпотеці Банка. Відповідно до частини третьої статті 16 Цивільного кодексу України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої п`ятої статті 13 цього Кодексу. Згідно з\~частинами другою\~та третьою\~статті 13\~Цивільного кодексу\~України при\~здійсненні своїх\~прав особа\~зобов`язана\~утримуватися від\~дій,\~які могли\~б порушити\~права інших\~осіб,\~завдати шкоди\~довкіллю або\~культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Приватноправовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про його стягнення. Таким чином ще однією підставою для відмови у позові [PERSON] та [PERSON] є порушення ними частин другої та третьої статті 13 Цивільного кодексу України, які полягають у вчиненні дій (подачі штучного позову у цій справі), направлених на порушення права Банка та з наміром завдати йому шкоди шляхом позбавлення (у разі задоволення позову) права звернути стягнення на іпотечне майно, яке належить [PERSON] .

Outcome: dismissed