Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, у якому просить суд визнати дійсним договір № 96/1228 від 06.09.1996 року купівлі-продажу нерухомого майна 167/1000 частин квартири [ADDRESS] укладений [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Одеською універсальною товарною біржею «GIP» в журналів реєстрації договорів по об`єктам нерухомості, реєстраційний номер 96/1228 купівлі-продажу від 04.09.1996 року. Представник позивача подав заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідачі у судове засідання не з`явилися. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.09.1996 року між [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~яка діяла\~від свого\~імені та\~від імені\~неповнолітнього \~сина [PERSON] був укладений договір купівлі продажу нерухомого майна 167/1000 частин квартири [ADDRESS] , зареєстрований на Одеській універсальній товарній біржі «GIP» за № 96/1228. Вищезазначена квартира була придбана у відповідачів за 6000 грн., які були одержані відповідачами повністю до підписання договору. Договір купівлі-продажу за № 96/1228 від 04.09.1996 року 167/1000 частин квартири [ADDRESS] , був зареєстрований в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації 09.09.1996 року. Де засвідчується право приватної власності на квартиру. Правочин обома сторонами повністю виконаний, відповідачами була звільнена квартира, передані ключі позивачці яка використовує квартиру для постійного проживання, регулярно оплачує комунальні платежі та утримує квартиру в належному санітарно - технічному стані. На час укладення договору в вересні місяці 1996 року ні позивачка ні відповідачі не знали, що правочин, у відповідності до ст. 47 ЦК України (1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст.15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. Згідно ст. 15 «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 224 ЦК України 1963 року, який був чинним на час спірних правовідносин, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається в письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Недотримання даної вимоги тягне за собою до недійсності договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України). Згідно з частиною 2 статті 47 ЦК України (від 18.07.1963 року) суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. Відповідно до ст. 4 ЦК України ( від 18.07.1963 року) - цивільні права і обов`язки виникають з підстав, передбачених законодавством, в тому числі і з угод. В відповідності до ст. 41 ЦК України (від 18.07.1963 року), угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Із-за протиріч правових норм, діючих на час укладення правочину в 1996 році, і в відмові компетентними органами і нотаріусами визнавати на даний час правочини дійсними, позивачка змушена звернутися з позовною заявою до суду, про захист своїх прав. У відповідності до діючого на даний час законодавства а саме ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. В відповідності до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Між продавцем і покупцем за вказаним вище біржовим договором була досягнута домовленість щодо усіх істотних умов цього договору та відбулося повне виконання цього договору, але договір не був оформлений нотаріально. Згідно\~ст.638\~ЦК України 2003 року,-\~договір є укладеним з моменту, коли сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно положень ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1\~ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з вимогами ст.ст. 124,\~129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі\~викладеного й\~

Outcome: approved