Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 87247,70 грн та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 17.07.2018 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0217/82/0868009, банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 55456,97 грн строком на 72 міс до 17.07.2024 під 42,9% річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки, комісії. Банк виконав свої зобов`язання, надав кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами кредитного договору. 26.05.2021 сторони уклали додаткову угоду № 014/0217/82/0868009/81-1/34906 до кредитного договору, відповідно до якої з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ, сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу. Однак відповідач порушив договірні умови, станом на 07.08.2022 існує заборгованість у розмірі 87247,70 грн. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 14.03.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Направлено позивачу копію ухвали про відкриття провадження у справі, а відповідачу - копію ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів. Також відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву у 15-денний термін з дня отримання копій документів. 24.04.2023 до суду повернувся конверт із рекомендованим відправленням, адресований відповідачу, за закінченням терміну зберігання. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 17.07.2018 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0217/82/0868009, банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 55456,97 грн строком на 72 міс до 17.07.2024 під 42,9% річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відсотки, комісії. Банк виконав зобов`язання, надав кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами кредитного договору. Згідно з п. 3.2. договору позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту та сплату процентів щомісячно ануїтетними платежами у валюті кредиту кожного місяці. 26.05.2021 сторони уклали додаткову угоду № 014/0217/82/0868009/81-1/34906 до кредитного договору, відповідно до якої з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ, сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу. Позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, відтак станом на 07.08.2022 у відповідача існує заборгованість у розмірі 87247,70 грн, яка складається: заборгованість за кредитом 70274,18 грн; заборгованість за відсотками 16973,52 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач станом на 07.08.2022 має заборгованість у розмірі 87247,70 грн, яка складається: заборгованість за кредитом 70274,18 грн; заборгованість за відсотками 16973,52 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягнення судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved