Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

ТОВ «САРАФАН» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, зазначивши, що 16 лютого 2017 року ТОВ «САРАФАН», як балансоутримувачем багатоквартирних житлових будинків в [ADDRESS] за № № 14, 14А , 16 , 16А , 18 , 18А , 20 , 20А , 10Б та 10В було укладено договір №220059247 з ПАТ «Київобленерго» про постачання електричної енергії на вказані об`єкти. Згідно вказаного договору ПАТ «Київобленерго» (постачальник) продає електричну енергію ТОВ «Сарафан» (споживач) для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 811,41 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) ним електричної енергії та здійснює інші платежі за умовами цього Договору. Точка продажу електричної енергії встановлюється сторонами згідно «Акту розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін», та зазначається в Додатку №1 «Загальна однолінійна схема електропостачання», що є невід`ємною частиною договору. Також, відповідно до договору електрична енергія поставляється за єдиним роздрібним тарифом II класу напруги, а облік спожитої електроенергії ведеться за двома приладами обліку електричної енергії №12265549 та №12265580. ТОВ «Сарафан», як добросовісний споживач, вчасно та в повному обсязі на підставі укладеного вище договору здійснювало оплату всього об`єму спожитої електроенергії постачальнику. При цьому, більшу частину із вказаного об`єму електроенергії було спожито не самим позивачем, а власниками квартир вказаних вище багатоквартирних житлових будинків в [ADDRESS] . Відповідачем у справі - [PERSON] , яка є власником квартири [ADDRESS] , у термін до 28.08.2017 року (дата передачі від ТОВ «САРАФАН» до нового балансоутримувача ОСББ «Буча-Квартал 2» показників приборів обліку щодо фактично спожитих обсягів електричної енергії власниками квартир (нежитлових приміщень) житлового масиву Квартал « Новатор ») було спожито електричної енергії в обсязі 2397кВт, з яких за 1000кВт боржником було сплачено 1920,00 грн. Об`єм електричної енергії, що фактично спожитий відповідачем, визначений електричним лічильником № 02945853 та зафіксований в Акті приймання-передачі показників приборів обліку електричної енергії, які обліковують електроенергії в квартирах та нежитлових приміщеннях житлового масиву Квартал « Новатор » за адресою: [ADDRESS] , складений 28.08.2017 року між TOB «Сарафан» та ОСББ «Буча-Квартал 2». Таким чином, не зважаючи на відсутність укладеного письмового договору між позивачем та відповідачем, останній здійснив споживання електричної енергії, чим вчинив односторонній правочин, у зв`язку з чим у нього виникли зобов`язання з оплати отриманої та спожитої послуги на користь балансоутримувача - ТОВ «Сарафан». При цьому вартість такої послуги відповідає вартості електричної енергії, що поставлялася позивачу його постачальником - ПАТ «Київобленерго», за єдиним роздрібним тарифом II класу напруги, розмір якого визначений Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП). У зв`язку з невиконанням відповідачем свого обов`язку по сплаті заборгованості, позивач у порядку ст. 530 ЦК України 29.03.2018 року направив відповідачу відповідну вимогу від 01.03.2018 року за №16А/82, яку 04.05.2018 року повернуто з причин закінчення встановленого строку зберігання. Відповідно до вказаної вимоги позивач просив відповідача виконати у семиденний строк свої зобов`язання по відшкодуванню фактичних витрат Товариства за спожиту відповідачем електричну енергію у розмірі 2975,61 грн. Відповідач, в порушення вимог чинного законодавства, не виконав свої зобов`язання по сплаті заборгованості за фактично спожиту послугу. Також зазначив, що з метою отримання професійної правничої допомоги щодо ведення справи по стягненню заборгованості з відповідача, позивачем 15.02.2018 року було укладено відповідний договір № 02/15 з адвокатом Войтенко Валерієм Володимировичем (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 2059 від 21.12.2016 року). Відповідно до умов вказаного договору адвокат зобов`язується надати позивачу (клієнт) правничу допомогу зі стягнення заборгованості з фізичних осіб - мешканців багатоквартирних житлових будинків №№ 10-Б , 10-В , 14 , 14-А , 16 , 16-А , 18 , 18-А , 20 , 20-А по [ADDRESS] (житловий масив Квартал «Новатор») за спожиту ними електричну енергію, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених цим договором. Правнича допомога надається клієнту шляхом усних та письмових консультацій; представництва інтересів клієнта у судах під час здійснення цивільного судочинства, а також перед державними органами, фізичними та юридичними особами; складення та подання листів, заяв, скарг та вимог, процесуальних та інших документів правового характеру тощо та отримання будь-яких відповідей та листів, постанов, рішень, ухвал та інших процесуальних документів, що стосуються безпосередньо клієнта та пов`язані з предметом цього договору. При цьому, згідно договору гонорар розраховується за надану правничу допомогу по стягненню заборгованості з одного боржника, і сплачується клієнтом адвокату на підставі актів наданих послуг, що підписуються сторонами договору протягом 5 робочих днів: - у випадку досудового вирішення спору - з дня добровільної сплати боржником суми заборгованості - гонорар складає 500 (п`ятсот) гривень; - у випадку судового вирішення спору - з дня ухвалення судового рішення по суті судом першої інстанції у відповідній цивільній справі про стягнення заборгованості - гонорар складає 2000 (дві тисячі) гривень. Строк сплати гонорару складає 30 робочих днів з дня підписання акту наданих послуг. Зазначив, що витрати позивача, що пов`язані з розглядом цієї справи, є витрати на професійну правничу допомогу та складають 2000,00 грн. Таким чином, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи за цією позовною заявою складає 3762,00 грн., з яких: - понесені судові витрати - сума сплаченого судового збору у розмірі 1762,00 грн.; - судові витрати, що будуть понесені у майбутньому - витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь вартість фактично спожитої електричної енергії в розмірі 2975,61грн., суму судових витрат, а саме: суму судового збору у розмірі 1762,00грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. Відповідачем подано відзив на позовну заяву. Згідно якого, позивач який виступав забудовником порушив п. 12 ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та в термін 120 днів не підключив будинок до електромереж. Запуск та підключення квартири до системи електромереж відбулось 17.02.2017 року. Щоб скористатись своїм правом жити в квартирі та користуватись електропостачанням ,він заплатив за 1000кВт авансом ТОВ «Сарафан» по тарифу встановленому ТОВ «Сарафан» готівкою, без можливості внесення коштів на розрахунковий рахунок. До 17.02.2017 року електропостачання в квартирах не відповідало нормам, напруга стрибала та опускалась нижче позначки 180кВт, що призводило до постійних аварій та вимкнення світла. Страдала техніка, та вимушений був жити в холодній та неопалювальній квартирі. Крім того, позивач не оформлював ніяких договорів на компенсацію спожитої електроенергії, не надавав квитанції для сплати, також не проводив відключення квартири від електропостачання. Він з власного бажання, за власні кошти, надавав йому користуватись електроенергією, тим самим компенсував порушення умов договору та термінів підключення будинку до центральних електромереж а також моральних збитків. Тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але направив до суду клопотання, в якому вказав, що позов підтримує у повному обсязі та просить справу розглянути за його відсутності за наявними матеріалами в справі. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяву позивача, оцінивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 лютого 2017 року ТОВ «Сарафан», як балансоутримувачем багатоквартирних житлових будинків в [ADDRESS] за № № 14 , 14А , 16 , 16А , 18 , 18А , 20 , 20А , 10Б та 10В було укладено договір № 220059247 з ПАТ «Київобленерго» про постачання електричної енергії на вказані об`єкти. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] . Встановлено, що у термін до 28.08.2017 року (дата передачі від ТОВ «САРАФАН» до нового балансоутримувача ОСББ «Буча- Квартал 2» показників приборів обліку щодо фактично спожитих обсягів електричної енергії власниками квартир житлового масиву Квартал « Новатор ») було спожито електричної енергії в обсязі 2397кВт, з яких за 1000кВт боржником було сплачено 1920,00 грн. Об`єм електричної енергії, що фактично спожитий відповідачем, визначений електричним лічильником № 02945853 та зафіксований в Акті приймання-передачі показників приборів обліку електричної енергії, які обліковують обсяги електроенергії в квартирах житлового масиву Квартал « Новатор » за адресою: [ADDRESS] , що складений 28.08.2017 року між ТОВ «Сарафан» та ОСББ «Буча-Квартал 2». Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Суд не бере до уваги твердження відповідача, про те, що позивач надавав не якісні послуги, а саме: до 17.02.2017 року електропостачання в квартирах не відповідало нормам, напруга стрибала та опускалась нижче позначки 180кВт, що призводило до постійних аварій та вимкнення світла, оскільки жодних підтверджень про вказані факти, відповідачем суду не надано. Також суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що позивач з власного бажання, за власні кошти, надавав відповідачеві користуватись електроенергією, тим самим компенсував порушення умов договору та термінів підключення будинку до центральних електромереж а також моральних збитків, оскільки жодних підтверджень про вказані факти, відповідачем суду не надано. Таким чином, у порушення умов договору, а також ст. ст. 509, 526 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача вартість фактично спожитої електричної енергії в розмірі 2975,61грн. Щодо вимоги стягнення витрат на правничу допомогу. В своїх роз`ясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Надання платної правової допомоги регламентується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно частини 1 статті 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. В матеріалах справи міститься: ордер серія КС № 716685 від 17.06.2020 року, Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю за № 2059, договір про надання правничої допомоги № 02/15 від 15.02.2018 року з умов якого вбачається, що адвокат Войтенко В.В. зобов`язується надати клієнту - ТОВ «САРАФАН» правничу допомогу зі стягнення заборгованості з фізичних осіб - мешканців багатоквартирних житлових будинків №№ 10-Б , 10-В , 14 , 14-А , 16 , 16-А , 18 , 18-А , 20 , 20-А по [ADDRESS] (житловий масив Квартал «Новатор») за спожиту ними електричну енергію, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених цим договором, сторони визначили гонорар у розмірі 2000 гривень, у разі розгляду справи судом, які повинні бути сплачені після ухвалення судового рішення. Однак в порушення вимог ст. 137 ЦПК України до позовної заяви не додано документів, які містять детальний опис робіт, вчинених адвокатом, документів про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача 1762,00 грн. судових витрат з оплати судового збору.

Outcome: partial