Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

29.06.2021 позивач звернувся із позовом, в якому просить: - визнати за позивачем право вимоги та права іпотекодержателя за договором іпотеки №777030/ФЛ-3 від 27.02.2008 відносно квартири [ADDRESS] ; - поновити в Державному реєстрі іпотек запис про іпотеку та в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження, які виникли на підставі вказаного договору; - в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №777030/ФЛ від 27.02.2008 в сумі 5\~474\~183,92 грн. звернути стягнення на вказану вище квартиру шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження». Ухвалою суду від 30.08.2021 відкрито провадження у справі. Ухвалами суду від 20.02.2023 закрито провадження в частині позовних вимог до [PERSON] . Цією ж ухвлалою залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] . Ухвалою від 21.04.2023 закрито підготовче провадження та відразу розпочато розгляду справи по суті. Узагальнені доводи учасників справи. В обґрунтування\~позову позивач зазначає, що 27.02.2008 між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір кредиту №777030/ФЛ. Виконання вимог позичальника за вказаним договором було укладено договір іпотеки №777030/ФЛ-З від 27.02.2008. Предметом забезпечення визначено квартиру [ADDRESS] . За вказаним договором кредиту, станом на 15.05.2020, утворилася заборгованість в сумі 344\~893,18 доларів США, з яких: 139\~707,72 долари США заборгованість за тілом; 205\~185,46 доларів США -за відсотками. Право вимоги за вказаними договорами кредиту та іпотеки набуто відповідачем на підставі договору від 15.05.2020, укладеного із ПАТ КБ «Надра». З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо, що предмет іпотеки належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.08.2017, а запис про іпотеку припинено. Підставою припинення запису про іпотеку вказано рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.07.2017 у справі №202/5780/17-ц. Позивачем з`ясовано, що такого рішення не існує. Враховуючи, що спірна квартира набута [PERSON] обтяженою іпотекою, а основне зобов`язання не виконано, позивач звернувся до суду із відповідним позовом. В обґрунтування\~відзиву на\~позов [PERSON] зазначає, що за кредитним договором №777030/ФЛ грошові кошти із [PERSON] та [PERSON] стягнуто рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2013 у справі №201/7910/13-ц. Вважає, що одночасне стягнення грошових коштів та звернення стягнення на предмет іпотеки незаконним. Вказує на недоведеність отримання ним вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, а також отримання боржниками повідомлення про відступлення права вимоги. [PERSON] помер [INFO] . Він добросовісно купив спірну квартиру та заплатив за неї 30 тис. доларів США. В договорі вказана суму 100\~619 грн. вказано формально. Жодних заборон щодо продажу чи обтяжень на спірну квартиру в державних реєстрах не було. Позивачем не визначено та не доведено розміру заборгованості. Для з`ясування цього питання слід призначати експертизу. В обґрунтування відповіді на відзив позивач вказує, що договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та [PERSON] є фраундаторним. Заборгованість перед позивачем за договором кредиту залишається непогашеною. Іпотека залишається дійсною при зміні власника майна. Обґрунтування заперечень\~на відповідь\~на відзив аналогічне обґрунтуванню відзиву. В обґрунтування\~пояснень третя\~особа приватний нотаріус ДМНО Бунякіна О.В. зазначила, що договір купівлі продажу квартири між [PERSON] та [PERSON] було посвідчено у відповідності до норм законодавства, зокрема при перевірці даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлено відсутність зареєстрованих обтяжень та іпотек на предмет продажу. Обґрунтування пояснень третьої особи [PERSON] аналогічне обґрунтуванню відзиву. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримала, надала пояснення, аналогічні фабулі позовної заяви. Представник відповідача проти задоволення позову заперечила з підстав наведених у відзиві. Представник третьої особи [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у поясненні третьої особи. Обставини, встановлені судом. 27.02.2008 між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір кредиту №777030/ФЛ на суму 142\~240 доларів США на строк до 12.02.2028. На забезпечення виконання обов`язків за кредитним договором, у цей же день, між тими ж сторонами, укладено договір іпотеки №777030/ФЛ від 27.02.2008. Предметом забезпечення визначено квартиру [ADDRESS] . Між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Спектрум Ессетс» укладено договір відступлення права вимоги від 15.05.2020, в тому числі за договорами кредиту №777030/ФЛ та іпотеки №777030/ФЛ-П від 28.02.2008. ТОВ «Спектрум Ессетс» сплачено за відступлені права 04.05.2020 та відповідно до п.2 договору цесії набуто прав вимоги за договорами кредиту та іпотеки від 28.02.2008. З інформації від 20.01.2021 щодо квартири [ADDRESS] вчинено наступні записи: -в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 21.08.2017 про право власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.08.2017; -вказано про відсутність відомостей про реєстрацію іпотек та обтяжень, при цьому вказано, що іпотека за договором іпотеки №777030/ФЛ-З, іпотекодержатель ПАТ КБ «Надра», припинена на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.07.2017 у справі №202/5780/17, на тій самій підставі припинено обтяження квартири, внесене на підставі договору іпотеки №777030/ФЛ-З; -в Реєстрі прав власності на нерухоме майно від 02.04.2008 про право власності за [PERSON] . На ухвалу суду Відділом реєстрації майнових прав управління у сфері державної реєстрації департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР надано матеріали справи щодо припинення спірних іпотеки та заборони. В такій справі містяться копії: рішення Індустріального районного суд м. Дніпропетровська від 28.07.2017 у справі №202/5780/17 про зняття іпотеки та заборони; запит державного реєстратора до цього суду та його відповідь від 21.08.2017 про набрання таким рішенням законної сили 08.08.2017. Разом із тим, на адвокатський запит представника позивача Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська надав відповідь від 01.03.2021 у якій вказано що у справі №202/5780/17 ухвалено рішення 17.11.2017. У цій справі не є сторонами ані ПАТ КБ «Надра» ані [PERSON] В Єдиному державному реєстрі судових рішень опубліковано судове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська у справі у справі №202/5780/17 від 17.11.2017, яким стягнуто з фізичної особи на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 15.03.2006 у розмірі 100\~806,56 грн. Приватним нотаріусом ДМНО Бунякіною О.В. надано копію договору купівлі-продажу від 21.08.2017 за яким від [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] за 100\~619 грн. Також нотаріусом долучено документи на підставі яких посвідчувався такий договір серед яких міститься: платіжне доручення про сплату ціни договору; заява [PERSON] , як дружини набувача у якій вказана згода на купівлю квартири за спільні кошти у спільну власність подружжя; звіт про оцінку майна вартість 10\~619 грн.; інформаційні довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна отримані по запитам за реєстраційним номером нерухомого майна, за відчужувачем та за адресою нерухомого майна, щодо об`єкту відчуження у якій вказано про відсутність відомостей у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек та Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, в тому числі й знятих. На ухвалу суду Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надав виписки по рахункам [PERSON] на 87 аркушах. В судовому засіданні представник позивача не змогла надати пояснення щодо таких виписок, зокрема не вказала яким чином ними підтверджується розмір заборгованості. Пояснила, визначаючи розмір заборгованості позивач керувався договором цесії. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.10.2013 у справі №201/7910/13-ц із [PERSON] та [PERSON] (як поручителя) стягнення в користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №777030/ФЛ в сумі 1\~961\~361,75 грн. В межах цієї справи стягувача замінено на ТОВ «Спектрум Ессетс». Згідно відповіді від 28.02.2022 Торгово-промисловою палатою України засвідчено форс-мажорну обставину військову агресію проти України із 05:30 год. 24.02.2022 до її закінчення. [PERSON] , 18.07.2022, подано заяву про вчинення злочину щодо шахрайства із спірною квартирою, відповідні відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.10.2022 за № 12022041640000773. Згідно актового запису про смерть №1446 [PERSON] помер [INFO] . Згідно відповіді Першої дніпровської державної нотаріальної контори №1814/02-14 від 17.11.2022, 23.11.2021 була заведена спадкова справа №540/2021 після померлого [PERSON] на підставі поданої заяви-претензії кредитора ТОВ «Брайт Інвестмент», будь-яких інших заяв щодо прийняття спадщини або відмови від прийняття спадщини після померлого до нотаріальної контори не надходило. Свідоцтва про право на спадщину після померлого не видавалося. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 03.01.1970. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 1\~135 грн. та 15\~428,02 грн. Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом. За висновками наведеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16: «52. Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої\~статті 3 ЦК України). Обидві сторони правочину, починаючи зі стадії, яка передує його вчиненню, мають поводитися правомірно, зокрема, добросовісно (див. близькі за змістом висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 688/2908/16-ц (пункт 37), від 20 липня 2022 року у справі № 923/196/20(пункт 40)). Вирішуючи питання про витребування майна, важливо перевірити добросовісність, насамперед, набувача цього майна, у тому числі те, чи знав або міг знати такий набувач про недобросовісну поведінку продавця. Вказане має значення для застосування як критерію законності втручання держави у право набувача на мирне володіння майном, так і критерію пропорційності такого втручання легітимній меті останнього. 53. Якщо особа витребовує нерухоме майно, то для визначення добросовісності його набувача, крім приписів\~ЦК України, слід застосовувати припис пункту 1 частини першої\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (див. близькі за змістом висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (пункти 37), від 2 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19(пункт 6.45)). 54. Отже, якщо нерухоме майно придбаває добросовісна особа, тобто така, яка не знала та не могла знати про існування обтяжень речових прав на це майно або про наявність на нього речових прав третіх осіб, вона може покладатися на відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень і відсутності даних про те, що набувач майна знав або міг знати про існування таких прав чи обтяжень, цей набувач, добросовісно покладаючись на відомості зазначеного реєстру, набуває відповідне право на нерухоме майно, вільне від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (див. близькі за змістом висновки у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (пункт 38), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункти 7.15, 7.16), від 2 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19(пункт 6.46))». За висновками наведеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №922/2416/17: «7.21. З огляду на наведені у постанові в справі №922/2416/17 мотиви, для забезпечення єдності судової практики Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити шляхом конкретизації від її висновку, викладеного у постанові від 19 червня 2019 року у справі №643/17966/14-ц, а також від аналогічного висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 6-1193цс15, і Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у постановах від 10 травня 2018 року у справі № 643/18839/13-ц, від 23 січня 2019 року у справі № 643/12557/16-ц та від 13 березня 2019 року у справі № 643/19761/13-ц. 7.22. Означена конкретизація висновків полягає у такому: - скасоване судове рішення не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, але його скасування саме по собі (тобто без встановлення інших обставин, що, зокрема, можуть підтверджувати недобросовісність дій, які були вчинені на підставі цього рішення) не є підставою для перегляду всіх юридичних фактів, що виникли, змінилися чи припинилися на підставі відповідного рішення; - виключення відомостей про право іпотеки з відповідного державного реєстру на підставі судового рішення є не правовим наслідком такого рішення, а\~\~фактичною дією, вчиненою на підставі цього рішення; - виключення відомостей про право іпотеки з відповідного Державного реєстру, зокрема, на підставі судового рішення не впливає на чинність іпотеки. Скасування того судового рішення, що мало наслідком внесення до Державного реєстру іпотек запису про припинення іпотеки, не відновлює дію останньої, оскільки іпотека зберігає чинність незалежно від відсутності певний час відомостей про неї у відповідному державному реєстрі; - запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, зокрема договору іпотеки, а також судового рішення про визнання права іпотекодержателя; - за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не ммала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 за провадженням № 12-127гс19). За таких умов право іпотеки припиняється, відомості про іпотеку поновленню не підлягають, а позов про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню; - при вирішенні таких спорів необхідно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного за відсутності в державному реєстрі відомостей про обтяження. У відповідності до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду № 501/2211/18 від 24.03.2021). Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Викладений висновок сформований у пунктах 40, 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №372/51/16-ц (провадження №14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Разом з тим установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Такий правовий висновок викладено також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.04.2021 у справі №707/2-1006/2011 та постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц (провадження №14-61цс18), від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц (провадження №14-178цс18), від 21.11.2018 у справі №127/93/17-ц (провадження №14-392цс18), від 12.12.2018 у справі №570/3439/16-ц (провадження №14-512цс18), від 12.12.2018 у справі №372/51/16-ц (провадження №14-511цс18), від 05.05.2019 у справі №554/10058/17 (провадження №14-20цс19). Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10.02.2010), постанови КЦС ВС від 07.10.2020 у справі №465/3586/17, від 08.10.2020 у справі №712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18. Висновки суду. Позивач 04.05.2020 набув прав вимоги за кредитним договором від 27.02.2008, забезпечення визнання обов`язків за яким було забезпечено іпотекою спірної квартири (договір іпотеки від 27.02.2008, право іпотеки зареєстровано державою 27.02.2008). Записи про іпотеку та заборону було припинені на підставі рішення суду, проте Єдиним державним реєстром судових рішень підтверджується, що такого рішення не існує. Разом із тим, на момент набуття кватири відповідачем в державних реєстрах не існувало ані запису про іпотеку ані про обтяжень спірної квартири. Це чітко вбачається із витягів, які містяться у нотаріальній справі, сформованій за наслідками посвідчення договору купівлі-продажу. Відтак відповідач купив спірну квартиру за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень, тобто не знав і не мав знати про існування таких прав чи обтяжень. Відповідно відповідач набув право на спірну квартиру вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. За таких умов право іпотеки припинилося, відомості про іпотеку поновленню не підлягають, а даний позов не підлягає задоволенню. Доводи позивача про те, що договір за яким відповідач набув право власності на квартиру є фраундаторним не беруться до уваги, адже позивач не наводить доводів та доказів про обізнаність відповідача із противними діями [PERSON] . Окрім того позивач не оскаржує вказаного договору, не вказає на його нікчемність та не просить застосувати наслідки його недійсності. Окрім того [PERSON] , яка є співвласником спірної квартири не залучена позивачем до участі у справі у якості співвідповідача. Викладене є самостійною підставою для відмови у позові. Суд має зберігати об`єктивність і неупередженість та не міг пропонувати чи натякати позивачу про необхідність залучення конкретного відповідача до участі у справі. Крім того, докази судом були досліджені вже під час розгляду справи по суті. Інші доводи сторін спору не впливають на вирішення спору, тому їх аналіз суд не здійснює. Оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, відповідачами не заявлено судових витрат, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed