Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-15 00:00:00

У лютому\~2023\~року позивач\~через свого\~представника \~адвокат Крюкову\~М.В., за\~зміненою підсудністю\~у відповідності\~до ч.\~7\~ст.\~147\~Закону України\~«Про судоустрій\~і статус\~суддів» згідно\~розпорядженню Голови\~Верховного Суду\~№ 1/0/9-22\~від 06.03.2022\~внаслідок припинення\~роботи Іллічівським\~районним судом\~м.\~Маріуполя з\~об`єктивних причин\~неможливості здійснення\~ним правосуддя\~в умовах\~воєнного стану,\~продовженого до\~18\~серпня 2023\~року,\~ звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 30 січня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого дітей подружжя не має, однак сімейне життя з відповідачем перестало складатись через відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги, що супроводжувалось постійними конфліктами. На даний час сторони проживають окремо, сімейне життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, у кожного свої інтереси. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2023 року після усунення недоліків позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, позивач в судове засідання жодного разу не з`явилась, уповноваживши представника адвоката Крюкову М.В., яка також жодного разу в судовому засіданні участі не взяла, ні особисто, ні за допомогою відеоконференцзв`язку, вказуючи у своїй заяві, що подана електронною поштою 16 червня 2023 року, про відсутність обмежень у неї у представництві позивачки та про повну обізнаність обставин особистого сімейного життя сторін та підстав, що спонукали позивачку до розірвання шлюбу, у зв`язку з чим представник наполягала на розгляді справи по суті у відсутності позивачки та у її відсутності, наполягаючи на задоволенні позову. У зв`язку з відсутністю поштового обігу з містом Маріуполем Донецької області, де зареєстрований відповідач, і що знаходиться на тимчасово окупованій та, відповідно, непідконтрольній українській владі території України, виклик відповідача в судове засідання здійснено шляхом розміщено на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення про виклик до суду. Інших відомостей про місцезнаходження відповідача та його роботи суду позивачкою не повідомлялося, а як внутрішньо переміщена особа відповідач згідно даних Національної сервісної служби України не зареєстрований. Відзив відповідачем не подавався. За таких обставин, з урахуванням відсутності заперечень позивача за правилами ст.ст.\~280, 287, 288 ЦПК України\~справа підлягає розглядові судом в заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст.13 ЦПК України, приходить до висновку про ухвалення у судовому засіданні рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 30 січня 2015 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 26, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 11 січня 2022 року Кальміуським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), залученим до матеріалів справи в копії (а.с. 3). Від шлюбу сторони дітей не мають. Як вказує представник позивачки у позовні заяві у позивача та відповідача протягом останніх років стосунки погіршились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, що супроводжувалось частими конфліктами, а на день подання позовної заяви сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України\~ дружина\~ та\~ чоловік\~ зобов`язані\~ спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими\~ членами\~ сім`ї\~ на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин,\~примушування до їх збереження,\~в тому числі примушування до статевого\~зв`язку за\~допомогою фізичного\~або психічного насильства,\~є порушенням права\~дружини,\~чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні позивачки на припинення шлюбу з відповідачем, про що у своїй заяві стверджувала повноважний представник адвокат Крюкова М.В., тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу в судовому порядку. Судові витрати у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved