Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

ТОВ «Страхова компанія «ВІДІ-Страхування» звернулося до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 12 липня 2019 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-Страхування» (надалі - ТДВ «СК «ВІДІ-Страхування») та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU № 14832 (надалі - Договір страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом Toyota, д/н [NUMBER] . 14 липня 2020 року по вул. Івана Виговського, 2/1 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Toyota, д/н [NUMBER] , яким керувала [PERSON] та автомобіля Suzuki, д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідно до довідки УПП у м. Києві № 3020211303697353 про ДТП, [PERSON] , за порушення ним вимог Правил дорожнього руху, були складені адміністративні матеріали та направлені до Подільського районного суду м. Києва для подальшого прийняття рішення. 07 жовтня 2020 року постановою Подільського районного суду м. Києва [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Таким чином, [PERSON] є винним у спричиненні пошкоджень автомобілю Toyota, д/н [NUMBER] . 22 липня 2020 року до ТДВ «СК «ВІДІ-Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування вх. № 15/04/9.01/2054.20 звернулася [PERSON] у зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком згідно з умовами Договору страхування. 06 серпня 2020 року ТДВ «СК «ВІДІ-Страхування» на підставі Страхового акту № 6625 від 03 серпня 2020 року, виходячи з рахунку № ВДиС-0034784 від 18 липня 2020 року, враховуючи Звіт про оцінку КТЗ № 01-27/07 від 27 липня 2020 року, здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 19 260, 34 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» надалі - ТДВ «СК «Альфа-Гарант») за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200553191 (забезпечений транспортний засіб - Suzuki, д/н [NUMBER] ), за яким останнє взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільна відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200553191 передбачена нульова франшиза. На підставі вищезазначеного Позивач звернувся до ТДВ « СК «Альфа-Гарант» з заявою про страхове відшкодування. 15 жовтня 2020 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 11 844,29 грн. Враховуючи зазначене Позивач листом вих. № 15/04/8/2/0286-21 від 12.02.2021 звернувся до Відповідача з вимогою сплатити на користь ТДВ «СК «ВІДІ-Страхування» 7 416,05 грн, що становить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ТДВ «СК «Альфа-Гарант» (11 844,29 грн). Вказаний лист було вручено відповідачу 16.02.2021, що підтверджується фіскальним чеком про відправлення та повідомленням про вручення поштового відправлення № 0319408370864. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТДВ «СК «ВІДІ-Страхування» суму 7 416, 05 грн в якості відшкодування шкоди та судовий збір у розмірі 2 684,00 грн. Ухвалою суду від 17.04.2023 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Представником відповідача адвокатом Кудрявцевим О.В. було подано відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Представником позивача надано відповідь на відзив. Представник позивача адвокат Невідомий О.М. у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача адвокат Кудрявцев О.В. у судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення судового засідання без його участі. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. У судовому засіданні встановлено, що згідно з копією договору добровільного страхування наземного транспорту № CLAU-14832 від 12.07.2019 [PERSON] та Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-Страхування» уклали договір, за умовами якого було застраховано майнові інтереси страхувальника (вигодонабувача), пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу «Toyota Auris» реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія та номер [NUMBER] , власником транспортного засобу «Toyota Auris» реєстраційний номер [NUMBER] , чорного кольору, 2008 року випуску є [PERSON] . Згідно із копією постанови Подільського районного суду м. Києва від 07.10.2020 у справі № 758/9244/20 14.07.2020 о 16 год 20 хв [PERSON] , керуючи автомобілем «Сузукі» д.н.з. [NUMBER] в м. Києві на перехресті пр-т Правди та вул. І. Виговського, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдавши матеріальних збитків. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави - 340,00 грн. Згідно зі Звітом про оцінку КТЗ № 01-27/07 від 27.07.2020: 1. Вартість відновлювального ремонту КТЗ Toyota Auris, реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням ПДВ, становить 24753 (двадцять чотири тисячі сімсот п`ятдесят три) грн. 17 коп.; 2. Вартість відновлювального ремонту КТЗ Toyota Auris, реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та урахуванням ПДВ, становить 16564 (шістнадцять тисяч п`ятсот шістдесят чотири) грн 38 коп.; 3. Ринкова (дійсна) вартість КТЗ Toyota Auris, реєстраційний номер [NUMBER] , без обліку аварійних пошкоджень, становить 211828 (двісті одинадцять тисяч вісімсот двадцять вісім) грн. 63 коп. 22.07.2020 [PERSON] звернулася з заявою до директора ТДВ «СК «ВІДІ-Страхування» про виплату страхового відшкодування. Як вбачається з копії платіжного доручення № 3274 від 06.08.2020 ТДВ «СК «ВІДІ-Страхування» на підставі страхового акту № 6625 від 03.08.2020 здійснило виплату [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 19 260,34 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 200553191, за яким останнє взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам внаслідок експлуатації автомобіля «Suzuki», д.н.з. [NUMBER] . Згідно з копією заяви вих. № 15/04/8.04/309-20 від 21.09.2020 ТДВ «СК «ВІДІ-Страхування» звернулося до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з заявою про страхове відшкодування, в якій просили здійснити виплату страхового відшкодування на свою користь у розмірі 19 260, 34 грн. За результатами розгляду вказаного звернення 15.10.2020 ТДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 11 844,29 грн. ТДВ «СК «ВІДІ-Страхування». На думку позивача різницю між фактичним розміром шкоди (19 260,34 грн.) і страховою виплатою ТДВ «СК «Альфа-Гарант» (11 844,29 грн) у розмірі 7 416,05 грн повинен відшкодовувати відповідач [PERSON] , як особа яка завдала шкоду. Отже правовідносини, що виникли між сторонами у справі регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон) страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно зі ст. 4 Закону, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані, в тому числі з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування). Згідно зі статтею 16 Закону, та статті 979 Цивільного кодексу України, договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу в Європейський союз, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи до підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів регламентує, зокрема, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-IV). Згідно зі ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон № 1961-IV. Законом № 1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди. Згідно зі ст. 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою-п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї, і особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Положення зазначених норм права свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи права інших осіб у спосіб передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у ст. 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень ст. 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку відсутні підстави для покладення відповідальності на відповідача [PERSON] . Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20). Суд звертає увагу, що згідно полісу № 200553191 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] 11.07.2020 страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 130 000,00 гривень. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо, володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Велика Палата Верховного Суду у своїх рішеннях послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону № № 1961-IV (постанова Великої Палати Верховного Суду від 4.07.2018 у справі №755/18006/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.12.21 у справі № 147/66/17). Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоди не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (ст. 3 Закону № 1961-IV). Тобто положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована відповідальність, а тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика. Зазначене дає підстави зробити висновок, що відповідач [PERSON] не повинен відшкодовувати різницю між фактичним розміром шкоди, спричиненою ним і страховою виплатою страховиком, оскільки сума сплаченого страхового відшкодування потерпілій у ДТП стороні в межах суми страхового платежу згідно полісу № 200553191 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та [PERSON] 11.07.2020. Зважаючи на вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, суд вважає, що позовні вимоги ТДВ «ВІДІ-Страхування» до [PERSON] про відшкодування шкоди в розмірі 7 416,05 грн є безпідставними, необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed