Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

У червні 2021 року представника позивача - [PERSON] (надалі - Позивач/ [PERSON] ) - адвокат Климов Олексій Юрійович (надалі - Представник позивача/адвокат Климов О.Ю.) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Гефест» (надалі - Відповідач/ТОВ «ФК «Гефест») про визнання іпотеки припиненою. Обґрунтовуючи вимоги позовної заяви просить суд: 1) Припинити іпотеку: - Номер запису про іпотеку: 36917394 (спеціальний розділ); - Дата та час державної реєстрації: 02.04.207 року 14:28:11; - Державний реєстратор: приватний нотаріус Шевченко Інна Леонідівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; - Підстава для державної реєстрації: Іпотечний договір, серія та номер: 1706, виданий 30.03.2007 року, видавник: ПН Іванова Л.М.; - Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обмежень, індексний номер: 52695741 від 17.06.2020 року 12:05:56, приватний нотаріус Шевченко Інна Леонідівна, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; - Відомості про суб`єктів: Іпотекодавець: [PERSON] ; Іпотекодержатель: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» код ЄДРПОУ 42350033, країна реєстрації: Україна; - Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року: Державний реєстр іпотек, реєстраційний номер іпотеки: 4736663, 02.04.2007 14:28:11, реєстратор: Київський міський нотаріальний округ; - Опис предмета іпотеки: 2-кімнатна квартира, загальна площа 48,00 кв. м., житловою площею 28,9 кв.м.; - Об`єкт нерухомого майна: квартира, 2-кімнатна квартира, загальна площа 48,00 кв. м., житловою площею 28,9 кв.м; - Адреса: [ADDRESS] . 2) Припинити обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно; Реєстраційний номер обтяження: 4731706; Зареєстровано 30.03.2007 року за № 4731706 реєстратором: Приватний нотаріус Іванова Л.М., [ADDRESS] ; Підстава обтяження: договір іпотеки, 1706, 30.03.2007, ПН [PERSON] ; Об?єкт обтяження: квартира, адреса: [ADDRESS] ; Власник: [PERSON] ; Додаткові дані: Заборона № 1 706; Заявник: ПН [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.06.2021 року головуючим суддею визначено суддю Писанця В.А. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.07.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями проведеного11.10.2021 року на підставі розпорядження в.о. керівника апарату суду Ковалевської А.П. № 362 від 11.10.2021 року головуючим суддею визначено суддю Підпалого В.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.10.2021 року цивільну справу за позовом [PERSON] до ТОВ «ФК «Гефест» про визнання припиненою іпотеки прийнято до провадження судді Підпалого В.В. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного провадження без повідомленням (викликом) сторін у судове засідання. Крім того, ухвалою суду від 13.10.2021 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову. У квітні 2023 року на адресу суду повернулося зворотне повідомлення про вручення відповідачу копії ухвали суду від 13.07.2021 року про відкриття провадження у справі, копії ухвали суду від 13.10.2021 року про прийняття справи до провадження судді Підпалого В.В., копії ухвали суду від 13.10.2021 року про відмову в забезпеченні позову та копії позовної заяви з додатками. 16.05.2023 року через канцелярію суду від представника відповідача - адвоката Остащенко О.М. надійшов відзив на позовну заяву, у якому щодо вимог позовної заяви заперечує, в задоволенні позову просить відмовити. 22.05.2023 року через канцелярію суду від представника відповідача - адвоката Остащенко О.М. надійшло клопотання про доручення доказів, яким суду надано докази щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку останнього місця проживання [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно із ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (Допустимість доказів ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 78 ЦПК України). Відповідно до положень статті 79 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Представник позивача вказує, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підтвердження означеного факту суду надано копію договору дарування від 19.07.2002 року. Так, з копії договору дарування від 19.07.2002 року посвідченого Державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Зайомою Т.Р. та зареєстрованого в реєстрі за № 5-3817 вбачається, що [PERSON] ( Даруватель ) подарував, а [PERSON] (Обдарована) прийняла у дар належну дарувателю квартиру за [ADDRESS] (а.с. 8). Крім того, з копії договору дарування від 19.07.2002 року вбачається, що на означеному договорі вчинено реєстраційний напис відповідно до якого квартира за [ADDRESS] зареєстрована в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна на праві приватної власності за [PERSON] . Реєстраційний напис записаний у реєстрову книгу № д.530-252 за реєстровим № 3115 від 20.08.2002 року. Обґрунтовуючи вимоги позову представник позивача вказує, що 30.03.2007 року між АКБ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту № 1113569100 на строк до 30.03.2017 року. Разом з тим, в порушення ч. 1 ст. 81 ЦПК України, копії договору споживчого кредиту № 11135691000 від 30.07.2007 року суду не надано. Адвокат Климов О.Ю. в позовній заяві вказує, що 30.03.2007 року між [PERSON] та АКБ «Укрсиббанк» для забезпечення зобов`язаннь [PERSON] за кредитним договором № 11135691000 від 30.03.2007 року укладено договір іпотеки № 62135, посвідчений Приватним нотаріусом КМНО Івановою Л.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1706. Представник позивача в позовній заяві також вказує, що згідно з договором іпотеки № 62135 від 30.07.2007 року, [PERSON] з метою забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань по кредитному договору № 11135691000 від 30.07.2007 року, передала в іпотеку належну їй на праві власності двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження означених обставин адвокатом Климовим О.Ю. надано суду копію дублікату, що має силу оригіналу договору іпотеки № 62135 від 30.03.2007 року, виданого 20.01.2021 року Приватним нотаріусом КМНО Івановою Л.М. представнику ТОВ «ФК «Гефест», правонаступнику АКІБ «Укрсиббанк» [PERSON] , замість втраченого оригіналу. Означена нотаріальна дія зареєстрована в реєстрі за № 69. Так, з тверджень позивача та змісту копії дублікату, що має силу оригіналу договору іпотеки № 62135 від 30.07.2007 року вбачається, що [PERSON] є стороною договору № 62135 від 30.07.2007 року, відповідно до умов якого є іпотекодавцем, яка виступає майновим поручителем [PERSON] за кредитним договором № 11135691000 від 30.07.2007 року. Відповідно до абзацу 2 пункту 6.12. дублікату вбачається, що договір іпотеки № 62135 від 30.07.2007 року було складено у трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, по одному для кожної сторони та для нотаріуса. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] , як сторона договору іпотеки № 62135 від 30.03.2007 року після його підписання отримала примірник означеного договору. Разом з тим, звертаючись з означеною позовною заявою до суду стороною позивача з необґрунтованих підстав не надано примірника договору іпотеки № 62135 від 30.03.2007 року одержаного [PERSON] після його підписання. Слід також зазначити, що стороною позивача не доведено, що надана суду копія дублікату договору іпотеки № 62135 від 30.07.2007 року, виданого представнику ТОВ «ФК «Гефест» є доказом, що одержано без порушенням порядку, встановленого законом. Як наслідок, надана суду в якості доказу копія дублікату договору іпотеки № 62135 від 30.07.2007 року є недопустимим доказом, а отже суд позбавлений можливості встановити дійсні обставини справи, що в свою чергу свідчить про недостовірність такого доказу. Крім того, на підтвердження існування іпотечного обтяження на квартиру [ADDRESS] , представник позивача - адвокат Климов О.Ю. надав суду Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна № 260175760 від 07.06.2021 року, правовою підставою формування якої є запит [PERSON] . Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем у справі є [PERSON] інтереси якої представляє адвокат Климов О.Ю. Разом з тим, матеріали позовної заяви не містять жодного обґрунтування походження означеного доказу та що копію Інформаційної довідки № 260175760 від 07.06.2021 року було одержано без порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що надана суду в якості доказу копія Інформаційної довідки № 260175760 від 07.06.2021 року сформована на підставі запиту [PERSON] є недопустимим доказом, а отже суд позбавлений можливості встановити дійсні обставини справи на які позивач посилається в позову. Між тим, як вказує представник позивача, [PERSON] , що з його слів є боржником за договором споживчого кредиту № 11135691000 від 03.07.2007 року, помер [INFO] та зазначає, що означене підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.05.2021 року. Так, з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.05.2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що 18.05.2021 року Печерським районним у м. Києві ВДРАЦС ЦМУ МЮ (м. Київ) складено актовий запис № 296 (а.с. 14). Адвокат Климов О.Ю. в позовній заяві вказує, що 31.05.2021 року Приватним нотаріусом КМНО Дубенко К.Є. зареєстровано спадкову справу № 67739827, спадкоємець - [PERSON] , на підтвердження зазначених обставин суду надано копію витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 64965523 від 31.05.2021 року. Так, зі змісту копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 64965523 від 31.05.2021 року сформованого Приватним нотаріусом КНМО Дубенко К.Є. вбачається, що означеним нотаріусом заведено спадкову справу № 67739827 за спадкодавцем - [PERSON] . Разом з тим, матеріали справи не містять жодного обґрунтування походження означеного доказу та того в який спосіб позивачем чи її представником було одержано витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 64965523 від 31.05.2021 року, якщо зі слів сторони позивача [PERSON] не є спадкоємцем покійного [PERSON] та як наслідок не має законних підстав для одержання відомостей про спадкову справу № 67739827 заведеної 31.05.2021 року. Таким чином, суд дійшов висновку, що надана суду в якості доказу копія витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 64965523 від 31.05.2021 року є недопустимим доказом, а отже суд позбавлений можливості встановити дійсні обставини справи на які позивач посилається в позову. Відповідно до п. 3 розділу 2 Методичних рекомендацій щодо вчинення нотаріальних дій, пов`язаних із вжиттям заходів щодо охорони спадкового майна, видачею свідоцтв про право на спадщину та свідоцтв про право власності на частку в спільному майні подружжя, схвалених Рішенням Науково-експертної ради з питань нотаріату при Міністерстві юстиції України від 29.01.2009 року підставою для відкриття провадження по спадковій справі є одержання нотаріусом першого звернення (заява, повідомлення, телеграма тощо) фізичної або юридичної особи Разом з тим, з наданої суду копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 64965523 від 31.05.2021 року вбачається відсутність даних про підстави заведення Приватним нотаріусом КМНО Дубенко К.Є. спадкової справи за спадкодавцем [PERSON] . Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Згідно з положеннями ст. 17 Закону України «Про іпотеку» Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відповідно до статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (п. 5 ст. 1219, ст. 1282 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником. Якщо іпотекодавець не погоджується забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником, договір іпотеки на підставі ч. 1 ст. 523 ЦК України припиняється. Означене узгоджується з висновками сформованими у правовій позиції Верховного Суду України, викладені у постанові від 17 квітня 2013 року № 6-18ц13, яка відповідно до ч. 2 ст. 214, ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою для всіх судів України. З аналізу викладеного вбачається, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Як було зазначено раніше в тексті рішення, представник позивача вказує, що 30.03.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту № 1113569100 на строк до 30.03.2017 року, однак в супереч вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, означений договір суду надано не було, а отже суд позбавлений можливості встановити обставини за договором споживчого кредиту № 11135691000 від 30.03.2007 року, на яких умовах та на який строк було видано кредит, розмір одержаних кредитних коштів, розмір процентів за користування кредитними коштами, чи взагалі такий договір існував, чи не було його розірвано, чи існували на момент звернення з означеним позовом до суду непогашені зобов`язання. Статтею 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1258, ст. 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом ст. 1233, ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. З матеріалів, наданих суду вбачається відсутність заповіту складеного [PERSON] та зі змісту якого суд мав би можливість встановити волю заповідача у визначенні спадкоємців. Будь-яких доказів, що підтверджують факт існування заповіту складеного [PERSON] суду також не надано. Згідно із ст. 1268, ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Судом встановлено, що стороною позивача належними, допустимими та достатніми доказами не доведено факту, що [PERSON] у встановленому законом порядку здійснила відмову від прийняття спадщини свого сина - [PERSON] . Крім того, стороною позивача не доведено факту існування інших спадкоємців, яким за законом або заповітом надано право на одержання свідоцтва про право на спадщину та які в силу закону вступили в спадщину [PERSON] та відповідно набули його та обов`язків, зокрема, але не виключно в частині зобов`язань за договором споживчого кредиту № 11135691000 від 30.03.2007 року. Як наслідок, стороною позивача не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження існування підстав для припинення іпотеки за договором іпотеки № 62135 від 30.03.2007 року. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всебічно, повно дослідивши докази надані суду, в силу ч. 2 ст. 82 ЦПК України суд дійшов висновку про наявність обґрунтованого сумніву щодо достовірності обставин на які посилається позивач та які просить суд визнати в судовому рішенні. З огляду на викладене, вирішуючи питання про наявність правових підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] до ТОВ «ФК «Гефест» про визнання іпотеки припиненою, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог позовної заяви з підстав недоведеності обставин на які сторона позивача посилається в своєму позові. Щодо вимог представника відповідача ТОВ «ФК «Гефест» - адвоката Остащенко О.М. про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу зазначених у відзиві на позовну заяву, суд вважає за доцільне зазначити наступне. Як вказує сторона позивача, розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 17 250,00 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 15.04. 2020 у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19). Також, у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. З наданих разом з відзивом копій документів вбачається, що витрати на профейну правничу допомогу підтверджуються договором про надання правової допомоги № 16 від 15.06.2020 року, додатковою угодою № 18 від 27.04.2023 року, копією акту виконаних робіт від 04.05.2023 року. Дослідивши надані стороною відповідача докази на підтвердження вищевикладених обставин, судом встановлено відсутність документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку, зокрема, квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги представника відповідача ТОВ «ФК «Гефест» - адвоката Остащенка О.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Гефест» 17 250,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed