Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

До Радивилівського районного суду Рівненської області в порядку окремого провадження надійшла заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: встановити факт належності державного акту на право власності на земельну ділянку серії РВ №59 від 20.12.2000 р. [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заяви зазначив, що в державному акті про право власності на земельну ділянку серії №59 від 20.12.2000 р. допущена помилка, а саме: вказано по батькові власника " [PERSON] ", тоді як правильно " [PERSON] ". Розбіжність в написанні по батькові власника земельної ділянки, позбавляє заявника можливості реалізувати свої спадкові права. \~ \~ \~ \~ В судове засідання сторони не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Від заявника надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Вимоги заяви підтримує. Заінтересована особа причини неявки не повідомила. Правом на подання заперечень на заяву та відкладення судового засідання - не скористалась. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне. Судом встановлено, що 01.02.1959 р. між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований шлюб, актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 31.05.1984 р. (а.с. 8). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.12.1959 р. вбачається, що батьком [PERSON] записаний [PERSON] (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що державний акт на право власності на землю серії РВ № 59 від 20.12.2000 р. на земельну ділянку на території Пляшевської сільської ради площею 2,08 га видани й на ім`я [PERSON] (а.с. 7). 04.06.2013 р. [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого залишив своєму сину [PERSON] земельну частку (пай), державний акт на право приватної власності на землю серії РВ № 59 від 20.12.2000 р. розміром 2,08 га (а.с. 11). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.06.2016 р. (а.с. 10). Постановою від 23.05.2013 р. приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,08 га, у зв`язку з розбіжністю у написанні по батькові спадкодаця в правовстановлюючих документах на земельну ділянку та свідоцтві про смерть померлого (а.с. 6). Таким чином, суд вважає, що при оформленні та видачі правовстановлюючого документа на земельну ділянку була допущена помилка та з невідомих причин по батькові власника було вказано, як " [PERSON] ", замість вірного " [PERSON] ". Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Розглядаючи заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту, що державний акт на право власності на земельну ділянку від 20.12.2000 р. виданий на ім`я [PERSON] на земельну ділянку на території Пляшевської сільської ради, площею 2,08 га, суд бере до уваги, що заявник є спадкоємцем майна покійного; розбіжності у написанні по батькові спадкодавця у державному акті та в свідоцтві про смерть, позбавляє можливості заявника реалізувати свої спадкові права. Метою встановлення даного факту є необхідність реалізації права на спадщину, отже такий факт породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту правовстановлюючого документу. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги заяви про встановлення факту належності правовстанолюючого документа - державного акта, слід задоволити. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, судовий збір за розгляд заяви про встановлення факту, слід залишити за позивачем.

Outcome: approved