Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 18 квітня 2023 року позов [PERSON] до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна задоволено, знято арешт з об`єкта нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS] , власник [PERSON] , [INFO] , що накладений Відділом державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29 жовтня 2007 року, обтяження № 6015538 від 12 листопада 2007 року, стягнуто з Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь [PERSON] 992,40 грн. сплаченого судового збору. У квітні 2023 року представник позивача [PERSON] адвокат Чучковська Н.О. звернулась до суду з заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про стягнення на користь [PERSON] з відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 40 900 грн. Частиною 3 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України, виклик сторін в судове засідання не є обов`язковим. Заяву про ухвалення додаткового рішення Солом`янським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) отримано 10.05.2023 року, про що свідчить повідомлення про отримання поштового відправлення. Відзиву на заяву не надано. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає за необхідне заяву представника позивача задовольнити частково. Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2, 3, 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Верховного Суду від 23 червня 2022 у справі № 607/4341/20 (провадження № 61-18451св20) вказано, що обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц та від 09 червня 2020 року у справі № 466/9758/16-ц. Водночас як зазначено у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. 18 жовтня 2022 року між [PERSON] та Адвокатським об`єднанням «Чучковських» в особі директора (керуючого партнера) Чучковської Ольги Вячеславівни був укладений договір № 25 про надання професійної правничої допомоги, відповідно до якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором, клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначеним договором. На підтвердження зазначеної суми витрат на правничу допомогу, представником позивача надано Додаткову угоду №1 від 18 жовтня 2022 року до Договору № 25 від 18 жовтня 2022 року, вартість послуг з надання правової допомоги згідного договору щодо надання професійної правничої (правової, юридичної) допомоги та представництва інтересів клієнта у справі за позовом [PERSON] до Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з квартири [ADDRESS] , яка буде розглядатися у Солом`янському районному судді міста Києва, становить сорок тисяч дев`ятсот гривень нуль копійок, з розрахунку п`ять тисяч гривень за одну годину роботи адвоката адвокатського об`єднання. З акту-рахунку від 24 листопада 2022 року № 25/1, підписаного між позивачем та його представником, вбачається обсяг послуг, наданих адвокатом та їх вартість: а саме: дві консультації щодо незаконності дій Солом`янського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (щодо незняття арешту перед винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження), 3 години - 15 000 грн., складання адвокатського запиту №25/191/1 від 18.10.2022 року, 1 година - 5 000 грн., складання процесуальних документів (клопотання, заяви) до позовної заяви, 1 година - 5 000 грн., складання позовної заяви, формування та оформлення пакету документів до позовної заяви, згідно вимог статей 175, 177 ЦПК України, 3 години 15 хвилин - 15 900 грн. Сплата коштів підтверджується прибутковим касовим ордером № 12 від 24 листопада 2022 року, підписаним головним бухгалтером [PERSON], одержав касир - [PERSON] , сума цифрами 30 000 грн., підстава - договір від 18.10.2022 року № 25 на суму 40 900 грн. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з пунктами 2 ,4 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, а також дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На необхідність врахування розумності розміру відшкодування судових витрат вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії", у якому зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування правничої допомоги суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод . Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). Про пропорційність і співмірність витрат йдеться і у Постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, відповідно до висновку якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved