Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

08.05.2023 року до суду надійшла позовна заява Комунального некомерційного підприємства «Територіальне медичне об`єднання «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Вінницької обласної Ради» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Позивач свої вимоги обґрунтував тим, що наказом директора КНП «ТМО «ВОЦЕМДМК ВОР» від 02.01.2020 № 1/Л-ОС [PERSON] було переведено на посаду водія автотранспортних засобів Липовецького відділення екстреної медичної допомоги філії КНП «ТМО «ВОЦЕМДМК ВОР» «Липовецька СЕМД», де він працює по даний час та отримує заробітну плату. Також наказом від 01.04.2020 №32/Л-АГ за [PERSON] закріплено автомобіль Citroen Jumper, реєстраційний номер [NUMBER] . Однак, 13.07.2021 [PERSON] , будучи на робочій зміні та керуючи технічно справним автомобілем Citroen Jumper, реєстраційний номер [NUMBER] , відповідно до подорожнього листка № 000744, внаслідок невиконання ним (неналежного виконання) покладених на нього трудових обов`язків та порушення правил дорожнього руху, вчинив дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої працівникам підприємства, які перебували в салоні транспортного засобу лікарю з медицини невідкладних станів [PERSON] та фельдшеру з медицини невідкладних станів [PERSON] було заподіяно тілесні ушкодження, а також було пошкоджено транспортний засіб спеціалізований автомобіль меддопомога - В, марки «Citroen», моделі Jumper, д.н.з. [NUMBER] , що належить підприємству, в результаті чого підприємству була завдана матеріальна шкода. Відповідно до висновку повторної судової автотоварознавчої експертизи від 22.11.2022 № СЕ-19/102-22/14635-АВ вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу внаслідок його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді станом на 13.07.2021 становила 218 104,88 грн, що складається із ринкової вартості не пошкодженого транспортного засобу без медичного обладнання. Вартість непошкоджених залишків на день проведення повторної авто-товарознавчої експертизи становить 85 000,00 грн. А тому\~розмір прямої\~дійсної шкоди,\~заподіяної КНП\~«ТМО «ВОЦЕМДМК\~ВОР» знищенням\~транспортного засобу\~меддопомога-В,\~марки Citroen,\~моделі Jumper,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~становить 133104,88\~грн,\~і складається\~із різниці\~між вартістю\~автомобіля до\~дорожньо-транспортної\~пригоди та\~після такої\~пригоди (218104,88-85\~000,00\~=\~133104,88\~грн.),\~яку позивач\~просить стягнути\~з відповідача\~ на\~свою користь,\~а також\~вартість понесених витрат на проведення повторної судової\~автотоварознавчої експертизи\~від 22.11.2022\~№ СЕ-19/102/-22/14635-АВ в розмірі 3624,58 грн Ухвалою суду\~від 16.05.2023\~провадження у\~справі №141/339/23\~відкрито та\~з врахуванням\~вимог ст.\~274\~ЦПК України розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення\~сторін за\~наявними у\~справі матеріалами 20.06.2023, з роз`ясненням процесуальних прав учасникам справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Позивач Комунальне некомерційне підприємство «Територіальне медичне об`єднання «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Вінницької обласної Ради», будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, жодних заяв чи клопотань суду не подав. При цьому, у позовній заяві № 01/636 від 02.05.2023 директор КНП «ТМО «ВОЦЕМДМК ВОР» А. Пірникоза просив суд розгляд справи здійснювати у спрощеному позовному провадженні. Відповідач [PERSON] позовну заяву з додатками та ухвалу суду від 16.05.2023 отримав 22.05.2023 та, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подав, а також жодних інших заяв чи клопотань до суду не подав. Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За змістом статей 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Також якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч. 2 ст. 279 ЦПК України). Згідно ч.\~5\~ст.\~279\~ЦПК України суд\~розглядає справу\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження без\~повідомлення сторін\~за наявними\~у справі\~матеріалами,\~за відсутності\~клопотання будь-якої\~зі сторін\~про інше.\~За клопотанням\~однієї із\~сторін або\~з власної\~ініціативи суду\~розгляд справи\~проводиться в\~судовому засіданні\~з повідомленням\~(викликом)\~сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи надіслання судом сторонами у справі ухвали суду, в якій встановлено час на вчинення процесуальних дій, та у зв`язку з неподанням відповідачем у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до положень ст.ст. 178, 279 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи\~здійснюється судом\~за відсутності\~учасників справи,\~фіксування судового\~процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали\~справи №\~141/339/23,\~з`ясувавши\~фактичні обставини,\~на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із витягу з наказу № 1/Л-ОС від 02.01.2020 «Про кадрові питання», [PERSON] , водія автотранспортних засобів Оратівського відділення екстреної медичної допомоги, з 02.01.2020 переведено на посаду водія автотранспортних засобів Липовецького відділення екстреної медичної допомоги. 24.03.2020 [PERSON] було ознайомлено з робочою інструкцією водія автотранспортних засобів філії КНП «ТМО «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Вінницької обласної Ради» «Липовецька станція екстреної медичної допомоги». Згідно витягу із наказу № 27/Ц-АГ від 26.03.2020, автомобіль Citroen Jumper, д.н.з. [NUMBER] , інвентарний номер 105500000022 на суму 648000,00 грн, знос 469800,00 грн, передано з балансу філії Комунального некомерційного підприємства «Територіальне медичне об`єднання «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Вінницької обласної Ради» «Вінницька СЕМД» на баланс філії «Липовецька СЕМД». Наказом № 32/ЯЛ-АГ від 01.04.2020 водіїв філії КНП «ТМО «ВОЦЕМДМК ВОР» "Липовецька станція екстреної медичної допомоги" закріплено за транспортними засобами, у тому числі [PERSON] закріплено за транспортним засобом Citroen Jumper, д.н.з. [NUMBER] . З наказом № 32/ЯЛ-АГ від 01.04.2020 [PERSON] ознайомився, про що зазначив власноруч. Відповідно до довідки № 16 виданої 01.05.2023 КНП «ТМО «ВОЦЕМДМК ВОР» [PERSON] працює водієм автотраснпортних засобів Липовецького відділення філії "Липовецька СЕМД" та за період з березня 2021 по квітень 2021 його середньомісячна заробітна плата складає 10628,26 грн. Як вбачається з подорожнього листа службового легкового автомобіля № Ор000744 від 13.07.2021, водія автомобіля Сітроен, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] за станом здоров`я було допущено до керування вказаного транспортного засобу. 26.01.2023 ухвалою Оратівського районного суду Вінницької області у справі № 141/939/21 закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.07.2021 за № 1202102006000020 за обвинуваченням [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим. Цивільний позов Комунального некомерційного підприємства «Територіальне медичне об`єднання «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Вінницької обласної ради» № 01/140 від 18.01.2022 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в сумі 390 041,54 грн., з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог № 01/1955 від 22.12.2022, залишено без розгляду. Роз`яснено цивільному позивачу КНП «ТМО\~«ВОЦЕМДМК ВОР» право на звернення до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в порядку цивільного судочинства. Ухвала суду набрала законної сили. Як вбачається з ухвали суду від 26.01.2023 у справі № 141/939/21, судом установлено, що 13.07.2021 приблизно о 14 год 47 хв [PERSON] , керуючи технічно справним спеціалізованим автомобілем меддопомоги - В, марки «Citroen», моделі Jumper, д.н.з. [NUMBER] , що належить КУ «ТМО «ВОЦЕМДМК ВОР», рухаючись по автошляху Р-17 сполученням с. Лопатинка - смт Оратів, в напрямку смт Оратів по своїй смузі руху, в порушення п. 12.1 ПДР України, в світлу пору доби на прямій ділянці дороги допустив з`їзд вказаного транспортного засобу праворуч у кювет та зіткнення з деревом. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажири автомобіля марки «Citroen», моделі Jumper, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] отримав тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта № 985/991 від 05.11.2021 належать до середньої тяжкості, що за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я, а також у пасажира [PERSON] виявлено тілесні ушкодження, які згідно висновку експерта №1035/1062 від 19.11.2021 за своїм характером належать до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. У ситуації, що склалася, у прямому причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди стало невиконання водієм автомобіля марки «Citroen», моделі Jumper, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] вимог п. 2.3.(б), п. 12.1. ПДР України. Також судом було установлено, що під час дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок порушення водієм [PERSON] правил дорожнього руху України, було пошкоджено автомобіль медичної допомоги категорії В, марки Citroen, моделі Jumper, д.н.з. [NUMBER] , 2013 року випуску, власником якого є комунальна установа «Територіальне медичне об`єднання «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф». У протоколі огляду місця дорожньо-транспортної події від 13.07.2021 зафіксовано механічні пошкодження транспортного засобу марки «Citroen», моделі Jumper, д.н.з. [NUMBER] . Як вбачається з висновку експерта від 15.09.2021 № СЕ-19/102-21/11588-АВ, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Citroen», моделі «Jumper», що належить КУ «ТМО «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф», станом на 13.07.2021 могла становити 390 041,54 грн. Натомість, відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-22/14635-АВ від 22.11.2022 повторної судової автотоварознавчої експертизи, проведеної на підставі ухвали Оратівського районного суду Вінницької області від 27.09.2022, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Citroen моделі Jumper, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , внаслідок його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді, станом на 13.07.2021 становила 218 104,88 грн., що складається із ринкової вартості не пошкодженого транспортного засобу без медичного обладнання. При цьому, згідно п. 2 вказаного висновку повторної судової автотоварознавчої експертизи № СЕ-19/102-22/14635-АВ від 22.11.2022 ринкова вартість не пошкодженого транспортного засобу Citroen моделі Jumper, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] (з врахуванням непошкоджених залишків автомобіля), без медичного обладнання після вчинення ДТП станом на 22.11.2022 могла становити 85000,00 грн. Ринкову вартість пошкодженого після ДТП автомобіля марки «Citroen Jumper», 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] (з врахуванням непошкоджених залишків автомобіля), станом на 13.07.2021 встановити неможливо. Також,\~як убачається\~з платіжного\~доручення №5503\~від 15.11.2022,\~КНП «ТМО\~«ВОЦЕМДМК ВОР» здійснено оплату на рахунок Вінницького НДЕКЦ МВС за проведення експертного дослідження СЕ-19/102/-22/14635-АВ у розмірі 3624,58 грн. Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених позовних вимог, суд керується наступним. Згідно зі ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. До збитків відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Передбачені статтею 1166\~ЦК України підстави відповідальності особи за завдану майнову шкоду застосовуються в разі перебування сторонами спору в деліктних зобов`язаннях. Натомість, оскільки з матеріалів справи № 141/339/23 вбачається наявність між сторонами трудових відносин, застосуванню підлягають норми\~КЗпП України. Відповідно до ч. 1\~ст.\~9\~ЦК України положення цього\~Кодексу\~застосовуються також до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Загальні правила щодо матеріальної відповідальності працівників визначаються\~Главою IX Кодексу законів про працю України\~та іншими нормативними актами. За змістом ч. 1\~ст. 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Зазначені норми матеріального права визначають як підстави й умови покладення матеріальної відповідальності на працівників, так і розмір такої матеріальної відповідальності. Згідно ст.\~130\~КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. На працівників не може бути покладена відповідальність за шкоду, яка відноситься до категорії нормального виробничо-господарського ризику, а також за шкоду, заподіяну працівником, що перебував у стані крайньої необхідності. Відповідальність за не одержаний підприємством, установою, організацією прибуток може бути покладена лише на працівників, що є посадовими особами. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. Таким чином, позивачами у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації їх працівниками, можуть бути юридичні особи або фізичні особи, які використовують найману працю, яким завдано майнової шкоди, а відповідачами - завжди фізичні особи, які перебувають у трудових правовідносинах і заподіяли шкоду під час виконання трудових обов`язків. Підставою настання матеріальної відповідальності працівників є трудове майнове правопорушення, тобто невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків, в результаті чого підприємству, установі чи організації була завдана майнова шкода. Трудові обов`язки працівника визначаються законодавством, трудовим договором, посадовою інструкцією, наказами керівника тощо. У відповідності до частини 3 ст.\~24\~КЗпП працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до статті 132\~КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Згідно пункту\~3\~ч.\~1\~ст.\~134\~КЗпП України\~відповідно до\~законодавства працівники\~несуть матеріальну\~відповідальність у\~повному розмірі\~шкоди,\~заподіяної з\~їх вини\~підприємству,\~установі,\~організації,\~у випадках,\~коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Згідно із ст.\~136\~КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, а керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження власника або уповноваженого ним органу або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Відповідно до ч. 1 статті 135-3\~цього КЗпП України розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130\~цього Кодексу (ст.\~138 КЗпП України). Також, відповідно до п. 2\~ Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~шкоди,\~заподіяної підприємствам,\~установам,\~організаціям їх\~працівниками» від\~29\~грудня 1992\~року №\~14 (далі\~по тексту\~Постанови),\~судовому розгляду\~підлягають заяви\~власника підприємства,\~установи,\~організації або\~уповноваженого ним\~органу до\~працівника про\~відшкодування шкоди\~в розмірі,\~що перевищує\~середній місячний\~заробіток,\~а також\~в розмірі,\~що не\~перевищує цей\~заробіток (перевищує,\~але законом\~встановлена відповідальність\~в межах\~середнього місячного\~заробітку),\~якщо відшкодування\~не може\~бути проведене\~за розпорядженням\~власника або\~уповноваженого ним\~органу шляхом\~відрахування із\~заробітної плати\~(наприклад,\~у випадку\~припинення працівником\~трудових відносин\~з даним\~підприємством,\~у зв`язку\~з закінченням\~строку на\~видання розпорядження\~про відрахування); заяви працівників, не згодних із відрахуваннями, проведеними власником або уповноваженим ним органом, чи з його розміром. У абзацах 1 та 2 у Пункті 4 вказаної Постанови судам роз`яснено, що за правилами\~ст. 132 КЗпП\~\~за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі. Якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту. Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Згідно зі\~ст. 130 КЗпП\~\~не одержані або списані в доход держави прибутки з підстав, пов`язаних з неналежним виконанням працівником трудових обов`язків (так само як і інші неодержані прибутки) не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню. Таким чином, за збиток, заподіяний підприємству під час виконання трудових обов`язків, працівники (крім посадових осіб), з вини яких його заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямого дійсного збитку, але не більше ніж їхній середній місячний заробіток, внаслідок неналежного виконання трудових обов`язків, покладених на них трудовим договором. Матеріальну відповідальність понад середній місячний заробіток допускають лише у випадках, визначених у законодавстві (ст. 132 КЗпП). Випадки, у яких працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі збитку, заподіяного з їхньої вини підприємству, перелічено в ст. 134 КЗпП. Зокрема, це можливо, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Відповідно до статей 12, 76-81\~ЦПК\~України кожна сторона зобов`язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 13\~ЦПК\~України та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Також відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч. 5 ст. 82 ЦПК України). Як установлено судом та вбачається із матеріалів справи № 141/339/23, відповідачем, який перебуває у трудових відносинах із позивачем КУ «ТМО «ВОЦЕМДМК ВОР», внаслідок порушення ним правил дорожнього руху 13.07.2021 було пошкоджено транспортний засіб - спеціалізований автомобіль меддопомога В, марки "Citroen" моделі "Jumper", д.н.з. [NUMBER] , який перебуває у власності позивача. В результаті\~вчиненого ДТП\~позивачеві була завдана матеріальна шкода у розмірі 133104,88 грн., що підтверджується висновком повторної судової автотоварознавчої експертизи № СЕ-19/102-22/14635-АВ від 22.11.2022. Натомість, суд зауважує, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.07.2021 за № 1202102006000020 за обвинуваченням [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, згідно ухвали Оратівського районного суду Вінницької області від 26.01.2023 у справі № 141/939/21 було закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим, що є нереабілітуючою підставою для відповідача. Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. При цьому,\~закриття кримінального\~провадження за\~нереабілітуючих підстав\~фактично передбачає\~констатацію факту\~вчинення особою\~кримінального правопорушення,\~що призводить\~до несприятливих\~наслідків для\~такої особи,\~зокрема ставить\~під сумнів\~її невинуватість.\~ Також судом установлено, що належних та допустимих доказів на спростування обставин, зазначених у позові, а також доказів на підтвердження відшкодування завданих підприємству збитків відповідачем суду не надано. За вказаних фактичних обставин справи № 141/339/23, суд вважає, що позивачем доведено, що Комунальному некомерційному підприємству «Територіальне медичне об`єднання «Вінницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Вінницької обласної Ради» заподіяно матеріальну шкоду з вини його працівника [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортного засобу до стадії його фізичного знищення, що, в свою чергу, дає підстави для покладення на відповідача матеріальної відповідальності у повному розмірі заподіяної шкоди. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь розміру прямої дійсної шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу меддопомога В, марки "Citroen" моделі "Jumper", д.н.з. [NUMBER] , у розмірі 133104,88 грн є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до частин 6\~та 7\~ст.\~139\~ЦПК України\~розмір витрат\~на підготовку\~експертного висновку\~на замовлення\~сторони,\~проведення експертизи,\~залучення спеціаліста,\~оплати робіт\~перекладача встановлюється\~судом на\~підставі договорів,\~рахунків та\~інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Згідно з частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. За вказаних обставин, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача\~на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 2684,00 грн. Також, враховуючи, що для встановлення розміру дійсної шкоди позивачем понесено додаткові витрати на проведення повторної авто-товарознавчої експертизи відповідно до ухвали Оратівського районного суду Вінницької області від 27.09.2022 у справі № 141/939/21, оплату якої було покладено на цивільного позивача, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених витрат на проведення повторної судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 3624,58 грн. На підставі ст.ст. 16, 22 ЦК України, ст.ст. 130, 132, 134, 135-1, 136, 138 КЗпП України,

Outcome: approved