Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулася до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовною заявою до [PERSON] (далі - Відповідач)про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги мотивує тим, що з 16.05.2020 Позивач надав Відповідачу позику в розмірі 9500 доларів США. Після отримання коштів Відповідач написала розписку, згідно з якою зобов`язалася повертати отримані у борг кошти щомісячно у сумі 500 доларів США. Останній платіж [PERSON] мала здійснити не пізніше 16.12.2021. Відповідач не приступила до виконання свого зобов`язання та не повернула борг. Враховуючи, що Відповідач не виконала зобов`язання за борговою розпискою, Позивач просить стягнути з Відповідача: 9500 доларів США основної суми боргу, 3% річних у розмірі 398 доларів США 3 центи та 26000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. При цьому, представник Позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав. Відповідач про причини неявки не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. З письмової згоди представника Позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судовим розглядом цивільної справи встановлено, що відповідно до розписки від 16.05.2020 [PERSON] , [INFO] , отримала в борг у [PERSON] , [INFO] , 9500 доларів США. Зобов`язується повертати борг частково, у сумі 500 доларів США кожного місяця. 21.07.2022 Позивачем Відповідачу надіслано за адресами реєстрації та проживання вимогу щодо необхідності погашення заборгованості та 3% річних від простроченої суми боргу. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити всю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц). Згідно із вимогами ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так, на підтвердження заявлених позовних вимог Позивачем надано належним чином завірену копію розписки (договору позики) від 16.05.2020. Останній платіж за договором позики Відповідачем мав бути здійснений не пізніше 16.12.2021. Однак, Відповідач своїх зобов`язань за договором позики не виконала, а тому необхідно стягнути з неї на користь Позивача заборгованість з договором позики в розмірі 9500 доларів США та 3 % річних від простроченої суми, що становить 398 доларів США 3 центи. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно п. 3.1. договору про надання правової допомоги від 17.07.2022, укладеного між адвокатом Поддимай А.Б. та [PERSON] щодо представництва інтересів та захисту прав [PERSON] в судовому процесі про стягнення грошових коштів на підставі розписки від 16.05.2020 та у виконавчому провадженні винагорода адвоката становить 26000 грн., з яких 8000 грн. сплачується протягом 7 днів з моменту укладення договору та 18000 грн. протягом 30 днів з моменту прийняття судом ухвали про відкриття провадження у справі. З огляду на те, що Позивачем не надано доказів щодо обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості, а також доказів щодо проведених між сторонами розрахунків (здійснення оплати) у стягненні витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з Відповідача підлягають стягненню на користь Позивача витрати по оплаті судового збору в розмірі 3619.57 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved