Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Путильська державна нотаріальна контора, [PERSON] про визнання припиненим іпотечного договору та скасування обтяження на предмет іпотеки. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що між [PERSON] та Акціонерним банком «Укоопспілка» було укладено кредитний договір від 25.09.2007 року № 07/90 на загальну суму кредиту 80000 грн. Поряд з кредитним договором 25 вересня 2007 року, між [PERSON] (як майновим поручителем [PERSON] ) та Акціонерним банком «Укоопспілка» було укладено договір іпотеки, який був посвідчений приватним нотаріусом Путильського районного нотаріального округу Кокаревою В.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1045. Предметом іпотеки згідно даного договору іпотеки є житловий будинок, дерево, ліг.А, загальна площа 48.00 кв.м., житлова площа 35.80 кв.м. з господарськими будівлями: літня кухня, керамблок, площа 47.82 кв.м., літ.Б; літня кухня, керамблок, площа 26.50 кв.м. літ.В; літня кухня, дерево, площа 17.01 кв.м. літ. Г; гараж, дерево, площа 21.36 кв.м., літ.Д; гараж, дерево, площа 24.86 кв.м. літ. Е; сарай, дерево, площа 27.69 кв.м. ліг.Ж; сарай, дерево, площа 14.49 кв.м. літ. З; вбиральня, дерево, площа 1.44 кв.м. літ. І, що розташований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] повністю виконала свої зобов`язання за кредитним договором та в повному обсязі повернула банку кредитні кошти. Будь-яких майнових претензій банк до неї не пред`являв та не має. Однак, своєчасно вона не отримала в банку довідку про погашення кредиту та не звернулася до нотаріуса щодо зняття заборони на нерухоме майно. Наразі виникла необхідність в позивача у проведенні реконструкції нерухомого майна, яке було предметом іпотеки. Однак, у зв`язку з тим, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо суб`єкта, міститься інформація про заборону відчуження вказаного майна, останній позбавлений такої можливості. [PERSON] звернулася до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про зняття заборони відчуження нерухомого майна на яку отримала відповідь, що банк АТ «Укоопспілка» ліквідовано і повноваження Фонду, як ліквідатора припинено. Тоді [PERSON] звернулась із відповідною завою про зняття заборони на відчуження нерухомого майна до Путильської державної нотаріальної контори, однак. 01.11.2022 року нотаріусом Путильської державної нотаріальної контори Кокаревою Н.М. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 262/02-31 згідно якої було відмовлено у знятті заборони відчуження нерухомого майна. У зв`язку з вищевикладеним просить суд скасувати обтяження та вилучити запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна під реєстраційним номером обтяження 5721789 та 5721959 на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , номер РПВН: 2064117, здійсненого 25.09.2007 року приватним нотаріусом Кокаревою В.М. за реєстраційним номером 1046/46 на підставі договору іпотеки. 21.02.2023 судом зареєстровано відзив на позовну заяву поданий представником відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із змісту якого вбачається, що Постановою Правління Національного банку України № 39 від 22.01.2015 року до категорії неплатоспроможних було віднесено ПАТ «Укоопспілка», па підставі якої Фонд гарантування вкладів фізичних осіб запровадив у даний банк тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 23.01.2015 року по 22.04.2015 року. Уповноваженою особою на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Укоопспілка» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кашуту Дмитра Євгеновича. Відповідно до постанови Правління НБУ від 22 квітня 2015 р. № 264 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Укоопспілка» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.04.2015р. № 83, «Про початок процедури ліквідації АБ «Укоопспілка» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АБ «Укоопспілка» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АБ «Укоопспілка» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кашуту Дмитра Євгеновича. Відповідно до статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) 27.09.2019р. внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 10701110046009135 про державну реєстрацію припинення ПАТ «АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКООПСПІЛКА», як юридичної особи, а отже, ліквідаційна процедура банку вважається завершеною, а банк ліквідованим. Таким чином, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як ліквідатора АБ «Укоопспілка» припинено. В Єдиній операційно-інформаційній системі Фонду зберігається інформація по кредитах, рахунках, щодо руху коштів по рахунках, відкритих у неплатоспроможних банках, починаючи з дати запровадження тимчасової адміністрації у банку. За даними ПАТ «АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКООПСПІЛКА» наявний контрагент [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), однак інформація щодо договору №07/09 від 25.09.2007 року укладеного з [PERSON] , а також рух коштів по рахункам обліку заборгованості за цим договором - відсутні. Вказав, що Фонд гарантування є особою публічного права і відповідно до приписів статті 19 Конституції України він має діяти виключно в межах повноважень, встановлених діючим законодавством, і за відсутності правових підстав не має права вчиняти будь-які дії, що не передбачені законом, або вчиняти їх передчасно (безпідставно). При цьому, неплатоспроможні банки та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є окремими суб`єктами права, самостійно існуючими юридичними особами. З моменту запровадження у банку тимчасової адміністрації Фонд набуває повноваження органів управління та контролю банку з метою реалізації покладених на нього чинним законодавством функцій, які чітко визначені ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». При цьому, банк зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та відповідного самостійного суб`єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Таким чином, Фонд гарантування не є правонаступником неплатоспроможних банків, а відповідно не є стороною договорів, які укладалися між Банком та позивачем. З огляду на викладене, позивачу необхідно довести, що її права було порушено Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. При цьому, відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Посилаючись на наведене, просив відмовити у задоволенні позову. В судове засідання позивач не з`явився, від нього до суду надійшла заява в якій просить суд справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від неї до суду надійшла заява в якій просить суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Третя особа приватний нотаріус Путильського районного нотаріального округу в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила справу розглядати без її участі ніяких заперечень по даній справі немає. Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України, - ... У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з інформації довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №313924093 від 01.11.2022, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 48 кв.м. належить на праві приватної власності [PERSON] /а.с.14/. На вказану квартиру накладено обтяження, а саме заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 5721789, зареєстровано: 25.09.2007 15:36:56 за №5721789, реєстратором: Путильська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: договір іпотеки вех988502, 988503, 988504, 988505, 25.09.2007, Кокарева В.М. приватний нотаріус, договір іпотеки зареєстрований в реєстрі за №1045, накладена заборона на нерухоме майно за №1046/46./а.с.14 зворотна сторона/. Крім того, на зазначений житловий будинок накладено обтяження у вигляді іпотеки, а саме реєстраційний номер обтяження 5721959, зареєстровано: 25.09.2007 15:48:32 реєстратором: Путильська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: договір іпотеки вех988502, 988503, 988504, 988505, 25.09.2007, Кокарева В.М. приватний нотаріус, договір іпотеки зареєстрований в реєстрі за №1045, накладена заборона на нерухоме майно за №1046/46, іпотекодержатель: АБ «Укоопспілка», розмір основного зобов`язання 80000 гривень, строк виконання: 24.09.2012. /а.с.14 зворотна сторона/. З листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №49-036-10026/22 від 06.10.2022, адресованого [PERSON] , вбачається, що АТ «Укоопспілка» здав, а архів Національного банку України прийняв на зберігання всі документи Банку, а також довідковий апарат до них. При приймання-передавання документів на зберігання до архіву Національного банку України складено відповідні акти, відтак наразі у Фонді відсутні всі первинні документи АТ «Укоопспілка». Фондом використовується програмний комплекс «Єдина операційна інформаційна система Фонду гарантування вкладів фізичних осіб», який становить особою організаційно-технічну систему, призначену для комплексної автоматизації банківської діяльності неплатоспроможних банків, ліквідація яких здійснюється Фондом. Будь-яка інформацію щодо заборгованості [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за кредитним договором №07/90 від 25.09.2007 у вказаній системі відсутня, відтак будь-які зобов`язання [PERSON] відповідно до інформації наявної у володінні та розпорядженні Фонду, перед АТ «Укоопспілка» станом на дату початку процедури ліквідації банку (23.01.2015) були відсутні/а.с.17/. Згідно довідки Путильського районного відділу державної виконавчої служби у Вижницькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) за №23.2-20-10068 від 21.12.2022р., виданій [PERSON] , на виконанні у Путильському районному відділі державної виконавчої служби у Вижницькому районі Чернівецької області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) виконавчі документи про стягнення коштів на користь банківських установ не перебувають/а.с.6/. Згідно частини першої статті 13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 526, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, згідно з умовами договору. При неналежному виконанні зобов`язань, вони припиняються внаслідок розірвання договору, сплачується неустойка, відшкодовуються збитки. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Виходячи зі змісту ст. ст. 526, 599 ЦК України, зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Виходячи із системного аналізу зазначених норм права іпотека припиняється, зокрема, в разі припинення основного зобов`язання у зв`язку з його повним виконанням та закінченням строку дії іпотечного договору. При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання. Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням, є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки. Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з пункту 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Пунктом 6.1 глави 15 розділу II Порядку передбачено, що про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Отже, законодавством передбачено підстави та порядок зняття заборони відчуження нерухомого майна. Враховуючи необхідність документального закріплення підстав зняття нотаріусом заборони відчуження нерухомого майна (нотаріус не може зняти заборону без офіційного звернення), у разі особистого звернення до нотаріуса осіб, які є ініціаторами зняття заборони, та мають на це необхідні права та повноваження, нотаріусу слід відбирати від таких осіб відповідну заяву, в якій міститиметься прохання про зняття заборони відчуження нерухомого майна та до якої додаються необхідні підтверджуючі документи. При одержанні заяви та підтверджуючих документів, на виконання пункту 6.1. глави 15 розділу ІІ вказаного Порядку, нотаріус реєструє таку заяву в журналі реєстрації вхідних документів та робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Після зняття заборони відчуження нерухомого майна нотаріус, який зняв заборону, може провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також припинення іншого речового права (іпотеки) - у разі, коли знімається заборона з предмета іпотеки, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тобто, у процедурі зняття заборони первинними є дії щодо завершення початої нотаріальної дії з накладення заборони (з проставленням відміток у відповідному реєстрі та алфавітній книзі та проставлення відмітки на правочині) та лише після цього можливе внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо припинення заборони та іпотеки. З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні. Судом встановлено, що позивачем виконано умови основного (кредитного) договору, на виконання якого було укладено іпотечний договір, також на підставі наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що строк іпотечного договору закінчився 23.09.2012 року, що в сукупності свідчить про наявність підстав, передбачених до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», для визнання іпотеки припиненою. Доказів протилежного судом не здобуто та сторонами не надано. Як вбачається зі змісту Постанови Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 500/4127/16-ц (провадження №61-22142св18), правильним є висновок про те, що основне зобов`язання за кредитним договором виконано у зв`язку з повним виконанням судового рішення про дострокове стягнення з боржників всієї суми заборгованості за цим договором, отже, таке зобов`язання припинилось на підставі ст.559 ЦК України, внаслідок чого припинилось право застави (іпотеки). Згідно правового висновку, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц, провадження № 14-88цс19 (пункти 54, 68-70): іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). Оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то суди мали ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження нерухомого майна та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, а не зобов`язувати вчинити такі дії нотаріуса. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що [PERSON] виконала у повному обсязі свої зобов`язання за кредитним договором, кредитне зобов`язання припинилося, що зумовлює припинення іпотеки з огляду на її похідний характер, беручи до уваги, що строк іпотечного договору закінчився, у зв`язку з чим вимоги позову про визнання іпотеки припинено, зняття заборони відчуження майна, вилучення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є обґрунтованими, а відтак позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Стосовно доводів представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про те, що Фонд гарантування не є правонаступником неплатоспроможних банків, а відповідно не є стороною договорів, які укладалися між Банком та позивачем, суд зазначає наступне. Так, установивши, що [PERSON] виконала свої зобов`язання за кредитним договором, а відповідач Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не виконав вимоги закону щодо вчинення відповідних дій з припинення іпотеки у зв`язку із повним погашенням боргу за основним зобов`язанням, що було його обов`язком, а також те, що банк на час звернення з цим позовом ліквідовано, суд дійшов до висновку про необхідність захисту прав позивача у судовому порядку шляхом визнання припиненою іпотеки, що у свою чергу є підставою для зняття обтяження з нерухомого майна, у зв`язку з припиненням у позивача зобов`язань за кредитним договором. З урахуванням конкретних фактичних обставин справи, суд вважає, що заявлені у цій справі позовні вимоги до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, так як спрямовані на ефективне відновлення його порушених прав.

Outcome: approved