Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-15 00:00:00

У жовтні 2022 року Київський міський центр зайнятості (далі по тексту - позивач) звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), в якому останній просить суд: -стягнути з [PERSON] на користь Київського міського центру зайнятості кошти в розмірі 25 950,42 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 24 травня 2021 року відповідач звернувся до центру зайнятості, де йому було надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю. Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним Київським міським центром зайнятості було проведено службове розслідування, за результатами якого встановлено, що відповідач під час перебування на обліку в центрі зайнятості зі статусом безробітного перебував в цивільно-правових відносинах з ФОП [PERSON] та йому було нараховано винагороду на підставі акта приймання-передачі послуг, а тому, як вказує позивач, відповідач незаконно отримав допомогу з безробіття за період 24 травня 2021 року по 18 січня 2022 року в розмірі 25 950,42 грн. Повідомлення Центру зайнятості про відшкодування незаконно отриманих коштів відповідачем не виконано, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 жовтня 2022 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Митрофанову А.О. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 28 жовтня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін за вищевказаним позовом. Оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони в судове засідання не викликались. Згідно з наявними в матеріалах справи доказами, учасникам справи направлено за зареєстрованою у встановленому порядку адресою місця проживання копії ухвал про відкриття та відповідачу - копію позовної заяви з додатками. Відповідач у встановлений судом строк не скористався своїм правом на подання відзиву, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 24 травня 2021 року [PERSON] звернувся до Київського міського центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю відповідно до Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». 24 травня 2021 року [PERSON] надано статус безробітного та з 24 травня 2021 року призначено й розпочато виплату допомоги по безробіттю. Актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» за № 74, складеним 13 січня 2022 року центром зайнятості встановлено, що між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір на виконання ролі від 27 липня 2021 року №27/07/21-1 та на підставі акта приймання-передачі наданих послуг та всіх виключних майнових суміжних прав від 30 липня 2021 року до договору на виконання ролі йому нараховано винагороду. Тобто, за висновками центру зайнятості, [PERSON] в період перебування на обліку в центрі зайнятості в статусі безробітного, одночасно перебував у відносинах цивільно-правового характеру з ФОП [PERSON] з 27 липня 2021 року. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довідки-розрахунку від 21 січня 2022 року №25 [PERSON] за період з 27 липня 2021 року по 01 січня 2022 року нараховано та виплачено допомогу по безробіттю у розмірі 25 950,42 грн. На підставі наказу від 26 січня 2022 року №12/275-02/22 Київський міський центр зайнятості надіслав [PERSON] повідомлення №28-327/22 про відшкодування безпідставно виплачених йому коштів по безробіттю в сумі 25 950,42 грн. Проте, відповідачем сума допомоги по безробіттю в добровільному порядку повернута не була, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинами, суд виходить з такого. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» від 05 липня 2012 року № 5067-VI (далі по тексту - Закон України від 05 липня 2012 року № 5067-VI) безробітним є особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України від 05 липня 2012 року № 5067-VI до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. За приписами пункту 1 частини 1 статті 43 Закону України від 05 липня 2012 року № 5067-VI (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), татусу безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи; Пунктом 2 частини 1 статті 44 Закону України від 05 липня 2012 року № 5067-VI передбачено, що зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону. У пункті 4 частини 2 цієї ж статті вказано, що зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині 1 статті 45 цього Закону. Згідно пункту 9 частини 1 статті 45 Закону України від 05 липня 2012 року № 5067-VI, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення фактувиконання безробітнимоплачуваної роботи (надання послуг). Відповідно до частин 2, 3 статті 36 «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02 березня 2000 року № 1533-III, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, астраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. У разі виїзду особи, зареєстрованої в установленому порядку як безробітна, за межі України з метою працевлаштування чи здійснення іншої діяльності, спрямованої на отримання прибутку, така особа зобов`язана повідомити про це державну службу зайнятості. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. У разі припинення професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації за направленням державної служби зайнятості без поважних причин або відмови працювати за одержаною професією (спеціальністю) із застрахованих осіб стягується сума витрат на професійну підготовку, перепідготовку або підвищення кваліфікації. Якщо застрахована особа не здійснювала підприємницьку діяльність протягом шести календарних місяців з дня отримання допомоги по безробіттю одноразово для організації підприємницької діяльності (за винятком обставин, що унеможливлюють провадження підприємницької діяльності), виплачена сума коштів вважається використаною нею не за призначенням та підлягає поверненню в порядку, установленому центральними органами виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, державної податкової політики за погодженням з правлінням Фонду. Згідно з статті1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Так, відповідно до пункту 4Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року № 60/62 (далі по тексту - Порядок №60/62) для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Обмін інформацією здійснюється між Державним центром зайнятості, Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України як центральними органами виконавчої влади. Обмін інформацією між центрами зайнятості та державними реєстраторами здійснюється згідно з Порядком взаємодії суб`єктів інформаційного обміну щодо надання та використання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, затвердженим наказом Держпідприємництва, ДПА, Держкомстату від 07.12.2005 №121/560/406, постановою правління Пенсійного фонду України від 07.12.2005 №23-3, постановою правління Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття від 07.12.2005 №368, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 16.12.2005 за N 1523/11803. У пункті 5 Порядку №60/62 зазначено, що перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом: звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів; використання даних вищевказаних органів, Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю, контрольно-ревізійних органів цільового використання коштів Фонду; проведення центром зайнятості перевірки достовірності зазначених у довідках про середню заробітну плату даних та записів у трудових книжках безпосередньо на підприємствах, в установах, організаціях та у фізичних осіб, які використовують найману працю, у порядку, встановленому законодавством. За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили. У разі встановлення недостовірності даних, на підставі яких особі надано статус безробітної та право на виплату матеріального забезпечення, особа ознайомлюється з актом, про що засвідчує власним підписом. У разі відмови особи підписати акт про це робиться відповідна відмітка спеціалістом центру зайнятості. Згідно з пунктом 6 Порядку №60/62 у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Якщо відомості про доходи особи, на підставі яких призначено матеріальне забезпечення, є недостовірними з вини роботодавця, центри зайнятості проводять перерахунок страхових виплат з дня їх призначення. Суми незаконно виплачених коштів повертаються роботодавцем. Виплата коштів, недоотриманих особою внаслідок зниження суми страхових виплат, здійснюється за рахунок коштів Фонду. Якщо відомості про доходи є недостовірними з вини особи, центри зайнятості припиняють відповідні виплати, а суми здійснених виплат з дня їх призначення повертаються особою відповідно до пункту 7 цього Порядку. Актом № 74 від 13 січня 2022 року, складеним Київським міським центром зайнятості підтверджується, що в ході розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення Центром зайнятості встановлено, що під час обміну інформації з Пенсійним фондом України виявлено інформацію про перебування відповідача у цивільно-трудових відносинах з ФОП [PERSON] з виплатою відповідачу винагороди. Наведене в сукупності свідчить, що в діях відповідача наявні порушення умов перебування його на обліку як безробітного, а саме - перебування у зазначений період в цивільно-правових відносинах, що підтверджується наявними у справі доказами. Слід також наголосити, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази того, що відповідач не отримував винагороду за виконані роботі відповідного до укладеного з ФОП [PERSON] договору на виконання ролі від 27 липня 2021 року. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 81 ЦПК України). Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності суд вважає, що відповідач не виконав обов`язку щодо своєчасного повідомлення центру зайнятості про обставини, що впливають на умови виплати допомоги по безробіттю та отримання допомоги по безробіттю і надання соціальних послуг, що у свою чергу має наслідком повернення суми незаконно отриманих ним коштів в розмірі 25 950,42 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2 481, 00 грн.

Outcome: approved