Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

14.04.2023 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом. Позов мотивовано тим, що позивачка та відповідач [PERSON] , [INFO] перебували в зареєстрованому шлюбі. За час перебування у шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Воловецького районного суду від 13 лютого 2018 року шлюб між сторонами було розірвано. 26.12.2017 р. Воловецьким районним судом винесено судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 заробітку, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 04.12.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно відповіді на адвокатський запит від 29.03.2023 року, державним виконавцем Воловецького РВ ДВС Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 15.03.2021 року винесено постанову про передачу виконавчого провадження на виконання до Виноградівського відділу державної виконавчої служби, у звязку з тим, що відповідач (боржник) фактично проживає у [ADDRESS] . Згідно розрахунку заборгованості зі стати аліментів по виконавчому провадженню №56163785 від 22.03.2023 року заборгованість становить 95616,18 грн. Зазначає те, що відповідач [PERSON] жодних зв`язків з дитиною не підтримує, не проявляє батьківського піклування та турботи, не бере будь-якої участі у його вихованні, не цікавиться життям та здоров`ям сина, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу. Дитина [PERSON] хворіє час від часу на сезонні хвороби, однак всі витрати на лікування дитини, позивачка несе самостійно, жодної підтримки з боку відповідача позивачка не отримує. Вважає, що дії відповідача свідчать про його ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо малолітнього сина. Посилається на те, що на даний час малолітній син проживає разом зі позивачкою, що стверджується довідкою сільської ради від 30.03.2023 року. Також, зазначає, що на даний час зв`язок із відповідачем втрачений, останнє відоме їй місце проживання відповідача [ADDRESS] . Із огляду на наведені обставини, а також враховуючи, що батько малолітнього [PERSON] не цікавиться долею свого сина, не проявляє до нього щонайменшої батьківської турботи і ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] . [INFO] . Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] на розгляд справи не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позов про позбавлення батьківських прав підтримують в повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується оголошенням про виклик до суду на веб-сайті офіційного порталу судової влади. У відповідності до ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач відзив щодо позову не подавав. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Жденіївської селищної ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч. 1 п. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзиву на позов і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, висновок органу опіки та піклування, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.10.2016 по 13.02.2018 р., який рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області (справа №300/960/17) було розірвано. За час шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане 19 вересня 2017 року Воловецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, де в графі батько вказано « [PERSON] », а в графі мати « [PERSON] ». (а.с.12). Згідно вищезазначеного рішення суду (справа №300/960/17) малолітнього [PERSON] , [INFO] залишено на вихованні у матері [PERSON] та після розірвання шлюбу прізвище позивачці змінено на « [PERSON] ». (а.с.10). У відповідності з свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого 10.03.2019 р. Виконкомом Буковецької сільської ради Воловецького району Закарпатської області, позивачка 10.03.2019 року зареєструвала шлюб із гр. [PERSON] , і після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». (а.с.14). Згідно довідки Жденіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області №327 від 30.03.2023 р. малолітня дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] . (а.с.9). Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, виданого державним виконавцем Виноградівського відділу державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] , відповідач [PERSON] ухиляється від сплати аліментів присуджених згідно судового наказу Воловецького районного суду № 300/932/17 від 26.12.2017 р. на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , сукупний розмір заборгованості із моменту відкриття виконавчого провадження станом на 22.03.2023 р. становить 95616,18 гривень.(а.с.7). Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про неї - ст.9 Конвенції. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Згідно з приписами пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Із висновку органу опіки та піклування затвердженого рішенням виконавчого комітету Жденіївської селищної ради Мукачівського району від 15.05.2023 р. № 300 про доцільність позбавлення батьківських прав, вбачається що 03 травня 2023 року працівниками служби у справах дітей обстежено умови проживання за адресою: [ADDRESS] , де проживає сім`я [PERSON] , [INFO] , та її син: [PERSON] , [INFO] . В ході обстеження встановлено, що умови проживання належні, у помешканні підключено водопостачання, електроенергія та пічне опалення. Будинок складається з чотирьох кімнат, кухні, коридору ванної кімнати та санвузла. Дитина має окреме місце для сну, проведення дозвілля. Дитина забезпечена одягом, взуттям, іграшками та канцтоварами відповідно до віку та потреб. Відповідно до пояснень сусідів та жителів с. Буковець [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з вересня місяця 2017 року [PERSON] жодного разу не бачив сина, не спілкувався з ним, не цікавився його вихованням, навчанням та розвитком. Крім того, із зазначеного висновку органу опіки та піклування Жденіївської селищної ради Мукачівського району, вбачається, що за запитом служби у справах дітей Жденіївської селищної ради від 02.05.2023р. №68/09-34 службою у справах дітей Вилоцької селищної ради проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . 3а вказаною адресою під час обстеження вдома нікого не було. Зі слів сусідів стало відомо, що громадянин [PERSON] більше року перебуває за межами України. Також зазначено, що згідно довідки виданої Розтоцьким старостинським округом Жденіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] не зареєстрований, більше року не перебуває за даною адресою. Все це у своїй сукупності свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. У зв`язку із чим, орган опіки та піклування вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] є доцільним та відповідає інтересам дитини.(а.с. 39-41). Аналізуючи всі докази по справі, суд вбачає, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток свого малолітнього сина, не спілкується з дитиною; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що ухилення відповідача від виховання дитини і свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками є доведеним, а відтак з метою захисту прав та інтересів малолітнього [PERSON] заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст.141 КПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений нею судовий збір у сумі 1073 гривень 60 копійок.

Outcome: approved