Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до\~\~відповідача про відшкодування шкоди, спричиненої в результаті прийняття неправомірного рішення, посилаючись на те, що 19.11.2019 року виконавчим комітетом Черкаської міської ради прийнято рішення № 1356 «Про встановлення тарифів на обслуговування ІТП в житлових будинках, що перебувають на балансі КПТМ «Черкаситеплокомуненерго». 26.12.2019 року Черкаська міська рада прийняла рішення № 2-5573 «Про підтвердження рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 19.11.2019 року № 1356 «Про встановлення тарифів на обслуговування ІТП в житлових будинках, що перебувають на балансі КПТМ «Черкаситеплокомуненерго». Позивачу в КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» відкрито особовий рахунок № [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] . На цьому рахунку позивачу проводять нарахування сум за послуги та зараховують сплачені позивачем кошти. На підставі цих рішень, позивач була змушена з січня 2020 року по 02.02.2021 року оплачувати рахунки КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за послуги «Технічне обслуговування ІТП» в житловому будинку. За період з січня 2020 року по лютий 2021 року позивачем було сплачено КПТМ «Черкаситпелокомуненерго» грошові кошти в сумі 796 грн. 95 коп. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2021 року у справі № 580/2470/20, яка набрала законної сили 02.02.2021 року, вказані рішення Черкаської міської ради та її виконавчого комітету визнано протиправними та скасовані. Незважаючи на скасування рішення, сплачені грошові кошти їй до цього часу не відшкодовані. Вважає, що їй була завдана шкода в сумі 796,95 грн., сплаченої нею, відповідно до рішення № 1356 в розумінні ст.\~1173,\~1174 ЦК України, які передбачають певні особливості для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб. Просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду завдану незаконним рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 19.11.2019 року № 1356 в сумі 796,95 грн. Ухвалою суду від 16 січня 2023 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до розгляду. \~ \~ \~ \~Позивач до судового засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила у їх задоволенні відмовити, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки сплачена позивачем за період з січня 2020 року по серпень 2021 року сума 796,95 грн., за надані послуги сплачена на рахунок КПТМ «Черкаситеплокомуненерго». Виконавчий комітет Черкаської міської ради не вчиняв будь-яких дій відносно позивача та не мав жодних правових, фінансових чи інших відносин. Вважає, що виконавчий комітет є неналежним відповідачем у даній справі.. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача. дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та обставини справи, які регулюються нормами цивільного законодавства. В судовому засіданні встановлено, що\~19.11.2019 року виконавчим комітетом Черкаської міської ради прийнято рішення № 1356 «Про встановлення тарифів на обслуговування ІТП в житлових будинках, що перебувають на балансі КПТМ «Черкаситеплокомуненерго». 26.12.2019 року Черкаська міська рада прийняла рішення № 2-5573 «Про підтвердження рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 19.11.2019 року № 1356 «Про встановлення тарифів на обслуговування ІТП в житлових будинках, що перебувають на балансі КПТМ «Черкаситеплокомуненерго». Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2021 року визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1356 «Про встановлення тарифів на обслуговування ІТП в житлових будинках, що перебувають на балансі КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» та рішення Черкаської міської ради від 26.12.2019 року № 2-5573 «Про підтвердження рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 19.11.2019 року № 1356 «Про встановлення тарифів на обслуговування ІТП в житлових будинках, що перебувають на балансі КПТМ «Черкаситеплокомуненерго». Позивач зазначає, що своїми діями відповідач завдав їй матеріальної шкоди посилаючись на ст.\~1173,\~1174 ЦК України. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 3 Конституції України\~людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Статтею 56 Конституції України\~гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. За змістом ст.ст. 1173, 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, а також незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Таким чином, зазначені підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174\~ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. Статті 1173, 1174 ЦК України\~є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі\~статті 1173 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18). Відповідно до ч.4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що йому завдана матеріальна шкода, яка полягає в тому, що на підставі рішення виконавчого комітету ним сплачено з січня 2020 року по 02.02.2021 року на рахунок КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за послуги «Технічне обслуговування ІТП» в житловому будинку грошові кошти в сумі 796,95 грн. Відповідно до норм ч. 2\~ст. 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю чи частково з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Згідно з позицією Верховного Суду, закріпленої у постанові від 31.03.2021 року у справі № 805/430/18а, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Зважаючи на наведене, суд приходить до висновку, що на момент сплати позивачем коштів на рахунок КПТМ «Черкаситеплокомуненерго», рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради було чинним. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово- комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення сплачених ним коштів в сумі 796,95 грн. з відповідача виконавчого комітету Черкаської міської ради є безпідставними та не підлягають до задоволення. Статтею 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Оскільки позивач звертався до суду з позовом посилаючись на п.13 ч.2\~ст. 3 Закону України «Про судовий збір», суд вважає віднести судовий збір за рахунок держави.

Outcome: dismissed