Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

22.02.2023 до Бороиспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена позовна заява, в якій [PERSON] просить : стягнути аліменти з [PERSON] на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 17.02.2023 року та до повнолітня дітей. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 13.09.2008 було зареєстровано шлюб з відповідачем, від якого у них народилось двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 21.09.2017 року шлюб було розірвано. Крім того позивач зазначає, що діти проживають з нею та перебувають на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Вона разом з дітьми проживає в м. Бориспіль, не працює, рухомого та нерухомого майна не мають, жодного доходу не мають. Донька Ксенія перебуває на обліку в КНП « Бориспільський міський центр первинної медико-соціальної допомоги» з діагнозом астигматизм правого ока, син здоровий. Позивач також вказує, що місце роботи відповідача їй не відомо, інших утриманців не має, працездатний та фізично здоровий, в зв`язку з чим спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі частини від його доходу. Ухвалою від 25.04.2023 відкрито провадження у справі за парвилами спрощеного позовного провадження ( а.с. 20). У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. Відповідач заперечував проти позову, зазнчивши, що частково визнає позов, оскільки не погоджується з визначеним позивачем розміром аліментів. Він двав дітям гроші, перераховував дочці на картку на її особисті витрати, не згоден перераховувати гроші позивачу. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.09.2008 року, який рішенням Рубіжанського міського суду Луганської обалсті від 21.09.2017 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER] видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції та копією рішення від 21.09.2017 ухваленого у цивільній справі № 425/1164/17 (а. с. 6 на звороті, 9-10). Крім того встановлено, що у сторін народилися двоє дітей: донька [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області, та [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області (а. с. 7-8). Та обставина, що діти сторін проживають з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідачем не оспорюється. Згідно частин 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з вимогами ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.1 та 2 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Встановлено, що відповідач є особою працездатного віку. Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу позивачу на утримання дітей, а також, що на утриманні відповідача є інші непрацездатні особи, суду надано не було. Даючи оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам та встановленим обставинам справи, суд дійшов висновку, що за своїм матеріальним станом відповідач, який є особою працездатного віку, може сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд виходив з того, що саме в такому розмірі стягуються аліменти у безспірному порядку на вдох дітей відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України. Обставин, які давали суду підстави для стягнення аліментів в більшому, визначеному позивачем розмірі частки заробітку (доходу), позивачем не зазначено та не доведено. Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь держави відповідно до вимог ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial