Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін у справі. Позивачка [PERSON] 02.05.2023 року, скориставшись канцелярією, звернулася у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, що була зареєстрована в діловодстві за вх. № 7038, в якій просить ухвалити рішення про стягнення на її користь з відповідача [PERSON] аліментів на їх повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для відповідної категорії осіб щомісяця, починаючи з 02.05.2023 року, і до закінчення дочкою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , яка [INFO] досягла повноліття, однак навчається у ДПТНЗ «Стрийське вище художнє професійне училище» на денній формі (третій курс). Самостійного доходу дочка сторін у справі - [PERSON] не має, відтак перебуває на утриманні позивачки [PERSON] .. Позивачка [PERSON] зазначає, що відповідач [PERSON] є особою працездатного віку, фізично здоровий, має дохід, а тому, на її переконання, має змогу брати участь в утриманні їх повнолітньої дочки на час її навчання. Відтак позивачка [PERSON] , на підставі статей 181-182, 199-200 СК України, просить свій позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у запропоновані судом строк та порядку відзиву на позовну заяву [PERSON] до нього про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, не подав, свою позицію по справі із обґрунтуванням її відповідними доказами не навів. Заяви та клопотання учасників справи. Заяв чи клопотань від учасників цієї справи, у тому числі й про розгляд даної справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, у визначені чинним ЦПК України й судом строки та порядку до суду не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Оскільки відповідачем у вищевказаній позовній заяві зазначена фізична особа, який не має статусу підприємця, то суддею, у відповідності до положень ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 03.05.2023 року, з метою визначення підсудності, було вжито заходів для отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи - відповідача [PERSON] .. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Микитина В.Я. від 03.05.2023 року, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] , який не має статусу підприємця, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження на 06.06.2023 року о 12:45 год. у приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області, що за адресою: вул. Т Шевченка, 89, м. Стрий, Львівська область, без проведення судового засідання, за наявними у цій справі матеріалами. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке. Як закріплено у ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположих свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України. Згідно частин 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм процесуального законодавства, суд, перевіряючи за пред`явленими позовними вимогами сімейного характеру порушення прав позивачки [PERSON] та їх з відповідачем [PERSON] повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, й причетність до такого порушення прав останньої на час її навчання відповідача [PERSON] , встановив наступне. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Так, судом встановлено, що20.07.2007 року між сторонами у справі відділом реєстрації актів цивільного стану Стрийського району Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області було розірвано шлюб, про що був зроблений актовий запис № 34. Зазначена обставина підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 20.03.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Стрийського району Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області (копія міститься у справі, а. с. 3). За час перебування у шлюбі у сторін у справі народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка [INFO] досягла повноліття. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Дулібською сільською радою Стрийського району Львівської області 29.03.2005 року (копія міститься у справі, а. с. 5), стверджується, що батьками повнолітньої [PERSON] , [INFO] , є сторони у справі. Судом також встановлено, що повнолітня дочка сторін у справі - [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачкою [PERSON] за її зареєстрованим місцем проживанням - по [ADDRESS] . Довідкою, виданою ДПТНЗ «Стрийське вище художнє професійне училище», стверджується, що дочка сторін у справі - [PERSON] , дійсно навчається у цьому навчальному закладі на третьому курсі денної форми навчання та не знаходиться на державному утриманні, термін навчання - до 31.01.2024 року (копія міститься у матеріалах справи, а. с. 7). Норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо способу виконання батьками обов`язку утримувати дітей, зокрема й після досягнення ними повноліття на час навчання, регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України (надалі - СК України) та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, протоколами до неї, іншими актами законодавства. Згідно із ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. В силу статей 181-182, 199-200 чинного СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров`я; матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;а також інші обставини, які мають істотне значення. Пункт 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18-ти років, але є меншим 23-ох років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Узагальнена оцінка доводів та аргументів, наведених у справі, щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог за результатами розгляду цієї справи. Виконуючи вищенаведені приписи, а також з урахуванням обставин справи та положень чинного законодавства, котрі регулюють правовідносини, пов`язані зі сплатою аліментів, враховуючи відсутність у матеріалах цієї справи належних й допустимих доказів на підтвердження низького матеріального становища відповідача [PERSON] , або ж незадовільного стану його здоров`я чи непрацездатності, враховуючи також те, що дочка сторін у справі - [PERSON] , будучи повнолітньою, навчається на денній контрактній формі та, відповідно, надалі потребує матеріальної допомоги, з врахуванням принципу законності, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] може та повинен надалі брати участь в утриманні цієї дочки на час її навчання, до завершення такого навчання. Відтак, слід стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на час навчання їх повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчатися уДПТНЗ «Стрийське вище художнє професійне училище», у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки [PERSON] до суду і до закінчення терміну навчання цієї повнолітньої дочки, але не довше, ніж до досягнення нею 23-ох років. Щодо розподілу судових витрат у справі. Оскільки позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою майнового характеру (про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання) на підставі пункту 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то, на підставі частин 1, 6 ст. 141 ЦПК України, такий судовий збір, у розмірі 1 073 грн. 60 коп., слід стягнути з відповідача [PERSON] у дохід держави. Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved