Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася через представника [PERSON] до Кролевецького районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 жовтня 2007 року між нею та відповідачем укладено шлюб у виконавчому комітеті Тулиголівської сільської ради Кролевецького району Сумської області, актовий запис 04. Від шлюбу мають трьох дітей: сина [PERSON] , [INFO] ; дочку [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося. Вони мають протилежні погляди на шлюб, сім`ю, ведення спільного господарства, між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага. Вказані обставини призвели до того, що з листопада 2022 року сторони припинили подружні відносини, наміру їх поновлювати не мають. Діти проживають разом із позивачем та перебувають на повному її утриманні. Угоди щодо добровільної участі відповідача в утриманні дітей не досягнуто, тому позивач бажає, щоб дане питання було урегульоване шляхом винесення судом рішення щодо стягнення аліментів на дітей. Відповідач є працездатною особою, має гарний стан здоров`я та має можливість утримувати своїх дітей, хронічними захворюваннями не страждає, інших аліментних зобов`язань не має, батьків чи інших осіб не утримує. Посилаючись на викладене, позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, на примирення не згодна. Просить суд стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідно віку до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, просить розгляд справи проводити без її участі, про що зазначила за змістом позовної заяви (а.с.2). Відповідач у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву в якій просить суд розгял справи проводити без його участі. З позовом згоден (а.с.31-32). Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання учасників справи суд вирішив можливим розглянути справу в їх відсутність. У відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Згідно правил ч. 6 ст.19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши та дослідивши наявні в справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 20 жовтня 2007 року між сторонами зареєстровано шлюб у виконавчому комітеті Тулиголівської сільської ради Кролевецького району Сумської області, актовий запис №04. Дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] », що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб (а.с.10). За час шлюбу у сторін народилося троє дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , батьками яких є сторони по справі, що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.11, 15, 17). За змістом позову вбачається, що подружнє життя сторін не склалося. Вони мають протилежні погляди на шлюб, сім`ю, ведення спільного господарства, між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага. Вказані обставини призвели до того, що з листопада 2022 року сторони припинили подружні відносини, наміру їх поновлювати не мають. Сторони зареєстровані разом з дітьми за однією адресою: [ADDRESS] (а.с.19), однак діти фактично проживають разом з позивачем окремо за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 9, 13, 16, 18) та перебувають на її утриманні. [PERSON] та [PERSON] навчаються у Орлівській філії Свеської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №2 «ліцей», що підтверджується відповідними довідками (а.с.20-21). Між сторонами відсутня домовленість щодо участі відповідача в утриманні дітей. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Пунктом 9 статті 7 Сімейного Кодексу України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як зазначено у статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як убачається з позовної заяви, і відповідач заперечень щодо цього суду не надав, подружнє життя у сторін не склалося, вони не підтримують сімейно-шлюбних відносин і не ведуть спільного господарства, бажання до примирення відсутнє. За таких обставин, суд вважає, що сім`я сторін фактично розпалась і шлюб між ними існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім`ї суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим, шлюб між ними повинен бути розірваний. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№ 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Відповідно до ч.1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки, як убачається із матеріалів справи діти сторін на даний момент перебувають на утриманні позивача, то відповідач, як їх батько, зобов`язаний згідно до вимог Сімейного кодексу України також брати участь у їх утриманні. Враховуючи вищевикладене, а також відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо позову, суд вважає за необхідне, задовольняючи в цій частині позовні вимоги, стягнути з відповідача на корить позивача аліменти на утримання трьох дітей, розмір яких суд визначає 1/2 частину всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за місяць. Згідно із статтею 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Від позивача надійшло клопотання щодо відновлення їй дошлюбного прізвища, тому суд вважає за можливе відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». З відповідача на користь позивача підлягають стягненню відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України документально підтверджені судові витрати по справі в розмірі 1073 грн. 60 грн., які складаються\~ з судового збору, сплаченого при подачі позову до суду (а.с.4). Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved