Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Борщагівської сільської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її виховання. Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської від 14.04.2023 року по справі № 369/8368/21 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. 10.05.2023\~року\~від позивача\~ [PERSON] до\~суду надійшла\~заява №\~22297\~про ухвалення додаткового рішення, щодо розподілу судових витрат у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Борщагівської сільської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її виховання. Згідно з якою, [PERSON] просить вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з [PERSON] витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок. У судове засідання учасники процесу не з`явились, повідомлялись судом належним чином. У зв`язку з цим, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За положеннями ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судом при постановленні рішення не було вирішене питання щодо розподілу судових витрат в частині витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області ухвалено 14.04.2023 року, про яке позивачу стало відомо через систему «Електронний суд» лише 04.05.2023 року, із заявою про стягнення судових витрат позивач звернувся до суду 10.05.2023 року, яке надіслано через систему «Електронний суд» 09.05.2023 року, тобто у п`ятиденний строк з дня коли позивач дізнався про ухвалення рішення у справі. За таких обставин, суд вважає за необхідне поновити позивачу [PERSON] строк на подання доказів понесених ним судових витрат. Так, позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до суду надано Договір про надання адвокатських послуг від 02.02.2021 року та Додаткову угоду № 1 від 02.02.2021\~року, яка містить опис наданих послуг та їх вартість, Акт приймання-передачі наданих послуг за місяць травень 2021\~року за Договором про надання адвокатських послуг від 02.02.2021\~року з детальним описом виконаних робіт, квитанція №\~С0С9-Е6В1-27РК-59М9 від 15.06.2021\~року про перерахування коштів на рахунок [PERSON] за Додатковою угодою до договору про надання адвокатських послуг від 02.02.2021 року, у сумі 10\~000,00 грн. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Також, відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 01.10.2018 у справі № 569/17904/17, розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так,\~згідно з\~Постановою Пленум\~ВССУ №10\~"Про\~застосування судами\~законодавства про\~судові витрати\~у цивільних\~справах "від\~17.10.2014\~року,\~суд вирішуючи\~питання про\~розподіл судових\~витрат,\~має враховувати\~положення статті\~141\~ЦПК та\~керуватися тим,\~що стороні,\~на користь\~якої ухвалено\~рішення,\~суд присуджує\~з другої\~сторони понесені\~нею документально\~підтверджені судові\~витрати.\~Якщо позов\~задоволено частково,\~судові витрати\~присуджуються позивачеві\~ пропорційно\~до розміру\~задоволених позовних\~вимог,\~а відповідачеві\~ пропорційно\~до тієї\~частини позовних\~вимог,\~у задоволенні\~яких позивачеві\~відмовлено.Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської від 14.04.2023 року по справі № 369/8368/21 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Тому, витрати на правову допомогу покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин, дослідивши надані стороною позивача докази, суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення про часткове задоволення вимоги позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу, а саме стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5\~000,00 грн.

Outcome: partial