Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-15 00:00:00

Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач просить суд позов задовольнити і стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 12217,33 грн., а також судові витрати у розмірі 2481,00 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг. Задля здійснення цього правочину, відповідач підписав заяву № б/н від 11.08.2010 року. Для користуванням кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну карту із встановленим кредитним лімітом, який в подальшому збільшено до 14000,00 грн. Позивач також зазначає, що підписані відповідачем заява, «Умови та правила надання банківських послуг», «Тарифи банку» складають між ним і позивачем Договір про надання банківських послуг. Вказує, що АТ «Комерційний банк «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач, в свою чергу, не виконала покладених на неї договором обов`язків, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У зв`язку із зазначеними порушеннями заборгованість відповідача перед банком станом на 30.08.2022 року становить 15915,85 грн., яка складається з: 10600,07 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1617,26 грн.\~заборгованість за простроченими відсотками; 3698,52 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625. Проте, законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець може на свій розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином заборгованість до стягнення становить 12217,33 грн., яка складається з: 10600,07 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1617,26 грн.\~заборгованість за простроченими відсотками. У зв`язку з вищевикладеним позивач і був змушений звернутися до суду з даними позовом. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23.11.2022 відкрито провадження у справі ухвалено розгляд проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23.01.2023 ухвалено розгляд цієї справи проводити з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 06.02.2023 року позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.08.2010 року заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10600 гривень 07 копійок. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» суму сплаченого судового збору пропорційно задоволених позовних вимог в розмірі 2152 гривні 58 копійок. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 17.03.2023 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Франківського районного суду м. Львова від 06.02.2023 року у цивільній справі №465/5787/22 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано і призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 10.04.2023 року на адресу суд від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, він просив суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на наступні обставини. Так, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості в заявленому розмірі не підтверджуються належними та допустимими доказами, а саме: щодо самого факту надання кредитних коштів відповідачу, який їх належним чином прийняв та розпорядився у розмірах, вказаних у позові; в матеріалах справи відсутні докази перерахування кредиту Відповідачу та отримання останнім грошей у такому розмірі, як заявлено банком у позові; відсутній належний розрахунок суми позову з його складовими (обґрунтування розміру тіла кредиту); сума основного боргу за кредитом не підтверджена первинними документами; Банком не представлено оригінал або належним чином завірену копію кредитної справи для її дослідження у суді. До того ж, відповідач вважає, що позивач звернувся до суду з позовом у цій справі в жовтні 2022 року поза спливом строку позовної давності, враховуючи Умови та Правила надання банківських послуг у «Приватбанку», що складають укладений між сторонами Договір про надання банківських послуг, оформлений Анкетою-заявою позичальника № б/н від 11.08.2010 року. Таким чином, в тексті відзиву на позовну заяву у цій справі, відповідач подає заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності, в зв`язку з чим просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову 08.05.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої останній посилався на наступні обставини. Так, при оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою, яким підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку. Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, Відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua , Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в Заявці про приєднання. Тобто, зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. На підставі поданої заяви, що разом з Умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг Відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] ключем до карткового рахунку є пластикова Картка, яку отримав Відповідач та мобільний телефон який вказав Відповідач в Заяві. За Допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, Відповідачу надано можливість здійснювати Дистанційне обслуговування. Отже, Банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою Карти та фінансового телефону на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП - пароль. Тарифи - розмір винагороди за послуги Банку; є невід`ємною частиною Договору. Перелік може зміняться і доповняться, про що Власник картки повідомляється відповідно до Умов та Правил. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 12 років, позичальник в Банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Як доказ підтвердження факту виконання умов кредитного договору та здійснення погашення заборгованості може слугувати розрахунок заборгованості, виписка по рахунку. Копія кредитної справи міститься в матеріалах справи та була надана Банком разом з позовною заявою. Таким чином, на сьогоднішній день не існує жодних перешкод для реалізації Відповідачем права на ознайомлення з матеріалами справи. Окрім того, в Анкеті-Заяві зазначено: "Я ознайомився (-лась) і згоден (-на) з Умовами та правилами. Своїм підписом я підтверджую факт отримання повної інформації про умови кредитування в Приватбанку..." Таким чином, підписавши Анкету-Заяву Відповідач підтвердив, що він був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, що засвідчив власним підписом. Також до матеріалів позовної заяви долучено "Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", з якої чітко вбачається, що Відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3,6 % (43,2% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Банк надав до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже й отримав кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Тому позивачем надано виписку по рахунку. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Із виписки вбачається, що Відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Щодо строків позовної давності позивач зазначає, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях ануітет, тощо. Відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки. Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк випущеної картки до останнього дня 03.2022 року. Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача 16.09.2022 року до спливу строку позовної давності У зв`язку з цим, обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності Позивачем дотримано при зверненні до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутності, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, на підставі наявних у суду матеріалів, проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи та з`ясувавши фактичні обставини, у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Судом встановлено, що\~ [PERSON] \~звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг. Для реалізації зазначеної цілі відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у "Приватбанку" від 11.08.2010 року.(а.с.17) У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, Відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua , Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. До кредитного договору банк додав витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в "ПриватБанку" ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (договір б/н) 09.07.2019 року було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] . 24.11.2017 року кредитний ліміт 500,00 грн.; 18.05.2018 року збільшено кредитний ліміт до 9100,00 грн.; 03.08.2018 року збільшено кредитний ліміт до 14000,00 грн.; 17.12.2018 року зменшено кредитний ліміт до 7120,00 грн. 21.04.2019 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 грн. (а.с.15) Розрахунком заборгованості за договором № б/н від 11.08.2010 року, укладеного між Приватбанком та клієнтом\~ [PERSON] , станом на 30.08.2022 року стверджується, що у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у сумі15915,85 грн., яка складається з наступного: 10600,07 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1617,26 грн.\~заборгованість за простроченими відсотками; 3698,52 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625. (а.с.4-8) Проте, АТ КБ «Приватбанк» вимагає від боржника частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином заборгованість до стягнення становить 12217,33 грн., яка складається з: 10600,07 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1617,26 грн.\~заборгованість за простроченими відсотками. Окрім того, з виписки за договором № б/н за період 09.07.2017 31.08.2022 року вбачається, що [PERSON] користувався кредитними коштами шляхом оплати за товари та послуги, зняття кредитних коштів, переказ коштів, та часткового погашення заборгованість за договором. (а.с.9-14) Тобто, відповідач був обізнаний щодо факту надання йому кредитних коштів, та змоги розпоряджатися ними. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст.626,628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Уст.526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналіз наданих позивачем доказів у їх сукупності дає підстави для висновку, що АТ КБ «Приватбанк» виконав прийняті на себе зобов`язання у повному обсязі, надав відповідачу кредитну картку з можливим кредитним лімітом у визначеному сторонами розмірі відповідно до умов кредитного договору № б/н від 11.08.2010 року, що підтверджується даними наданого суду розрахунку заборгованості, що в свою чергу також не спростовано відповідачем у справі. Водночас невиконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором, а саме неповернення ним позивачу отриманих сум кредитних коштів підтверджується розрахунком заборгованості, згідно якого вбачається заборгованість в розмірі 10600,07 грн. за простроченим тілом кредиту, що і зумовило звернення АТ КБ «Приватбанк» до суду із даним позовом. При цьому доказів повернення отриманих і використаних позичальником сум відповідачем, в порушення вимог ст.81 ЦПК України, суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1ст.\~633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634\~цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст.633,634\~ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1ст.1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника від 11.08.2010 року процентна ставка не зазначена. (а.с.17) Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім заборгованості за простроченим тілом кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за простроченими відсотками. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в "ПриватБанку" ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. (а.с.18) При цьому, суд враховує, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг "ПриватБанку", а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1ст.634 ЦК України,за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з ч. 6ст.81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів,а не припущень,що й буде відповідати встановленому ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Наданий позивачем витяг з Умов та правил надання банківських послуг "ПриватБанку", з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Суд приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді прострочених відсотками, оскільки відсутній обов`язок відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві від 11.08.2010 року. На переконання суду, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в "ПриватБанку" ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема ст.625,1048\~ЦК України позивач не пред`явив. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено уст. 8 Конституції України. Відповідно до ч. 4 ст.42\~Конституції України держава захищає права споживачів. Згідно з ч. 1ст.1\~ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч. ч. 1, 3ст.509\~ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою-споживачем банківських послуг (ч.1ст.11 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-XII «Про захист прав споживачів»(далі - Закон №1023-XII). Згідно з п. 22 ч. 1 ст.1 Закону №1023-XII споживач-фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України\~від 22\~листопада 1996\~року №543/96-В\~«Про відповідальність\~за несвоєчасне\~виконання грошових\~зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч.4ст.42\~Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року, яка прийнята у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, АТ КБ «Приватбанк» дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст.11 Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Отже, на підставі викладеного, суд дійшов висновку, що вимога позивача в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 11.08.2010 року, яка заявлена позивачем та складається із 1617,26 грн. заборгованості по процентам за користуванням кредитом, є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. Одночасно суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 11.08.2010 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним), однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що кредитор - АТ КБ «Приватбанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, з урахуванням того, що до звернення до суду з цим позовом, позивач з такою вимогою до відповідача не звертався. Доводи, які були викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. Таким чином, оскільки відповідачем на підставі анкети-заяви від 11.08.2010 року, яку останній підписав, були отримані у позивача кошти в кредит, про що відповідач належним чином був особисто обізнаний, суд вважає достатніми наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника суми заборгованості у розмірі 10600,07 грн. за тілом кредиту. Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, то така не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Згідно із\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта\~статті 267 ЦК України). Як убачається з довідки АТ КБ "Приватбанк" відповідачу Банком було видано чотири кредитні картки зі строком дії востаннє перевипущеної картки - до 03/2022 року. (а.с.16) В матеріалах справи міститься виписка по особовому рахунку відповідача за період з 09.07.2017 по 31.08.2022, з якої вбачаються операції за карткою, зокрема, зняття готівкових коштів, придбання товарів, поповнення карткового рахунку, тощо. Крім того, із наявного у справі розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача фактично виникла з 24.09.2019 року, оскільки до цього відповідачем періодично вносились кошти на погашення заборгованості. А з даним позовом позивач звернувся до суду 16.09.2022 року , тобто у межах трирічного строку. Відтак, суд приходить до висновку про те, що позивач звернувся до суду у межах строку позовної давності, а тому твердження відповідача про необхідність застосування строку позовної давності є необґрунтованими. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 2152,58 грн. (10600,07*2481/12217,33). На підставі ст. ст.\~526,\~527,\~530,\~634,\~1050,\~1054 ЦК України\~та

Outcome: partial