Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

у травні\~2023\~року [PERSON] \~звернулась до\~суду із\~заявою про встановлення факту належності їй свідоцтва про право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , виданого з помилкою на ім`я [PERSON] . На думку заявниці, причина неправильного написання її ім`я виникла у зв`язку з неправильним перекладом імені з російської на українську мову. Встановлення даного факту необхідно заявниці для безперешкодного володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Заявниця у судове засідання не з`явилась, від представника надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, заяву підтримує та просить задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалась в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про право власності від 22 липня 1993 року квартира за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії ордеру від 18 серпня 1982 року, який виданий на ім`я [PERSON] , в складі сім`ї зазначено донька [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.02.1972 [PERSON] народилась [INFO] , в графі мати зазначено [PERSON] , в графі батько [PERSON] . 06 лютого 1993 року заявниця уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 6). Згідно заповіту від 04.08.2011, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнком С.М. зареєстрований у реєстрі за № 2507 [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповіла [PERSON] . Згідно заповіту від 04.08.2011, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Матвієнком С.М. зареєстрований у реєстрі за № 2508 [PERSON] на випадок своєї смерті все своє майно заповів [PERSON] . Згідно з п. 6 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язане з наступним вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved