Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до Звенигородського районного суду Черкаської області з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь завдану шкоду в порядку регресу у сумі 85370 грн. 27 коп. Мотивував свої вимоги тим, що 22 травня 2020 року відбулася ДТП за участю транспортного засобу марки «ВАЗ» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , автомобіля марки «Iveco» номерний знак [NUMBER] з причепом марки «ПГ 02-И» номерний знак [NUMBER] , транспортного засобу марки «Peugeot» номерний знак [NUMBER] , автомобіля марки «Nissan» номерний знак [NUMBER] . Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 серпня 2020 року по справі № 450/1076/20 провадження у справі закрито в зв`язку з примирення потерпілого з обвинуваченим. Зауважив, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована, з огляду на що він набув право регресної вимоги до нього. Вказав, що згідно звіту № 1190/20 вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Nissan» номерний знак [NUMBER] становить 135805 грн. 47 коп., витрати на збір документів склали 2994 грн. 80 коп. Враховуючи наведене, просив позовні вимоги задовольнити. Не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2023 року матеріали справи передані за підсудністю до Пустомитівського районного суду Львівської області. 04 травня 2023 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшли матеріали справи. Ухвалою від 08 травня 2023 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач повідомлявся про судовий розгляд як шляхом направлення поштової кореспонденції, так і шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті суду. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З письмової згоди представника позивача суд постановляє ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 22 лютого 2020 року о 20 год. 03 хв. на перехресті автодороги «Київ Чоп» з вул. Лукашевичів в с. Сороки-Львівській Львівського (Пустомитівського) району Львівської області водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «ВАЗ» номерний знак [NUMBER] порушив вимоги пунктів 1.5, 1.10, 2.3 «Б», «Д», 10.1, 16.11 ПДР України, дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», не надав переваги у русі автопоїзду у складі спеціалізованого вантажного автомобіля марки «Iveco» номерний знак [NUMBER] та причепа марки «ПГ 02-И» номерний знак [NUMBER] , що рухався по головній дорозі, та здійснив з ним зіткнення, який внаслідок зіткнення перевернувся і скоїв зіткнення з автомобілем марки «Peugeot» номерний знак [NUMBER] , що вбачається з ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 серпня 2020 року по справі № 450/1076/20, якою [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України та закрито кримінальне провадження. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповіддю ВП № 6 ЛРУП ГУ НП у Львівській області № 6250/43/02/09-21 від 30 червня 2021 року стверджується, що автомобіль марки «Iveco» номерний знак [NUMBER] з причепом марки «ПГ 02-И» номерний знак [NUMBER] перевозив транспортні засоби марки «Nissan» номерний знак [NUMBER] , марки «Nissan» номерний знак [NUMBER] . Повідомленням [PERSON] про дорожньо-транспортну пригоду від 27 лютого 2020 року та його заявою від 27 лютого 2020 року стверджується, що він, як власник автомобіля марки «Nissan» номерний знак [NUMBER] , звертався до МТСБУ для отримання відшкодування. Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] стверджується, що [PERSON] є власником транспортного засобу марки «Nissan» номерний знак [NUMBER] Звітом № 1190/20 про оцінку автомобіля, складеним 06 травня 2020 року, встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Nissan» номерний знак [NUMBER] становить 135805 грн. 47 коп. Відповідно до пп. «А» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам\~пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Позивач зазначає, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП застрахована не була. Як вбачається з довідки № 1 від 27 листопада 2020 року шкода, завдана майну [PERSON] , становить 83805 грн. 47 коп. З платіжного доручення № 1102915 від 27 серпня 2021 року вбачається, що МТСБУ перерахувало на користь [PERSON] 83805 грн. 47 коп. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у\~пункті 13.1\~статті 13 цього Закону. Відповідачем не подано до суду жодних заперечень щодо задоволення позовних вимог, а також доказів, на підставі яких можна було б зробити висновок про відсутність підстав для задоволення позову. Таким чином, суд вбачає наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача шкоду у розмірі 83805 грн. 47 коп. в порядку регресу. Водночас, як вбачається з платіжного доручення № 1479945 від 02 липня 2020 року, позивачем виплачено на користь ФОП [PERSON] 1430 грн. у якості оплати послуг аваркома (експерта) по справі № 66844 згідно рахунку № 1199/20 від 06 травня 2020 року. Платіжним дорученням № 1481051 від 14 серпня 2020 року стверджується, що позивачем сплачено на користь ТзОВ «Аудатекс України» 1564 грн. 80 коп. у якості оплати послуг по справі № 66844 згідно рахунку № АО638 від 28 липня 2020 року Суду не надано рахунки № 1199/20 від 06 травня 2020 року, № АО638 від 28 липня 2020 року, а також договори, укладені між позивачем та ФОП [PERSON] , ТзОВ «Аудатекс України» на підставі яких виставлені вказані рахунки, у зв`язку з чим встановити правову природу даних правовідносин, а також те, чи підлягають сплачені за них грошові кошти стягненню з відповідача на користь позивача, неможливо. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з положеннями ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Отже, чинним законодавством не передбачено право страховика вимагати відшкодування додаткових витрат, які понесені у зв`язку із встановленням розміру збитків та збору документів, з огляду на те, що такі витрати страховика не є страховим відшкодуванням, а спрямовані на визначення розміру збитків. Ці витрати належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за спричинену шкоду. Суд не вбачає перешкод у МТСБУ самостійно збирати документи та здійснити заходи для визначення розміру шкоди, позивачем не вказано підстав, з яких потрібно було залучати для цього сторонню організацію. Крім того, висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Положення\~статті 139 ЦПК України\~передбачають, що судом встановлюється розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Учасниками справи є, зокрема, сторони, треті особи (ч. 1 ст. 42 ЦПК України). Сторонами в цивільному процесі є позивач в відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України). Отже, положення\~ЦПК України\~встановлюють порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони. Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, призначення та проведення експертизи має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі. Враховуюче те, що замовлення експертизи та отримання експертного висновку відбулося за ініціативою позивача до її звернення до суду з позовом, то підстав для відшкодування їй витрат на складення такого експертного висновку відсутні. На підтвердження зазначеного також свідчать норми ч. 7 ст. 106 ЦПК України, які надають право учаснику справи подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи. Отже, здійснення учасником справи замовлення експертного дослідження у поза процесуальному порядку обмежує право іншої особи приймати участь у процесі проведення експертизи, зокрема подавати заяву про відвід експерта. Вказане узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 824/647/19-а (провадження № К/9901/31359/20) та у постанові від 20 липня 2022 року у справі № 524/710/21 (провадження № 61-1693св22). Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вказане, суд прийшов до висновку про те, що обставини, якими позивач мотивував свої позовні вимоги, частково знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому такі слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь позивача шкоду в порядку регресу 83805 грн. 47 коп. Згідно ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід також стягнути 2684 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial