Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати батьківство [PERSON] , [INFO] , громадянина України, РНОКПП [NUMBER] , відносно дитини - сина [PERSON] , який народився [INFO] в м. Черкаси, актовий запис про народження № 184 від 23 листопада 2022 року; внести зміни до актового запису № 184 від 23 листопада 2022 року про народження [PERSON] , [INFO] , складеного Смілянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), а саме - у графі «відомості про батька» зазначити батьком [PERSON] , [INFO] , громадянина України; змінити прізвище дитини [PERSON] , [INFO] з « [INFO] » на « [INFO] », по батькові з « [INFO] » на « [INFO] ». В обґрунтування вимог вказано, що 17 липня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 162. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Рішенням Смілянського міськрайонного суду черкаської області від 17 червня 2022 року, яке набрало законної сили 19 липня 2022 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] [INFO] у відповідача [PERSON] в м. Черкаси народилася дитина - син [PERSON] , батьками якого зазначені [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи, що з дати розірвання шлюбу відповідачів [PERSON] та [PERSON] до народження дитини минуло менше десяти місяців, у відповідності до ч. 2 ст. 122 СК України, дитина походить від подружжя, внаслідок чого батьком дитини був записаний [PERSON] . Однак позивач [PERSON] вважає, що саме він є батьком народженої [INFO] дитини, оскільки у січні - лютому 2022 року перебував у відносинах з [PERSON] та мав фізичну близькість та інтимні стосунки. В зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду із вказаними вимогами. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву про проведення розгляду справи без його участі, позов підтримує. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи беї її участі, позовні вимоги визнала. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судові засідання не з`являвся, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Представник третьої особи подав до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 червня 2022 року розірвано (а.с.12). [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] від 23 листопада 2022 року, видане Смілянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.14). Позивач [PERSON] в своєму позові зазначив, що вважає себе батьком народженої дитини, оскільки в січні - лютому 2022 року мав інтимні стосунки з [PERSON] . За висновком експерта № 549-МГ встановлено, що вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON] , складає не менше 99,9999 % (а.с.34-36). Статтею 51 Конституції України, частинами 2, 3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя (ст. 122 СК України). Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. У постанові від 16.05.2018 року (справа № 591/6441/14-ц, провадження № 61-6030св18) Верховний суд висловив позицію, відповідно до якої, для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері ч. 1 ст. 135 СК України. Пунктом 9 вказаної постанови визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (справа «Калачова проти Російської Федерації», № 3451/05, § 34, рішення від 07.05.2009 року). Пунктами 6, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2, з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно з пунктом 2.16.2 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду. Згідно положень частини 3 статті 12, статті 80 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до вимог частини 1 статті 76, статті 77, статті 78, частини 6 статті 81 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях. За правилами статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги викладене, оскільки дитина [PERSON] народився до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , факт батьківства позивача щодо дитини [PERSON] підтверджена рядом доказів: свідоцтвом про народження дитини, результатом ДНК-тесту, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.

Outcome: approved