Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, у якій просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня пред`явлення даної заяви до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує наступним. Сторони перебувають у шлюбі з 25.04.2020 року. Шлюб зареєстровано Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що складено відповідний актовий запис за №180. У шлюбі в подружжя народилася донька: [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього року стосунки позивача (дружини) з відповідачем (чоловіком) розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. З кінця червня 2022 року позивач та відповідач проживають окремо, спільного господарства не ведуть. З моменту окремого проживання подружжя, малолітня донька [PERSON] , [INFO] , проживає разом з мамою - позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ОСББ Можайського 30 від 25.12.2022 №131, виданою на підставі Акту №132 від 21.12.2022. Батько дитини жодної участі в утриманні та вихованні дитини не приймає, а відтак малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на повному утриманні матері - [PERSON] . Відповідач являється молодим, здоровим, працездатним чоловіком, який тривалий період працював та отримував дохід, працювавши за контрактом у Національній гвардії України. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.04.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Розгляд справи відкладався 17.05.2023. Позивач в судове засідання не з`явилася, до суду подала заяву, згідно з якої просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити такі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав, причин неявки у судове засідання не повідомив. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд виходить з наступного. Як встановлено судом, між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано 25.04.2020 року шлюб Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24.06.2020. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин малолітня донька проживає разом з матір`ю, що, зокрема, підтверджується копією довідки об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Можайського 30» від 25.12.2022 №131 про спільне проживання позивача та її доньки за адресою: [ADDRESS] згідно акту про фактичне місце проживання. Згідно з актом №132 про встановлення факту проживання/не проживання осіб за місцем реєстрації від 21.12.2022 сусідами-свідками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтверджено факт проживання у квартирі [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] , разом з донькою [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи за відомостями відділу реєстрації місця проживання зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] [ADDRESS] . Як повідомила позивач, відповідач не несе витрат на утримання дитини, працевлаштований, не має інших осіб на утриманні, докази протилежного у суду відсутні. Відповідач, як батько зобов`язаний нести витрати по утриманню дитини. Таке утримання повинно забезпечувати хоча б мінімальні потреби дитини, необхідні для повноцінного фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Зі змісту статті 55\~Сімейного кодексу\~України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст.\~150\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст.\~155\~Сімейного кодексу\~України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради України\~від 27\~лютого 1991\~року N\~789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 3 ст.181\~Сімейного кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері чи батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 183 Сімейного кодексу України\~передбачено, що суд за заявою одержувача визначає частку заробітку (доходу) матері чи батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину. Відповідно до частин першої та другої статті 182\~Сімейного кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Станом на момент пред`явлення позову, у відповідності Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2023\~рік» прожитковий мінімум на один місяць становить: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Проаналізувавши досліджені судом докази в їх сукупності, виходячи зі встановленого законом обов`язку обох батьків щодо утримання їх неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини в розмірі 1/4 частки заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 січня 2023 року (дня звернення до суду з відповідним позовом) до досягнення дитиною повноліття. Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом; а також положення ст.185\~СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо). Відповідно до ст.79 Сімейного кодексу\~України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з п. 1 ч. 1 ст.430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved