Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду і просить розірвати шлюб з відповідачем, мотивуючи свої вимоги тим, що шлюб було зареєстровано Народицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 06 квітня 2019 року, однак, відносини в сім`ї не склались, збереження сім`ї вважає неможливим. Ухвалою суду від 27 березня 2023 року відкрите спрощене провадження у даній справі, яку було направлено учасникам справи. Крім того, відповідачу була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. Від відповідача до суду надійшла заява, в якій він просить справу розглянути без його участі та задоволити позов (а.с.25). Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Враховуючи те, що при відкритті провадження судом було ухвалено проводити судовий розгляд цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а сторони в установленому законом порядку не подали клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, тому в силу положень ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З матеріалів справи вбачається, що позивач та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується повторним свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 06.04.2019 року (а.с. 5). У подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 грудня 2015 року (а.с.11) та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 серпня 2017 року (а.с.12) Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Нормами ст.51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що відносини між сторонами не склалися, стали виникати сварки, існує непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, подружжя тривалий час фактично шлюбних стосунків не підтримує, тобто фактично шлюб не існує, а отже, подальше збереження сім`ї суперечило б інтересам сторін та дітей. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими, відповідачем не надано доказів на спростування твердження позивача, про погіршення відносин в сім`ї, відсутності подружніх стосунків на протязі тривалого часу, тобто, що фактично шлюб не існує, а тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дітей, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права подружжя, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Крім того, суд зазначає, що не вправі відмовити в задоволенні позовних вимог, з огляду на наполягання позивача на розірванні шлюбу, оскільки це може бути розцінено як примушення останнього до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст.113 СК України, після розірвання шлюбу, залишити позивачу прізвище « [PERSON] ». Питання про поділ майна подружжям не ставиться. Сплачений позивачем судовий збір в сумі 1073,60 грн. в порядку статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved