Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

04 травня 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . Обгрунтовано позов тим, що позивач та відповідач з 22 січня 2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2018 року було розірвано. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . 21 травня 2018 року між сторонами укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, відповідно до умов якого місцем фактичного проживання дитини було визначено з батьком. Після розірвання шлюбу відповідач майже п`ять років не приймає участі у вихованні дочки, не цікавиться її життям, бачила дитину не частіше одного разу на рік. Також, відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовний цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, що свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 травня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов. Відповідач відзив на позов не подала. У підготовче засідання позивач не з`явився, його представник подала заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності та відсутності позивача, вказавши, що позов підтримує. Відповідач у підготовче засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позов визнає в повному обсязі. Представник Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради у судове засідання подав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач та відповідач з 22 січня 2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2018 року було розірвано (а.с. 9-10). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно (а.с. 11). 21 травня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, відповідно до умов якого місцем проживання [PERSON] , [INFO] батьки визначили місце фактичного проживання батька - [ADDRESS] (а.с. 12-14). З довідки Чернігівського закладу дошкільної освіти № 72 Чернігівської міської ради Чернігівської області від 15 травня 2023 року № 01-44/25 вбачається, що [PERSON] дійсно приймав участь у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , що відвідувала вказаний заклад з 15 червня 2016 року до 23 серпня 2019 року. За час перебування дитини в садочку, мати [PERSON] дитину не приводила, не забирала, на батьківських зборах присутня не була, святкові ранки не відвідувала. Обов`язки батьків в повній мірі виконував батько [PERSON] . Згідно з довідкою Чернігівської загальноосвітньої школи І ступеня № 25 Чернігівської міської ради Чернігівської області від 10 травня 2023 року № 89 [PERSON] навчається у 4-Г класі цієї школи. Батько, [PERSON] , регулярно відвідує батьківські зустрічі, шкільні свята, приводить і забирає дитину зі школи. Мати, [PERSON] , участі у вихованні дитини не приймає, у школі жодного разу не з`являлася. Відповідно до характеристики, наданої Чернігівською загальноосвітньою школою І ступеня № 25 Чернігівської міської ради Чернігівської області, [PERSON] навчається в цій школі з першого класу. Навчальні досягнення учениці - високого та достатнього рівня. Має гарну зорову та слухову пам`ять, добре розвинене логічне та образне мислення. На уроках завжди уважна і активна, систематично та відповідально виконує домашні завдання. Читає цілими словами, правильно інтонуючи кінець речення, емоційне забарвлення тексту достатньо виразне. Уміє будувати зв`язне висловлювання, спираючись на допоміжні матеріали. Письмові роботи виконує дуже охайно, старанно та каліграфічно, дотримується правил письма. Зарекомендувала себе, як старанна, дисциплінована, працелюбна учениця. Мар`яна добре усвідомлює обов`язки, цікавиться навчанням. У неї проявляється велике бажання вчитися. Дівчинка самостійна, спостережлива. Вдало користується лексичним запасом у спілкуванні, вибираючи певні форми для спілкування з дорослими й однолітками. Вихована, врівноважена, розсудлива. Свідомо дотримуєтсья правил поведінки. Підтримує дружні стосунки з учнями класу. Відповідально виконує всі доручення. Батько приділяє багато уваги вихованню дочки. Систематично відвідує батьківські збори, шкільні свята, цікавиться успіхами дочки, допомагає та підтримує її. Крім того, з довідки Комунального некомерційного підприємства «Сімейна поліклінка» Чернігівської міської ради від 08 червня 2023 року № 01-14/466 вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] перебуває під наглядом цієї поліклініки. У разі необхідності надання медичної допомоги чи проведення медичного обстеження вона приходить у супроводі батька [PERSON] , [INFO] . Згідно з довідкою, виданою тренером СК «Чемпіонка», [PERSON] займається художньою гімнастикою в СК «Чемпіонка» з вересня 2019 року до теперішнього часу. Батько, [PERSON] , приводить дитину на заняття, відвідує змагання та батьківські збори. Мати, [PERSON] , жодного разу дитину не приводила, на батьківські збори не з`являлась. 01 червня 2023 року малолітня [PERSON] подала до Управління (служби) у справах дітей заяву, в якій зазначила, що повністю підтримує намір свого батька щодо позбавлення матері батьківських прав по відношенню до неї. Також, вказала, що мати з ними не проживає, її вихованням не займається. 15 червня 2023 року Виконавчий комітет Чернігівської міської ради, затвердив висновок за № 368 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин першої, другої статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з положеннями частини другої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частини другої статті 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Пунктом 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення наведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з частиною першою статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до пункту 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 1 частини другої статті 49 ЦПК України передбачено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із частиною шостою статті 263 ЦПК України якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач вихованням дочки не займається, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріальне забезпечення, фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків. Вихованням та утриманням дитини займається позивач, що підтверджується матеріалами справи. За встановлених обставин, враховуючи визнання відповідачем позову та те, що вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дочки, а тому суд вважає за доцільне позбавити її батьківських прав відносно неї. Враховуючи викладене,

Outcome: approved