Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулись до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зі спільною заявою подружжя, яке має дітей, про розірвання шлюбу. Заява мотивована тим, що 15.07.2006 між ними укладено шлюб. У даному шлюбі у них народилось троє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, спільне життя у них не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки із ведення спільного господарства. У них різні погляди на життя і часто виникають сварки, відтак сумісне життя та збереження сім`ї стали не можливими. Протягом тривалого часу вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, а шлюбні відносини між ними припиненні. За таких обставин сторони дійшли згоди, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та таким, що суперечить їх інтересам. Водночас, між ними досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні спільних дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , шляхом укладення відповідного договору. На підставі викладеного заявники просять розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Калінінського району м. Донецька, актовий запис № 274. 22.05.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку окремого провадження та призначено судове засідання. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримує та просить задовольнити. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримує та просить задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволенню з таких підстав. Суд установив, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 15 липня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції м. Донецьк, актовий запис №274, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . У даному\~шлюбі в\~сторін народилося\~троє дітей:[PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , яке видане 22 липня 2008 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 319, [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , яке видане 04 лютого 2008 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 73 та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , яке видане 19 липня 2017 року Центральним районним у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1007. 10.03.2023 між заявниками був укладений договір про участь у вихованні та утриманні дитини НСЕ 552977. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Восковець О. О. та зареєстрований в реєстрі за № 211. Відповідно до умов договору заявники домовилися, що спільні діти будуть постійно проживати разом з матір`ю в незалежності від зміни матір`ю місця проживання. Окрім цього, у вказаних договорах сторони також визначили участь іншого з батьків у забезпеченні умов життя дітей та умови здійснення ними права на особисте виховання спільних дітей. Так, згідно з положенням ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Стаття 24 СК України визначає засади добровільності шлюбу. Так, відповідно до ч. 1 даної норми закону шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналогічний принцип добровільності шлюбу закріплений і в ст. 51 Конституції України. При цьому згідно з ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 109 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, зокрема і шляхом подання до суду заяви про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей (ч. 3 ст. 109 СК України). Так, у спільній заяві заявники зазначили, що після реєстрації шлюбу їх сімейне життя не склалось та станом на даний час шлюбні відносини між заявниками припинені, спільне господарство не ведеться. Відтак, ураховуючи фактичні взаємини заявників як подружжя, причини розірвання шлюбу та обставини життя заявників, суд має усі підстави вважати, що подальше спільне життя заявників як подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам заявників та їхньої дитини. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. Крім цього, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Ураховуючи, що після державної реєстрації шлюбу прізвище заявниці було змінено з [PERSON] на [PERSON] , проте остання бажає відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також, відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved