Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

09 грудня 2022 року [PERSON] звернулась до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, яким просила оозірвати договори про право користування земельною ділянкою (суперфіцій) укладені 15 червня 2017 року між Обслуговуючим кооперативом «Сонце» та Товариством з обмеженою відповідальності «КБ Зелена планета» щодо передачі в оренду земельних ділянок з кадастровими номерами 3220880903:04:005:0112, 3220880903:04:005:0113 та 3220880903:04:005:0114 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на території Київської області, Бориспільський район, с. Мала Олександрівка, які на праві власності належать [PERSON] ; визнати припиненим право користування Товариства з обмеженою відповідальності «КБ Зелена планета» вказаними земельними ділянками та вирішити питання про розподіл судових витрат. Вимоги обґрунтовано тим, що позивач була власником земельної ділянки з кадастровим номером 3220880903:04:005:0078 з цільовим призначенням для будівництва і обслугову-вання житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована на території Київської області, Бориспільський район, с. Мала Олександрівка. Цю земельну ділянку [PERSON] передала в рахунок пайового внеску Обслуговуючому кооперативу «Заміський клуб - Вишеньки» (далі по тексту - ОК «Заміський клуб - Вишеньки»), правонаступником якого є Обслуговуючий кооператив «Сонце» (далі по тексту - ОК «Сонце»), на виконання умов договору про спільну участь у будівництві за № 006/09/2016 укладеного з кооперативом 06 вересня 2016 року. Земельна ділянка з кадастровим номером 3220880903:04:005:0078 була поділена кооперативом на три земельні ділянки з кадастровими номерами 3220880903:04:005:0112, 3220880903:04: 005:0113 та 3220880903:04:005:0114. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2021 року ухваленого у справі № 359/1727/21 розірвано договір про спільну участь у будівництві № 006/09/2016 укладений 06 вересня 2016 року між позивачем та кооперативом; визнано недійсним та скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на ці земельні ділянки, що утворились в результаті поділу та визнано за [PERSON] право власності на земельні ділянки, які утворено в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером 3220880903:04:005:0078. Судове рішення набрало законної сили. З Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач дізналась, що земельні ділянки з кадастровими номерами 3220880903:04: 005:0112, 3220880903:04:005:0113 та 3220880903:04:005:0114 перебувають в користуванні ТОВ «КБ Зелена планета» на підставі договорів суперфіцію, укладених 15 червня 2017 року з ОК «Сонце» з метою їх забудови. Позивач не була стороною даних правочинів і не повідомлялась кооперативом про наміри укласти договори суперфіцію з ТОВ «КБ Зелена планета» та, відповідно, не отримувано розпорядження чи дозволу на такі дії. Вказані земельні ділянки передано по договору ОК «Сонце» відповідачу з метою забудови, однак так вже протягом більш як п`яти років не здійснюється, позивачу, як власнику майна, внески не сплачуються. Зважаючи на вказане та вимоги ст. 16-1, 148-1 Земельного кодексу України, ст. 415, 416, 526, 626-629, 651 Цивільного кодексу України, [PERSON] звернулась до суду з даним позовом та просить захистити її порушене право власності задовольнивши позовні вимоги. Ухвалою суду від 12 грудня 2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. Відповідач своїм процесуальним правом подати відзив на позов, клопотання чи заяви у справі, не скористався. Третя особа пояснення по суті спору до суду не направила. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 01 березня 2023 року клопотання позивача задоволено та витребувано від ТОВ «КБ Зелена планета» належним чином завірені копії оскаржуваних договорів суперфіцію, що укладені 15 червня 2017 року з ОК «Сонце» та від приватного нотаріуса Києво - Святошинського районного нотаріального округу Герасимів Ю.В. належним чином засвідчені копії документів, що містяться в реєстраційних справах та зберігаються в електронній формі, на підставі яких здійснено записи в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо вказаних правочинів. 13 квітня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті з викликом і повідомленням сторін. 17 квітня 2023 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріаль-ного округу Герасимів Ю.В., на виконання ухвали суду від 01 березня 2023 року, направлено до суду належним чином завірений пакет витребуваних документів. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість позивач подала заяву, якою розгляд справи просила здійснити у її відсутність, позов підтримала та просила задовольнити. Належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи відповідач та третя особа своїх представників до суду не направили, про причини неявки не повідомив, заяв чи клопотань на адресу суду не направили. За змістом ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно вимог ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і позивач. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи і наявні в ній докази, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши її у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2 передбачено, що відповідно ст. 55, 124 Конституції України та ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 12, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що 06 вересня 2016 року між [PERSON] та ОК «Заміський клуб - Вишеньки» було укладено договір № 006/09/2016 про спільну участь у будівництві. Відповідно умов якого позивач зобов`язалась передати кооперативу в рахунок сплати пайового внеску земельну ділянку площею 0,0684 га з кадастровим номером 3220880903: 04:005:0078 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розташованого за адресою: [ADDRESS] . В свою чергу, ОК «Заміський клуб - Вишеньки» зобов`язався на вказаній земельній ділянці побудувати та ввести в експлуатацію квартиру орієнтовною площею 64,0 кв.м., а також передати побудовану квартиру у власність [PERSON] .. [PERSON] належним чином виконала умови договору № 006/09/2016 від 06 вересня 2016 року про спільну участь у будівництві та передала ОК «Заміський клуб - Вишеньки» в рахунок сплати пайового внеску вказану вище земельну ділянку. Наведене підтвердь-жується Актом прийому - передачі земельної ділянки від 06 вересня 2016 року. На підставі заяви ОК «Заміський клуб - Вишеньки» земельна ділянка площею 0,0684 га з кадастровим номером 3220880903:04:005:0078 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] , була поділена, у зв`язку з чим утворились нові земельні ділянки : з кадастровим номером 3220880903:04:005:0112, площею 0,0293 га, з кадастро-вим номером 3220880903:04:005:0113, площею 0,0194 га, з кадастровим номером 3220880903:04:005:0114, площею 0,0097 га, з кадастровим номером 3220880903:04:005: 0115, площею 0,01 га. Однак, ОК «Заміський клуб - Вишеньки» взятих на себе обов`язків не виконав та порушив права [PERSON] , у зв`язку з чим остання в березні 2021 року подала до Бориспільського міськрайонного суду Київської області позов до кооперативу, яким просила суд розірвати договір про спільну участь у будівництві, визнати недійсним і скасувати рішення державного реєстратора, визнати за нею право власності на земельні ділянки, що утворились внаслідок поділу земельної ділянки площею 0,0684 га з кадастровим номером 3220880903:04:005:0078 з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] . Заочним рішенням суду від 19 серпня 2021 року позов [PERSON] задоволено в повному обсязі. Розірвано договір про спільну участь у будівництві за № 006/09/2016 від 06 вересня 2016 року, що укладений між позивачем та ОК «Заміський клуб - Вишеньки», правонаступником якого є ОК «Сонце». Визнано недійсним та скасовано рішення державного реєстратора КП «Баришівське бюро технічної інвентаризації» Герасименка О.В. від 20 червня 2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 35770459 на земельну ділянку з кадастровим номером 3220880903:04:005:0112, площею 0,0293 га, №35769403 на земельну ділянку з кадастровим номером 3220880903:04:005:0113, площею 0,0194 га, № 35767812 на земельну ділянку з кадастровим номером 3220880903:04:005: 0114, площею 0,0097 га, № 35766755 на земельну ділянку з кадастровим номером 3220880903:04:005: 0115, площею 0,01 га. Визнано за [PERSON] право власності на вказані земельні ділянки. Дане судове рішення набрало законної сили. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Право власності позивача на земельні ділянки з кадастровим номером 3220880903:04: 005:0112, площею 0,0293 га, з кадастровим номером 3220880903:04:005:0113, площею 0,0194 га, з кадастровим номером 3220880903:04:005:0114, площею 0,0097 га, з кадастро-вим номером 3220880903:04:005:0115, площею 0,01 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 12 жовтня 2021 року. Наведене підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20 жовтня 2021 року сформованих за № 280116325, 280118514, 280122050 та 280129647. 07 грудня 2022 року позивач, у зв`язку з формування Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Держав-ного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 317056061, 317055932 та 317055724 дізналась, що земельні ділянки з кадастровими номерами 3220880903:04:005:0112; 3220880903:04:005: 0113 та 3220880903:04:005:0114, на підставі договорів про право користування земельними ділянками (суперфіцію) укладеними 15 червня 2017 року ОК «Сонце» передано в користування ТОВ «КБ Зелена Планета». Судом встановлено, що 15 червня 2017 року між ОК «Сонце» (суперфіціар) та ТОВ «КБ Зелена Планета» (суперфіціарій) було укладено договори № 12-1506/17, 13-1506/17 та 14-1506/17 про право користування земельною ділянкою (суперфіцій), на підставі пунктів 1.1, 1.3, 2.1-2.4, 3.1 яких товариство прийняло в строкове платне користування земельні ділянки 3220880903:04:005:0112, площею 0,0293 га, з кадастровим номером 3220880903: 04:005:0113, площею 0,0194 га, з кадастровим номером 3220880903:04:005:0114, площею 0,0097 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які розташовані за адресою: [ADDRESS] на 40 років, тобто до 15 червня 2065 року включно з метою проведення будівництва та експлуатації житлових будинків садибного типу та господарських будівель, споруд. У п. 4.1 сторони погодили також, що плата за користування земельними ділянками вноситься суперфіціарієм у грошовій формі та в розмірі щорічно на рахунок, який належить ОК «Сонце». Річна орендна плата встановлюється в розмірі 1% від номінальної грошової оцінки (п. 205) та становить 120 грн. 00 коп., якщо сторони не домовляться про інше. [PERSON] в вересні та листопаді 2022 року, з метою досудового врегулювання спору щодо права користування ТОВ «КБ Зелена Планета» належними їй на праві власності земельними ділянками, направляла товариству письмові вимоги, якими просила припини-ти право користування земельними ділянками шляхом укладання додаткових угод до договорів суперфіцію. Наведене підтверджується описами вкладень у листи, поштовими накладними та квитанціями про оплату послуг відділення зв`язку Укрпошта. ТОВ «КБ Зелена Планета» вказані листи залишило без реагування, доказів протилежного до суду сторонами не надано. Відповідно ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебува-ють у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом : визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно роз`яснень, наведених у п. 40 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» під час вирішення спорів щодо права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) або для забудови (суперфіцій) суди мають виходити з того, що згідно ст.102-1 ЗК України право на таке користування виникає на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися нею для сільськогосподарських потреб або для забудови відповідно до ЦК. З урахуванням вимог ЗК укладення таких договорів, їх умови, строки та права і обов`язки сторін за ними, а також підстави припинення регулюються главами 33 і 34 ЦК. Право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) визначено главою 16-1 Земельного кодексу України та главою 33 Цивільного кодексу України. Відповідно вимог ч. 1, 5 ст. 102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земель-ною ділянкою для таких потреб, відповідно Цивільного кодексу України. Укладення договорів про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподар-ських потреб або для забудови здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу. У частині 6 вказаної статті ЗК України вказано, що право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) та право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) припиняються в разі : 1) поєднання в одній особі власника земельної ділянки та землекористувача; 2) спливу строку, на який було надано право користування; 3) відчуження земельної ділянки приватної власності для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 3-1) прийняття уповнова-женим органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування рішення про використання земельної ділянки державної чи комунальної власності для суспільних потреб; 4) невикористання земельної ділянки для забудови в разі користування чужою земельною ділянкою для забудови протягом трьох років; 5) припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів емфітевзису та суперфіцію, укладених у рамках такого партнерства). Згідно ч. 1, 2 ст. 413 ЦК України власник земельної ділянки має право надати її в користування іншій особі для будівництва промислових, побутових, соціально-культур-них, житлових та інших споруд і будівель (суперфіцій). Таке право виникає на підставі договору або заповіту. Право користування земельною ділянкою, наданою для забудови, може відчужуватися або передаватися землекористувачем у порядку спадкування, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. У частині 1 ст. 627, 629 ЦК України вказано, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Власник земельної ділянки наданої для забудови, згідно ч. 1 ст. 414 ЦК України, має право на одержання плати за користування нею. Землекористувач, згідно вимог ч. 1, 4. 5 ст. 415 ЦК України, має право користуватися земельною ділянкою в обсязі, встановленому договором ; зобов`язаний вносити плату за користування земельною ділянкою, наданою йому для забудови, а також інші платежі, встановлені законом та використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення. Згідно ст. 416 вказаного кодексу право користування земельною ділянкою для забудови припиняється у разі : 1) поєднання в одній особі власника земельної ділянки та земле-користувача; 2) спливу строку права користування; 3) відмови землекористувача від права користування; 4) невикористання земельної ділянки для забудови протягом трьох років підряд. Право користування земельною ділянкою для забудови може бути припинене за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом. За змістом ч. 1 ч. 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним нормативно - правовим актом, що регулює правовідносини з оренди земель-них ділянок, є Закон України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року. Згідно ст. 1 Закон України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Частинами 3, 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно ч. 1 ст. 32 Закон України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. За змістом ч. 1 ст. 148-1 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Частинами 1, 2 ст. 409 ЦК України визначено, що власник земельної ділянки має право вимагати від землекористувача використання її за призначенням, встановленим у договорі та має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором. Згідно ч. 2 ст. 410 ЦК України визначено обов`язок землекористувача вносити плату за користування земельною ділянкою, а також інші платежі, встановлені законом. Відповідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодав-ства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову. Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 лютого 2021 року у справі за № 910/2861/18 наведено висновок, що однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац 2 ч. 2 ст. 651 ЦК України). Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотність порушення визначається виключно за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України. Згідно 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність». Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. В судовому засіданні встановлено, що ТОВ «КБ Зелена Планета» не використовує отримані земельні ділянки за призначенням та не сплачує орендну плату, у зв`язку з чим порушує умови договорів від 15 червня 2017 року. Доказів протилежного суду сторонами не надано. Враховуючи наведене, суд вбачає істотне порушення прав позивача як суперфіціара та вважає наявними підстави для задоволення позову в частині вимог щодо розірвання договорів 12-1506/17, 13-1506/17 та 14-1506/17 про право користування земельною ділянкою (суперфіцій) укладених 15 червня 2017 року між ОК «Сонце» та ТОВ «КБ Зелена планета» щодо передачі в оренду земельних ділянок з кадастровими номерами 3220880903:04:005:0112; 3220880903:04:005:0113 та 3220880903:04:005:0114. У зв`язку з чим суд також вбачає підстави для задоволення позову і щодо вимоги [PERSON] про припинення права користування ТОВ «КБ Зелена планета» для забудови (суперфіцій) земельними ділянками з кадастровими номерами 3220880903:04: 005:0112 загальною площею 0,0293 га, 3220880903:04:005:0113 загальною площею 0,0194 га та 3220880903:04:005:0114 загальною площею 0,0684 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), які розташовані на території Київської області, Бориспільський район, с. Мала Олександрівка. За змістом ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 1984 грн. 80 коп. Наведене підтверджується дублікатами квитанцій від 08 грудня 2022 року. Зважаючи на задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1984 грн. 80 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved