Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

ТОВ "ФК\~"Європейська\~агенція з\~повернення боргів" (далі позивач), через представника, звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) та просив: - стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитеим договором №05271-07/2021 в розмірі 12600,00 грн, з яких 4500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 8100,00 грн сума заборгованості за відсотками. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. 11.07.2021 ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем було укладено кредитний договір №05271-07/2021. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 кредитного договору, Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Також, п.п. 1.7. п. 1 кредитного договору, клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з п.п. 2.3. п.2 кредитного договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору Є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту Фінансового кредиту, які розміщені на сайті Товариства - httрs://www.zecredit.com.ua. Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтверджує, шо ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується та зобов`язується неухильно їх дотримуватися. 29.12.2021 року між ТОВ "Фінансова компанія «Інвеструм» та позивачем ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу №29122021, відповідно до якого до ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право вимоги, зокрема, до боржника відповідача кредитний договір №05271-07/2021 в розмірі 12600,00 грн, з яких 4500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 8100,00 грн сума заборгованості за відсотками. Однак, всупереч відповідач - як боржник не сплатила позивачу вказаної суми боргу, а позивач стверджує, що має право стягнути з відповідача підсумовану суму кредитної заборгованості. Ухвалою суду від 27.03.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Ухвалою суду від 31.03.2023 здійснено виправлення описки у вищевказаній ухвалі в частині дати призначеного судового засідання. Сторони не заперечували проти розгляду справи в спрощеному провадженні. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. 11.07.2021 між ТОВ ФК «Інвеструм» та відповідачем було укладено кредитний договір №05271-07/2021. Такий договір підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчать пункти 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Згідно з п.п. 1 п. 1 договору, Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 4500,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.п.6.6 п.6 договору, клієнт підтверджує, що усвідомлює, що на правовідносини за цим договором не розповсюджується дія ЗУ «Про споживче кредитування». Відповідно до підпункту 6.8 пункту 6 кредитного договору клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується та зобов`язується неухильно дотримуватись правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства. Згідно п.п. 6.9 п. 6 договору клієнт підтверджує, що отримав від товариства до укладення цього договору інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 12 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". До такого договору надано розрахунок та орієнтовна сукупність кредиту де вказано чисту суму кредиту 4500,00 грн, кількість днів у розрахунковому періоді 30 днів та проценти за користуванням 2025,00 грн. Однак, 29.12.2021 року між ТОВ "ФК «Інвеструм» та позивачем було укладено договір факторингу №29122021, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №05271-07/2021. Відповідно до акта прийому-передачі інформації згідно Реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу, витягу з реєстру боржників до договору факторингу, розрахунку заборгованості за кредитним договором позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 12600,00 грн, з яких 4500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 8100,00 грн сума заборгованості за відсотками. Як стверджує позивач, вимоги договору відповідачем виконані не були. Суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Як визначено в ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу вимог ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Разом з тим, відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Положеннями ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту. Разом з тим, судом встановлено, що позивач звертаючись до суду з позовом, не надав належних доказів, які підтверджують не тільки про визначення як факту повідомлення відповідача про передачу права кредитної вимоги позивачу з реквізитами для сплати останньому боргу, а й взагалі не надано доказів наявності у відповідача порушеного грошового зобов`язання за кредитним договором №05271-07/2021. Додані до позовної заяви копії вищезазначених договорів та розрахунок, як орієнтовну сукупність кредиту де вказано чисту суму кредиту 4500,00 грн, кількість днів у розрахунковому періоді 30 днів та проценти за користуванням 2025,00 грн, не можуть бути підтвердженням існування невиконання зобов`язання відповідачем перед кредитором. Суд зауважує, що згідно п. 61 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04.07.2018 форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (надалі Закон №996-XIV) передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону №996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом №996-XIV. Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 по справі №755/2284/16-ц. Суд зауважує, що доданий до позовної заяви розрахунок заборгованості відповідача не може бути підтвердженням існування заборгованості відповідача перед позивачем, оскільки цей розрахунок не є первинним документом, він не відповідає вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а також вимогам Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ №75 від 04.07.2018. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності заборгованості відповідача за кредитним договором саме у зазначеному в позовній заяві розмірі, а тому суд позбавлений можливості перевірити розмір нарахованої суми боргу. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога: стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором №05271-07/2021 від 11.07.2021 в розмірі 12600,00 грн, не є обґрунтованою та задоволенню не підлягає. Суд, вирішуючи питання про судові витрати зі сплати судового збору керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з огляду на те, що у задоволенні позову відмовлено, суд відносить судові витрати понесені позивачем зі сплати судового збору на його рахунок.

Outcome: dismissed