Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. У жовтні 2014 року [PERSON] звернулась до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення компенсації вартості будівельних матеріалів та конструктивних матеріалів незакінченого будівництва житлового будинку. Позов мотивує по тим підставам, що з відповідачем у справі сторони перебували у шлюбі з 2 грудня 1995 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає з позивачем. Шлюб з відповідачем був розірваний рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 21.11.2011. Відповідачу на праві приватної власності належав будинок за [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом. У зв`язку з тим, що будинок був аварійний, він був зруйнований та на його місці побудувано новий, який за площею значно більший. На даний час будинок не введений в експлуатацію. Відповідач ухиляється від його здачі в експлуатацію. Сім`ю покинув та перейшов проживати до іншої жінки. Зазначає про те, що позивач проживає у вказаному будинку, розділити його не може, так як це самочинне будівництво. Вказує про те, що позивач має право на компенсацію частини вартості вказаного будинку. Просила стягнути з [PERSON] на користь позивача компенсацію вартості частини будинку [ADDRESS] в розмірі 167602,50 грн. 28.04.2015 позивач подала до суду позовну заяву (доповнюючу), згідно якої просить стягнути з відповідача компенсацію вартості частини будинку [ADDRESS] . Призначити по справі будівельну експертизу, на розгляд якої поставити питання про дійсну вартість спірного будинку станом на травень 2015. 15.07.2015 позивач подала позовну заяву в новій редакції, згідно якої просила визнати будинок [ADDRESS] , спільним сумісним майном сторін, визнати за позивачем право власності на частину вказаного будинку, розділити будинок на дві рівні частини, призначити по справі будівельну експертизу, на розгляд якої поставити питання про можливі варіанти розподілу будинку на дві частини. 21.01.2019 до суду від [PERSON] надійшла заява про зміну предмету позову, згідно якої зазначає про те, що обставини справи потребують зміни позовних вимог для належного захисту прав позивача. Так, під час будівництва були використані будівельні матеріали у вигляді цегли, бетону, деревяних та металевих конструкцій, матеріали покриття крівлі та інші матеріали внутрішнього обладнання будинку на загальну суму вартості об`єкту незавершеного будівництва, визначеної Висновком №СЕ-1-1-187/13 технічної експертизи від 06.03.2014 на суму 35475 дол.США. Просила змінила предмет позову та стягнути з відповідача вартості будівельних матеріалів та конструктивних елементів об`єкту незакінченого будівництва житлового будинку, розташованого на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , на користь позивача. Стислий виклад заперечень відповідача. 17.11.2015 до суду від відповідача надходили заперечення на позов, згідно яких відповідач просить в задоволенні позову відмовити. Вказує про те, що до спірних правовідносин не підлягають правові норми, на які посилається позивач. Крім того, вважає недоцільним призначення повторної експертизи, оскільки під час розгляду аналогічного спору за поданим [PERSON] позовом по справі 3367/5454/13-ц призначалась судова будівельно-технічна експертиза. 06.03.2014 судова незалежна експертиза України склала Висновок №СЕ-1-1-187/13. Так, згідно вказаного висновку, спірний будинок не підлягає поділу, оскільки є самочинно збудованим об`єктом нерухомого майна. Ринкова вартість будинку складає 335205 грн. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вислухавши думку сторін по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні позивач та представник позивача на задоволенні позовних вимог наполягали. В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечувала. Рух справи\~в суді. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 04 березня 2015 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Ірпінського\~міського суду\~Київської області\~від 08\~грудня 2015\~року позовну заяву [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~треті особи:\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~про визнання\~будинку спільним\~майном подружжя\~про розподіл\~будинку на\~дві рівні\~частинизалишено без розгляду. Ухвалою Апеляційного суду Київської області\~від 03 березня 2016\~ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 08 грудня 2015 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 06 травня 2016 року\~ призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення експертизи поставлено наступне питання: визначити можливі варіанти розподілу будинку [ADDRESS] . Ухвалою суду від \~\~25 липня 2016 року відновлено провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про визнання будинку спільним майном подружжя, розподіл будинку на дві рівні частини у зв`язку з неможливістю надання висновку судової будівельно-технічної експертизи. Ухвалою суду від 14 грудня 2016 року\~позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про визнання будинку спільним майном подружжя, розподіл будинку на дві рівні частини залишено без розгляду. Ухвалою Апеляційного суду Київської області\~від 13 червня 2017 року\~\~ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 14 грудня 2016 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 07 липня 2017 року справу прийнято до провадженні судді Оладько С.І. Ухвалою суду від 02 вересня 2019 року\~призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення експертизи поставлено наступне питання: визначити вартість всіх будівельних матеріалів та конструктивних елементів об`єкту незавершеного будівництва житлового будинку. Зазначену вартість визначити на час проведення експертизи. Ухвалою суду від \~\~25 липня 2016 року відновлено провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок та по заяві [PERSON] про зміну предмету позову. Ухвалою суду від 26 серпня 2020 року призначено по справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення експертизи поставлено наступне питання: визначити вартість всіх будівельних матеріалів та конструктивних елементів об`єкту незавершеного будівництва житлового будинку розташованого за адресою [ADDRESS] . Зазначену вартість визначити на час проведення експертизи. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від \~\~24\~листопада 2021\~року [PERSON] \~відновлено провадження\~по справі\~за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок та по заяві [PERSON] про зміну предмету позову, оскільки 23.11.2021 до суду надійшов висновок судової будівельно-технічної експертизи. Справу призначено до підготовчого судового розгляду. Ухвалою суду від 10.02.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Згідно копії свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 04.06.2016, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Фактичні обставини справи, встановлені судом. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 02.12.1995. Відділом реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції Київської області від 21.11.2011 шлюб між ними розірвано, що стверджується відмітками, що містяться в паспорті громадянина України [PERSON] [PERSON] на праві приватної власності належав будинок за адресою: [ADDRESS] . Реєстрація права власності здійснена на підставі рішення Ірпінського міського суду б/н від 19.12.2006. Як встановлено в ході судового розгляду та сторонами не оспорюється, вказаний будинок у зв`язку з його аварійністю був знищений та на його місці побудований новий будинок, який в експлуатацію не вводився та є об`єктом самочинного будівництва. Згідно акту депутата Гостомельської селищної ради від 24.06.2012 за адресою: [ADDRESS] , проживають: [PERSON] з донькою [PERSON] . Як встановлено судом та підтверджується сторонами по справі, відповідач в спірному будинку не проживає. В матеріалах справи є висновок Судової незалежної експертизи України №СЕ-1-1/187/13 від 06.03.2014, який виготовлявся згідно ухвали суду про призначення експертизи у справі № 367/5454/13-ц, згідно якого дійсна ринкова вартість будинку за адресою: [ADDRESS] , становить 335205 грн., що еквівалентно 35475,00 дол.США на момент складання висновку. Так, згідно даного висновку, об`єкт дослідження є самочинні незавершені будівництвом житловий будинок і фундамент, а також господарські споруди, вбиральня, хвіртка, огорожа, вигрібна яма, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Правовстановлюючі документи на вказаний будинок відсутні у зв`язку з не введенням його у встановленому порядку в експлуатацію. На момент проведення обстеження будинок за адресою: [ADDRESS] , знаходиться в користуванні позивача [PERSON] . Крім того, експертом зазначено про те, що вказаний будинок не підлягає поділу, оскільки є самочинно збудованим об`єктом нерухомого майна. Згідно висновку Судової незалежної експертизи України №СЕ-1202-1-1187.20 від 12.11.2021, експертом встановлено, що об`єктом дослідження є незавершений будівництвом житловий будинок загальною площею 68,80 м2, розташований за адресою: [ADDRESS] . Вартість всіх будівельних матеріалів та конструктивних елементів об`єкту незавершеного будівництва станом на час проведення експертизи без врахування ПДВ та транспортних витрат, складає 429719,04 грн., з врахуванням ПДВ та без врахування транспортних витрат складає 515663,0 грн. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Частина друга\~статті 129 Конституції України\~визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.2\~ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно\~ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ч.1\~ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.\~\~Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом статей 316,317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, а тому здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 367 цього Кодексу не породжує в неї права власності на таке майно, а тому виключає це майно з цивільного обороту. За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Таким чином, самочинним є будівництво об`єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній. Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України. Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України). У розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об`єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акту приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акту приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1. Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 вересня 2003 року № 146. При цьому, за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Отже, судом встановлено, що спірний будинок є об`єктом самочинного будівництва та не може бути об`єктом права власності. Відповідно до статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У пункті 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва не виникає (стаття 331 ЦК України). У зв`язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 16 грудня 2015 року в справі №6-2710цс15, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичної точки зору, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року №6-388цс15, від 27 травня 2015 року №6-159цс15. У частині третій\~статті 331 ЦК України\~визначено,\~що особа\~вважається власником\~матеріалів,\~обладнання тощо,\~які були\~використані в\~процесі цього\~будівництва (створення\~майна),\~до завершення\~будівництва (створення\~майна). Як встановлено судом, спірний об`єкт є самочинним будівництвом. Отже, на даний час відповідач не є власником спірного будинку. З позовом до суду звернулася його колишня дружина та просить стягнути з відповідача 1/2\~вартості будівельних матеріалів, як на майно придбане у шлюбі. Відмовляючи у зволенні позову, суд виходить із того, що вкладення коштів у об`єкт самочинного будівництва не тягне за собою виникнення права власності на об`єкт такого будівництва та як наслідок\~не створює об`єкт права спільної сумісної власності подружжя, а такої вимоги позивачем заявлено не було. Разом з тим, будь яких доказів того, що об`єкт самочинного будівництва будувався за спільні кошти подружжя, позивачем також надано не було. Отже, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення компенсації вартості будівельних матеріалів та конструктивних матеріалів незакінченого будівництва житлового будинку, є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed