Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-15 00:00:00

Заява обґрунтована зокрема тим, що 27.06.2009 року між нею та [PERSON] укладено шлюб. Під час шлюбу у них народилися діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , які проживають разом із нею. Позивачем вказано, що впродовж останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім`ю, відповідач самоусунувся від матеріального забезпечення сім`ї. З грудня 2022 року з відповідачем спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини припинено, тому вона вважає збереження шлюбу неможливим та таким, що буде суперечити її інтересам. На підставі викладеного просила суд ухвалити рішення, яким: -шлюб між[PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 27.06.2009 року в Інгулецькому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 72 розірвати; -стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частки з усіх доходів відповідача але не більше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дітьми повноліття; -місце проживання доньки [PERSON] та сина [PERSON] - визначити разом з [PERSON] . \~ \~ 16.06.2023 року позивач надала до суду заяву в якій просила проводити розгляд справи без її участі, шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Позовні вимоги щодо визначенням місця проживання дітей та стягнення аліментів на їх утримання залишити без розгляду. 16.06.2023 року відповідачем до суду подано заяву, в якій позов визнав та проти задоволення не заперечував. 16.06.2023 року від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника органу опіки і піклування Виконавчого комітету Піщанської сільської ради, проти заперечення позову не заперечували. Відповідно до ст.\~4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони по справі 27.06.2009 року уклали шлюб, який зареєстрований у в Інгулецькому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблений актовий запис № 72, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Сторони по справі мають спільних дітей: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Інгулецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 15.03.2011 року, актовий запис № 105; - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Федорівської сільської ради Глобинського району 10.11.2015 року, актовий запис № 5; Позивач вважає, що збереження сім`ї є неможливим, суперечить її інтересам, тому наполягала на його розірванні. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України,\~\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги\~ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно\~\~до\~ч. 2 ст. 112 СК України, \~суд постановляє рішення про розірвання\~\~шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України,\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася\~\~даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати\~\~шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача\~наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Позовні вимоги [PERSON] про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів на їх утримання - залишити без розгляду, у відповідності до вимог ст. 257 ЦПК України, на підставі клопотання позивачки від 16.06.2023 року. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного. Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Водночас, відповідно до статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у заяві від 16.06.2023 року. Згідно вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивачу належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, за розгляд справи, тобто 536,80 грн. Водночас, стягнути з відповідача на користь позивача, 50 відсотків сплаченого судового збору, тобто 536,80 грн.

Outcome: approved