Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Обгрунтовують позовні вимоги, 06.08.1998 року, на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 98.08-273 позивачі придбали квартиру у відповідача [PERSON] , що розташована за адресою: [ADDRESS] . Зазначений договір, був укладений у Третьому регіональному філіалі Суворовського району Одеської спеціалізованої Біржі нерухомості, та у відповідності до норм законодавства, які діяли на час укладення договору, така угода нотаріальному посвідченню не підлягала. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» було передбачено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Обов`язкове нотаріальне посвідчення Цивільним кодексом УРСР було передбачено лише для договорів купівлі-продажу житлових будинків, поняття «житловий будинок» і «квартира» у законодавстві розрізняються. Таким чином, після укладення даного Договору його нотаріального посвідчення сторони не здійснювали. При укладанні даного Договору між сторонами була досягнута угода про виконання усіх істотних умов договору, які були повністю ними виконані Після того покупці вселилися в квартиру і з того часу постійно в ній проживали, займалися ремонтом, підтримували квартиру в належному санітарно-технічному стані, сплачували комунальні послуги, тобто виконували всі обов`язки власників. Позивачі звернулися до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Мазаратій Ірини Володимирівни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом відносно майна померлого [INFO] [PERSON] . Однак, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Мазаратій І.В. було надано роз`яснення від 25.05.2022 року щодо необхідності звернення до суду для визнання Договору купівлі-продажу нерухомого майна квартири дійсним. Відмова була обґрунтована тим, що при відкритті спадкової справи в підтвердження належності нерухомого майна померлому [PERSON] спадкоємцями було надано договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 06.08.1998 року у Третьому регіональному філіалі Суворовського району Одеської спеціалізованої Біржі нерухомості та зареєстрований в «Книзі реєстрації договорів з об`єктами нерухомого майна» за реєстраційним № 3145. Внаслідок такої відмови приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Мазаратій І.В., позивачі не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, після померлого [INFO] [PERSON] . Дані обставини стали підставою для звернення до суду. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10.08.2022 року відкрито провадження по справі, та призначено підготовче судове засідання на 27.10.2022 року на 11 год 45 хв. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10.05.2023 року клопотання позивачів про витребування доказів по цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задоволено. Витребувано від Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради відомості про те хто є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та на підставі яких документів зареєстровано право власності. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.06.2023 року закрито підготовче провадження, та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 13.06.2023 року на 09год. 15хв. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення, також просила суд розгляд справи проводити за її відсутності (арк.сп.58). У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення, також просила суд розгляд справи проводити за її відсутності (арк.сп.60). У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення, також просила суд розгляд справи проводити за її відсутності (арк.сп.62). У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення, також просила суд розгляд справи проводити за її відсутності (арк.сп.64). У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У зв`язку з викладеним, зі згоди позивача, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача яка повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов не обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 06 серпня 1998 року, члени Одеської Спеціалізованої Біржі нерухомості: [PERSON] , продав, а [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої доньки [PERSON] купили, квартиру [ADDRESS] , за 7 360грн., що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна № 98.08-273 від 06 серпня 1998 року, що зареєстрований у відповідному органі технічної інвентаризації 27.02.2001 року. Придбана квартира складається з трьох кімнат, загальна площа квартири складає 73,6 м2, жила площа якої складає 40,1 м2, відповідно до вказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна № 98.08-273 від 06 серпня 1998 року. Із матеріалів справи вбачається, що договір купівлі-продажу нерухомого майна № 98.08-273 від 06 серпня 1998 року, був зареєстрований на Третьому регіональному філіалі Суворовського району Одеської спеціалізованої Біржі нерухомості в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний № 98.08-273 від 06.08.1998 року згідно Закону України «Про товарні біржі»\~і подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав. Також даний договір був зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 27.02.2001 року під№3145-стр.34-кн.15 дом. к. З матеріалів справи вбачається, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу № 98.08-273 від 06.08.1998 року щодо квартири [ADDRESS] . Свої зобов`язання за правочином сторони виконали у повному обсязі: відповідач передав у власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої доньки [PERSON] вказану квартиру, які сплатили за це її вартість та вселилися у житло,\~тобто сторонами були дотримані всі вимоги\~статті 224 ЦК України. Умови цього договору були повністю виконані сторонами. В даний час реалізувати своє право власності позивачу не представляється можливим, оскільки лише від нотаріуса вона дізналася, що вказаний правочин має бути засвідчений нотаріально. Покупець (позивача) за вказаним договором належним чином зареєструвала право власності у Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості, зареєструвалась за вищевказаною адресою, постійно мешкає у цій квартирі. Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК 2003 р. положення зазначеного Кодексу застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК 2003р., положення цього Кодексу застосовується до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності й не мають подовжувального характеру, тому необхідно керуватися положеннями ЦК 1963р. Відповідно до ст. 224 ЦК України, покупець і продавці повністю виконали умови договору купівлі - продажу. Із змісту договору купівлі-продажу, зареєстрованого на біржі, вбачається, що розрахунок за придбану нерухомість був виконаний в повному об`ємі, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов. Станом на сьогодні квартирою користується та володіє позивачка. Яких-небудь суперечок між сторонами договору немає, протизаконних умов угода не містить, проте порушена її форма, оскільки при оформленні не була дотримана нотаріальна форма договору, передбачена ст. 227 ЦК України. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.78 р., із змінами від 25.05.98 р. «Про судову практику у справах про визнання угод недійсними» угоди купівлі-продажу (зокрема при придбанні на біржових торгах) житлового будинку (квартири) або його (її) частини підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. При цьому, якщо така угода виконана повністю або частково одною із сторін, а інша сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК на вимогу сторони, що виконала угоду має право визнати її дійсною. Згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відтак, оскільки вказаний біржовий договір повністю виконаний, право власності зареєстроване у ОМБТІ, тому він підлягає визнанню судом дійсним. [INFO] [PERSON] помер, відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 03.11.2021 року, після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] ( арк.сп.29); [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом серія [NUMBER] , яке видано Суворовським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1011 (арк.сп.28). Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 05.02.1972 року, позивачка [PERSON] народилася у м. Одесі, її батьки: [PERSON] та [PERSON] ( арк.сп.36); Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 03.05.1977 року, позивачка [PERSON] народилася у м. Одесі, її батьки: [PERSON] та [PERSON] ( арк.сп.45); Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 10.05.1990 року, позивачка [PERSON] народилася у м. Одесі, її батьки: [PERSON] та [PERSON] (арк.сп.57). Звернувшись з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса, позивачам роз`яснили, що нотаріус не може прийняти заяву та видати свідоцтво про право на спадщину оскільки договір купівлі-продажу нерухомого майна за № 98.08-273 від 06.08.1998 р., не був нотаріально посвідчений, та відповідно до ст.49 Закону України « Про нотаріат» нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріус запропонувала звернутися до суду (арк.сп.24). Відповідно до ч.1, 2, 3 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Положеннями ст.1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав т; обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За ст. 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, позивачі є спадкоємцями за законом, після померлого [INFO] [PERSON] . Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 357 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Положеннями ч. З цієї статті передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ч. 1ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). При таких обставинах, позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним про визнання договору купівлі-продажу дійсним підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved