Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

Представник позивачки адвокат Кучмій Д.В. у травні\~2023\~року звернувся\~до суду\~в інтересах\~ [PERSON] , який мотивував тим, що через додаток «Дія» його довірителька дізналася про винесення приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Закорком\~В.В. постанов по виконавчому провадженню № 66423086, на підставі виконавчого напису нотаріуса від 11.06.2021за №\~59334. На адвокатський запит приватним виконавцем Закорком\~В.В. було надано письмову відповідь про те, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження № 66423086 щодо примусового виконання виконавчого напису від 11.06.2021 за №\~59334, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною. Також приватним виконавцем було надано: копію заяви ТОВ «ФК АЙКОНС» про примусове виконання виконавчого напису; копію договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12.09.2020 укладеного між [PERSON] та ТОВ «ФК АЙКОНС»; копію виконавчого напису №\~59334 від 11.06.2021, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В.; копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.08.2021; копію постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.08.2021. З наданих приватним виконавцем документів вбачається, що на підставі виконавчого напису від 11.06.2021 зареєстрованого у реєстрі за №\~59334, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною з позивачки на користь ТОВ «ФК АЙКОНС» стягнуто заборгованість за кредитним договором №\~1042068 від 12.09.2020 за період з 12.09.2020 по 25.05.2021 у сумі 16300 грн, та витрати за вчинення виконавчого напису в розмірі 1200 грн. Також представник позивачки зазначив, що позивачка не підписувала кредитний договір №\~1042068 від 12.09.2020 та про існування цього договору їй стало відомо під час підготовки матеріалів для звернення до суду. У графі реквізити сторін, адреса реєстрації позивачки вказана « [ADDRESS] ». Проте за вказаною адресою позивачка ніколи не була зареєстрована, оскільки з 2014 року адресою її реєстрації є і залишається [ADDRESS] . Жодних вимог від ТОВ «ФК АЙКОНС» щодо фінансових зобов`язань позивачка не отримувала, їй нічого не відомо про існування фінансових зобов`язань, про перехід права вимоги від ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» до ТОВ «ФК АЙКОНС», існування заборгованості та складових нарахування у заявлених відповідачем обсягах. Про винесення спірного виконавчого напису позивачку також не було проінформовано. Жодних фінансових відносин із ТОВ «ФК АЙКОНС» позивачка ніколи не мала. Крім того, представник позивачки вказав, що кредитний договір №\~1042068 від 12.09.2020, який позивачка не визнає, не є нотаріально посвідченим договором, тому за ним не може бути проведено стягнення у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Тому представник позивачки вважає, що приватним нотаріусом не було дотримано умов вчинення виконавчого напису. Посилаючись на указані обставини, представник позивачки просить суд: 1) визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Києво-Святошинського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~Олени Василівни,\~вчинений 11.06.2021\~та зареєстрований\~у реєстрі\~за №\~59334,\~про стягнення\~із [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ФК АЙКОНС» заборгованості у розмірі 17500,00 грн, таким, що не підлягає виконанню; 2) стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС» на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору у розмірі 1074,00 грн., та понесені витрати на отримання професійної правничої допомоги. Ухвалою суду від 11.05.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав повністю, обґрунтувавши обставинами, які зазначені у позові та не заперечив проти заочного розгляду справи. Представник відповідача та треті особи у судове засідання не з`явилися та не повідомили суд про причину неявки. Також відповідач не подав відзив на позов, а треті особи не надали письмових пояснень. Згідно вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4)\~позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести по справі заочний розгляд. Заслухавши пояснення представника позивачки та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом установлено, що 11.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 59334, за яким нотаріусом звернено стягнення заборгованості із [PERSON] , як боржниці, за кредитним договором №\~1042068 від 12.09.2020, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», правонаступником усіх прав і обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 1-26/04/2021 від 26.04.2021 є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «СІТІ ФІНАНС ГРУП», правонаступником усіх прав і обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 1-26/04/2021 від 26.04.2021 є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОНС». Стягнення заборгованості проводилося за період з 12.09.2020 по 25.05.2021. Сума стягнутої заборгованості складає 16300,00 грн, у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 5000,00 грн, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 8450,00 грн, строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 2850,00 грн. Також за вчинення виконавчого напису стягнуто 1200,00 грн. Загальна сума, що підлягає до стягнення складає 17500,00 грн (а.с. 21). На підставі зазначеного оспорюваного виконавчого напису, зареєстрованого у реєстрі за №\~59334 від 11.06.2021, приватним виконавцем виконавчого органу Сумської області Зкорком Вадимом Вікторовичем 06.08.2021 було відкрито виконавче провадження за №\~66423086. Також у межах вказаного виконавчого провадження постановою приватного виконавця Закорко В.В. від 09.08.2021 звернено стягнення на доходи [PERSON] , які вона отримує у ТОВ «АВІС-УКРАЇНА» (а.с. 13, 21-22). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону (у редакції на час вчинення оспорюваного виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012\~року № 296/5\~(далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Також, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б)\~документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відтак, для одержання виконавчого напису стягувач має надати нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким може здійснюватися стягнення у безспірному порядку, а також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Стороною відповідача не надано суду письмових доказів на підтвердження подання нотаріусу для одержання оспорюваного виконавчого напису про стягнення із [PERSON] 16300,00 грн боргу, оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору від 12.09.2020 за №\~1042068 укладеного між позивачкою та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», а також доказів розміру заборгованості позивачки та її складових, що має ґрунтуватись на деталізованій виписці по рахунку боржника із даними про суми коштів внесених позичальником у рахунок виконання кредитних зобов`язань. Також відповідач не надав до суду належних письмових доказів того, що він є правонаступником прав вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», як\~первісного кредитораза кредитним договором від 12.09.2020 за №\~1042068. Надана представником позивачки до позовної заяви копія договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12.09.2020 укладеного між [PERSON] та ТОВ «ФК АЙКОНС» не є нотаріально посвідченим договором, а тому не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності усіх необхідних для вчинення такого напису документів, перелік яких передбачений пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, на підставі виконавчих написів нотаріусів. За змістом оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус Грисюк О.В. керувалася пунктом 2 Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, який був доповнений постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26\~листопада 2014 року, проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в цій частині був визнаний не чинним та незаконним, а тому приватний нотаріус Грисюк О.В. при вчиненні виконавчого напису 11.06.2021 не мала права керуватись цим пунктом Переліку. За таких обставин, приватним нотаріусом Київсько-Святошимнського\~районного нотаріального\~округу Київської\~області Грисюк\~Оленою Василівною\~не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц. Також,\~суд вважає\~необхідним зазначити,\~що у\~судовому засіданні\~не було\~встановлено доказів\~на підтвердження\~факту отримання\~боржницею повідомлення\~стягувача про\~порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не надає оцінку доводам представника позивачки про те, що його довірителька не підписувала кредитний договір від 12.09.2020 за №\~1042068 з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», оскільки предметом даного спору є матеріально-правова вимога позивачки про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вимог про визнання недійсним або неукладеним вказаного кредитного договору стороною позивача не заявлено. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, отже позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Ураховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню вся сума сплаченого судового збору. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачкою судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн, суд враховує таке. Відповідно до\~положень статті\~137\~ЦПК України\~для цілей\~розподілу судових\~витрат:\~1)\~розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану\~зі справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою;\~2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат.\~Для визначення\~розміру витрат на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги.\~Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг); часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); обсягом\~наданих адвокатом\~послуг та\~виконаних робіт; ціною\~позову та\~(або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивачки у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: договір про надання правової допомоги від 24.04.2023; додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 24.04.2023; ордер на надання правової допомоги адвокатом Кучмій Д.В. від 24.04.2023; акт отримання правової допомоги від 07.06.2023, розписку від 07.06.2023 про перерахування позивачкою адвокату Кучмій Д.В. коштів за надання правової допомоги в розмірі 8000,00 грн. Указані докази підтверджують факт понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 8000 грн. Зважаючи на\~обсяг наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт,\~а також\~ціну позову,\~суд вважає,\~що розмір\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу є\~співмірним зі\~складністю справи та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 143/173/19 (провадження № 61-16088св19) зроблено висновок, що: «згідно з частинами п`ятою, шостою\~статті 137 ЦПК України\~у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами». Також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц суд звернув увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Стороною відповідача не було заявлено клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги представника позивачки та не доведено неспівмірність таких витрат. За таких обставин, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню фактично понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн.

Outcome: approved