Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог вказав, що 28.11.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір, який було оформлено у вигляді написаної відповідачем розписки. Відповідно до розписки відповідач отримав від позивача грошові кошти в сумі 100000 грн. та зобов`язався їх повернути до 31.01.2021 року, у випадку прострочення виконання зобов`язання повернути вказану суму з відсотками 5% за весь період прострочення. Останній строк сплати заборгованості за договором сплинув 01.02.2021 року. Свої зобов`язання відповідач не виконав.07.05.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір, який оформлений у вигляді, підписаної відповідачем розписки, відповідно до якої відповідач отримав від позивача грошові кошти в розмірі 2000 грн. та зобов`язався їх повернути до 06.06.2020 року. Останній строк сплати боргу сплив 07.06.2020 року. Свої зобов`язання до договором відповідач не виконав. Позивач просить стягнути заборгованість за договорами, укладеними з відповідачем у вигляді розписки, в сумі 152\~449,33 грн. Ухвалою від 15.03.2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином. В судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву, у строк, встановлений в ухвалі суду про відкриття провадження у справі, не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку\~ст. ст. 280, 281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28.11.2020 року [PERSON] надав розписку, згідно якої він отримав грошові кошти від [PERSON] в сумі 10000грн, які зобов`язався повернути до 31.01.2021 року. У випадку прострочення виконання зобов`язання повернути вказану суму з відсотками 5%. 07.05.2020 року [PERSON] надав розписку, згідно якої він отримав грошові кошти від [PERSON] в сумі 2000 грн, які зобов`язався повернути до 06.06.2020 року. Відповідач у добровільному порядку в строк, передбачений розпискою, своїх договірних зобов`язань перед позивачем не виконав, то суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положень\~ст.530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 1050 ЦК України\~визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. За змістом ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до зазначених вимог закону, судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено ряд договорів позики, згідно умов яких позивач надав у користування відповідачу грошові кошти в обмін на зобов`язання відповідача повернути вказані кошти у визначений строк та сплатити відсотки. Проте дане зобов`язання відповідачем виконано не було. Звертаючись до суду із вказаним позовом про стягнення боргу за договорами позики, позивач посилався, як на доказ підтвердження отримання відповідачем відповідних сум позики на розписки, оригінали яких знаходяться в матеріалах справи, тому оцінюючи дані боргові розписки, суд визнає їх як належні та допустимі докази на підтвердження існування між сторонами правовідносин, які виникають з договору позики. За таких обставин, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи розписки є підтвердженням існування між сторонами договірних зобов`язань й, відповідно, свідчать про існування між сторонами саме ряду укладених договорів позики та є доказом не лише факту укладення договорів, але й факту передачі грошових сум позичальнику. За розрахунком позивача заборгованість [PERSON] станом на 07.02.2023 року, з урахуванням строків повернення позики, визначених розписками становить 152\~449, 33 грн., що складається із заборгованості: за розпискою від 28.11.2020 року - суми боргу в розмірі 100 000,00 грн., процентів за розпискою в розмірі 5% річних 10095,89 грн., інфляційного збільшення боргу 39\~282,98 грн.; за розпискою від 07.05.2020 року - суми боргу в розмірі 2000 грн., процентів за розпискою в розмірі 3% річних 160,34 грн., інфляційного збільшення боргу 910,12 грн.; Суд погоджується із зазначеними розрахунками, оскільки позивачем заборгованість та проценти за користування позикою розрахована виходячи із встановленого договорами розміру процентів у межах строку дії зазначених договорів. Відповідно до змісту ч. 1ст.141 ЦПК України, судові витрати, а саме судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved