Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Прокуратури Харківської області про стягнення з Держави України за рахунок Державного бюджету України на користь [PERSON] моральну шкоду,\~завдану незаконними\~діями органів\~Харківської обласної\~прокуратури під\~час знаходження\~під слідством\~та судом\~з 29.01.2016 по 07.07.2020, виходячи з мінімальної заробітної плати, у розмірі 357\~045\~ (триста п`ятдесят сім тисяч сорок п`ять) грн. 00 коп. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що його обвинуватили в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Так, 28.12.2015 внесено відомості до ЄРДР за №12015220000001073, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та розпочате досудове розслідування. 29 січня 2016 року прокурор відділу прокуратури Харківської області Бухан В.Г. затвердив обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо [PERSON] та йому у цей день був вручений обвинувальний акт, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21.02.2018 [PERSON] за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України визнано невинуватим та за ч. 2 ст. 286 КК України виправдано, за відсутністю в його діях складу злочину. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24.01.2019 апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 лютого 2018 року щодо [PERSON] без змін. Постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.07.2020 вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 лютого 2018 року та ухвала Харківського апеляційного суду від 24 січня 2019 року щодо [PERSON] залишені без зміни, а касаційна скарга прокурора без задоволення. З 29.01.2016 по 07.07.2020 [PERSON] перебував під слідством та судом (53 місяці 9 днів), крім того, до нього був застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Позивач зазначив, що за викладених обставин, були порушені його конституційні права та свободи, незаконними діями органів досудового розслідування, фактично йому була спричинена моральна шкода, яка полягає у приниженні честі, гідності, ділової репутації, було порушено його життєвий уклад, також ці дії викликали глибокі страждання, тяжкі емоційні хвилювання, стрес. Через незаконне притягнення до кримінальної відповідальності, застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, пред`явлення обвинувачення, визнання підозрюваним, визнання обвинуваченим, ним було перенесено глибокі душевні хвилювання, адже він жодного разу не притягувався навіть до адміністративної відповідальності, не порушував правил дорожнього руху, а в даному випадку тривалий час був обвинуваченим у кримінальному провадженні за ч.2 ст.286 КК України, тому було порушено його право на ділову репутацію, знизився авторитет в суспільстві. Він змушений був тривалий час приймати заспокійливі лікарські засоби. По відношенню до членів своєї родини позивач став дратівливим, не стриманим, що також вплинуло на стосунки у родині. Тривале кримінальне переслідування змусило його вживати додаткових зусиль для відновлення нормальних стосунків з оточуючими, загострилося почуття тривоги та неможливості досягти справедливості тривалий час, майже 5 років. У зв`язку з таким переслідуванням з боку правоохоронних органів, позивач був вимушений звільнитися з роботи, відсутність роботи та коштів, на які він раніше розраховував, що привело його до відчаю та викликало значні та глибокі страждання, переніс тяжкі емоційні хвилювання та стрес через незаконні дії органу досудового розслідування, зазнав надзвичайного впливу, що призвів до глобальної зміни його життєвого укладу, все це вимагало від нього значних додаткових зусиль для організації свого життя і до цього часу не припинилося, позивачу 64 роки, та ці події дуже вплинули на загальний стан порядної людини. При визначенні суми відшкодування позивач просив врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 16 січня 2019 року у справі №203/3541/15-ц, в якій суд касаційної інстанції визнав обґрунтованим відхід від простого застосування положень ст. 11 Закону України\~«Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та збільшення суми компенсації у кратному розрахунку до мінімального розміру заробітної плати. Зазначив, що вважає обґрунтованою, і такою, що підтверджується наведеними обґрунтуваннями та доказами, співмірною та справедливою вимогу про відшкодування моральної шкоди в таких розмірах: На відшкодування моральної шкоди внаслідок незаконних притягнення до кримінальної відповідальності, пред`явлення обвинувачення, визнання підозрюваною та обвинуваченою, застосування міри запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та покладення пов`язаних із нею обмежень свободи, вільного пересування, обрання місця проживання та інше, тобто перебування під слідством 357\~045,00 грн. тобто (6700х53+(6700:31х9) де 31 - кількість днів місяця, 53 - кількість місяців перебування під слідством та судом 9 - кількість днів перебування під слідством та судом, 6700,00 - розмір мінімальної заробітної плати на момент відшкодування. Рух справи. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.04.2021 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у підготовче судове засідання у порядку загального позовного провадження. 22.07.2021 від представника відповідача за довіреністю Харківської обласної прокуратури К. Крупської надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначає про безпідставність позовних вимог позивача, а тому вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Харківській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 12015220000001073 від 28.12.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Повідомлення про підозру [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України вручено 29.01.2016, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, ч. 2 ст. 135 КПК України. У подальшому, вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21.02.2018 у справі № 632/313/16-к, залишеним без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 21.02.2018, [PERSON] визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України та виправдано, за відсутністю в його діяннях складу злочину. Таким чином, [PERSON] з 29.01.2016 по 21.02.2018 перебував під слідством та судом, а саме 24 місяці та 23 дні. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу. Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України від 01.12.1994 № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон № 266/94-ВР). За змістом п. 5 ст. З Закону № 266/94-ВР у наведених в ст. 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода. У відповідності до ст.ст. 5, 6 Закону № 266/94-ВР відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування шкоди в таких випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету відповідності до ст. 4 Закону № 266/94-ВР. Крім того, у відповідності до абз. 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Європейський суд з прав людини також вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, але за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Аналіз вищевказаної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон) розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством та судом. \~ \~ \~ \~ Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Зазначені висновки узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, висловленими у постановах від 02.12.15 у справі №6-2203цс15, від 24.04.2017 у справі № 6-2885цс16, від 22.06.2017 у справі № 6-501цс17. Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлена мінімальна заробітна плата з 1 січня у розмірі - 6000 грн. Отже, за умови доведеності спричинення позивачу моральних страждань в якості розрахункової величини необхідно застосовувати саме 6000 грн. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами поміркованості, розумності та справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Так, позивач має довести не лише факт реабілітації, а наявність у зв`язку з цим моральної шкоди та її розмір. До даних правовідносин не застосовується презумпція моральної шкоди. Це право реалізується шляхом процесуального доведення наявності шкоди та її розміру. Отже, у разі доведеності позивачем заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, розмір відшкодування підлягає розрахунку враховуючи строк перебування позивача під слідством та судом, а саме 24 місяці 23 дні. Відшкодування [PERSON] моральної шкоди за кожну з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону є можливим лише у разі доведення позивачем факту незаконності дій та прийнятих рішень органами досудового розслідування під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 12015220000001073 від 28.12.2015. Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 28.10.20 у справі № 610/3221/19-ц при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, тобто з інших підстав, ніж неправомірне перебування під судом та слідством, судам необхідно виходити із загальних положень про відшкодування шкоди, які вимагають враховувати характер і обсяг страждань (фізичного болю, душевних і психічних страждань тощо), яких зазнав позивач, можливості відновлення немайнових витрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану і, сама можливість такого відновлення у необхідному чи повному обсязі. Суд повинен з`ясувати усі фактичні підстави позову, якими обґрунтовано як обставини спричинення, так і розмір відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. З огляду на викладене присили суд у задоволенні заявлених позовних вимог [PERSON] відмовити. Ухвалою Червонозаводського районного суду від 21 грудня 2021 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Розпорядженням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.01.2021 призначено повторний автоматизований розподіл між суддями судової справи. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23 січня 2023 року справу було прийнято до розгляду та призначено до розгляду у підготовче судове засідання у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2023 року прийнято заяву представника позивача [PERSON] , подану в порядку ст. 49 ЦПК України про зменшення розміру позовних вимог, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з викладених у позові підстав. Представник відповідача у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у їх задоволенні. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що 28.12.2015 внесено відомості до ЄРДР за №12015220000001073, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та розпочате досудове розслідування. 29 січня 2016 року прокурором відділу прокуратури Харківської області Бухан В.Г. затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо [PERSON] та йому у цей день був вручений обвинувальний акт, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який був скерований до Первомайського міськрайонного суду Харківської області. Вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21.02.2018 року [PERSON] за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України визнано невинуватим та за ч. 2 ст. 286 КК України виправдано за відсутністю в його діях складу злочину. Ухвалою Харківського апеляційного суду від 24.01.2019 року апеляційна скарга прокурора залишена без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 лютого 2018 року щодо [PERSON] без змін. Постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.07.2020 вирок Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 лютого 2018 року та ухвала Харківського апеляційного суду від 24 січня 2019 року щодо [PERSON] залишена без зміни, а касаційна скаргу прокурора - без задоволення. [PERSON] з 29.01.2016 по 07.07.2020 перебував під слідством та судом (53 місяці 9 днів), крім того, до нього був застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. У статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.\~ Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.\~ Згідно зі ст. 56 Конституції Україникожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Відповідно до ч. 7 ст. 1176 ЦК України порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. При цьому завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Усі наведені вище випадки є самостійними підставами відшкодування моральної шкоди. Отже, за кожну з незаконних процесуальних дій органів досудового слідства та прокуратури, суду особа може вимагати відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянинові відшкодовується моральна шкода у наведених в статті 1 цього Закону випадках. Згідно з ч. 2, 3 ст. 13 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Отже, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Зазначені висновки узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, висловленими у постановах від 02 грудня 2015 року в справі № 6-2203цс15, від 24 квітня 2017 року в справі № 6-2885цс16, від 22 червня 2017 року в справі №6-501цс17. Частинами п`ятою, шостою статті 4 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» встановлено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Позивачем доведено, що він зазнав незаконного втручання у своє особисте життя, переніс тяжкі емоційні хвилювання та стрес через дії органу досудового розслідування. Особисте зобов`язання тривалий час принижували авторитет позивача, незаконне притягнення до кримінальної відповідальності порушило його нормальні сімейні зв`язки, спричинило йому тяжкі душевні страждання та вимагали від нього значних додаткових зусиль для організації свого життя. Органом досудового слідства були створені процесуальні перешкоди для реалізації прав та свобод позивача. Таким чином, позивач без відповідної правової підстави більше 53 місяців перебував під кримінальним переслідуванням. Позивач також був обмежений у вільному виборі місця перебування, оскільки стосовно нього було застосовано особисте зобов`язання. Суд вважає обґрунтованим та доведеним той факт, що у зв`язку з кримінальним переслідуванням з боку правоохоронних органів, яке згодом було закрито стосовно позивача за відсутності складу злочину, останній зазнав душевних переживань, втратив авторитет серед оточення, зазнав надзвичайного впливу, що призвів до глобальної зміни його життєвого укладу та завдав йому значних страждань. При вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги представлені позивачем численні докази з цього приводу, що містяться в матеріалах кримінальних справ, які були дослідженні під час судового розгляду. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 9 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 01 січня 2023 року становить 6700гривень. Внаслідок заподіяння позивачеві моральної шкоди, завданої незаконними притягненням до кримінальної відповідальності, пред`явленням обвинувачення, визнанням підозрюваним та обвинуваченим, застосуванням запобіжного заходу у особистого зобов`язання та покладанням пов`язаних з ним обмежень свободи, вільного пересування, обрання місця проживання, тобто перебуванням під слідством, його мінімальний розмір за 53 місяці 9 днів повинен розраховуватися відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» з розрахунку мінімальної заробітної плати на час ухвалення судового рішення, тобто на 2023 рік, в сумі 60700 грн за кожен місяць перебування під слідством та судом, та визначається судом у розмірі 357\~045 грн. тобто ( 6700х53+(6700:31х9)де 31 - кількість днів місяця, 53 - кількість місяців перебування під слідством та судом 9 - кількість днів перебування під слідством та судом, 6700,00 - розмір мінімальної заробітної плати на момент відшкодування. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України та вважає необхідним компенсувати їх за рахунок держави.

Outcome: approved