Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання за період з 01 жовтня 2018 року по 31 липня 2021 року в загальному розмірі 17594,03 грн, на підставі положень ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 651 ЦК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 травня 2005 року № 630. Свій позов мотивувало тим, що відповідач проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг централізованого теплопостачання, що надаються КП Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» відповідно до умов, визначених Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин, Законом України «Про житлово - комунальні послуги». Відповідач порушує умови надання послуг, в зв`язку з чим за період з 01 жовтня 2018 року по 31 липня 2021 року включно утворилася заборгованість в загальному розмірі 17594,03 грн, яку і просить стягнути з відповідача. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11 квітня 2023 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлені наступні фактичні обставини справи та правовідносини сторін, що ґрунтуються на вимогах ст. 526, 625 ЦК України, Закону України „Про житлово-комунальні послуги, Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин. Судом установлено, що помешкання, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , забезпечується послугами централізованого теплопостачання, які надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго». Відповідач [PERSON] зареєстрований за цією адресою, що підтверджується довідкою про реєстрацією місця проживання особи Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 07 квітня 2023 року за №20177. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Частинами 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах ; договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Відповідно до ст.7 цього закону індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Порядок укладення таких договорів, передбачений ст.13 вказаного закону. 03 серпня 2018 року в газеті «Вінницька газета» № 32 розміщені договори про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідно до ч.4, 5 вказаного закону, якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу. Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає передбачений п. 5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 9 цього ж Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Крім того відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Отже згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними та незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Судом не встановлено укладення індивідуального договору позивачем з відповідачами. Разом з тим відсутність договору не звільняє споживача від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої виконавцем. Зазначений правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Судом установлено, що помешкання відповідача забезпечується послугами з теплопостачання без оформленого письмового договору. Доказів про те, що послуги не надавалися, матеріали справи не містять. Щомісяця позивач нараховував по вказаному помешканню плату за надані послуги з теплопостачання, однак кошти за вказані послуги не сплачувалися, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги. Доказів щодо звернення в установленому законодавством порядку з претензіями про надання неякісних житлово-комунальних послуг матеріали справи не містять. Згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом та укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно оборотної відомості та розрахунку, розмір заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання за період з 01 жовтня 2018 року по 31 липня 2021 року за адресою: [ADDRESS] , становить 17 594,03 грн, з яких: 17 213,77 грн - сума заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, 175,35 грн - сума втрат від інфляції, 204,91 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості. Дана сума заборгованості встановлена судом і ніким не оспорюється. Відповідачем не надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті комунальних послуг, а також свого розрахунку наявної заборгованості та компенсаційних виплат за несвоєчасну оплату комунальних послуг, або ж доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань з оплати наданих житлово-комунальних послуг. При цьому, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та 3% річних, обрахованих позивачем за період з жовтня 2018 року по лютий 2020 року в розмірі, заявленому в позові, є обґрунтованими, вказані платежі не є штрафними санкціями та були нараховані по 01 березня 2020 року, тобто до запровадження карантину та введення на території України воєнного стану. При цьому суд звертає увагу, що нарахування за спожиті послуги здійснено за встановленими тарифами з урахування кількості спожитої теплової енергії, що облікована приладами обліку теплової енергії, та загальної опалювальної площі квартири. При визначені заборгованості також враховані постанова Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2019 року №1082 та рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 09 січня 2020 року за №11, від 06 лютого 2020 року за №291 та від 05 березня 2020 року №527 щодо нарахування плати за теплову енергію та послуги централізованого теплопостачання у зв`язку із змінами ціни природного газу. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved