Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа: Відділ реєстрації місця проживання управління ЦНАП Бучанської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] на праві приватної власності належить будинок та земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору довічного утримання від 01.12.2016 року. Згідно довідки, виданої відділом реєстрації місця проживання управління ЦНАП Бучанської міської ради адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Яблунська, 352, зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] . Вказує про те, що Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу не чинили. Фактичне місце перебування [PERSON] Позивачу не відоме. Зазначає також про те, що за фактом тривалої відсутності [PERSON] за місцем реєстрації було подано відповідне звернення до органів поліції. За вищевказаним зверненням було відкрито кримінальне провадження ЄРДР № 12017110040000828 від 31.03.2017 року. На даний час жодних відомостей про місце перебування [PERSON] немає. Таким чином, Позивач зазначає про те, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням, є належним способом захисту порушених прав Позивача. Враховуючи вищенаведене, вважає, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] у зв?язку з тривалою, понад три роки без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того, не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення. Просить визнати [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 02.08.2021 замінено позивача по справі - [PERSON] на її правонаступника -[PERSON] . Так, судом було встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку від 01.02.2021, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Лагодою О.С., власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлений. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач в судові заясідання не з`являється, про дату, місце та час судового розгляду справи повідомлений, що стверджується оголошеннями про виклик до суду на сайті «Судова влада України». В судове засідання представник третьої особи: Відділу реєстрації місця проживання управління ЦНАП Бучанської міської ради не з`явився, до суду подавали заяву про розгляд справи у їх відсутність. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам частини 4 статті 223 та статей 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направивдо суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178, статтею 181 ЦПК України. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 29.04.2020, власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , та земельних ділянок, розташовних за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3210945300:016125:0016 та кадастровий номер 3210945300:016125:0014, була [PERSON] . Підстава виникнення права власності: Договір довічного утримання, серія та номер: 1338, виданий 01.12.2016, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку від 01.02.2021, Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01.02.2021, посвідчених приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Лагодою О.С., [PERSON] продала житловий будинок та зазначені вище земельні [PERSON] . Згідно довідки, виданої відділом реєстрації місця проживання управління ЦНАП Бучанської міської ради від 18.06.2020 року № 2303/911 за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] , [INFO] . Листом Бучанського відділення поліції Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області від 15.05.2020 [PERSON] повідомлено про те, що 31.03.2017 до Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області звернулась [PERSON] із заявою про зникнення її сина - [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , який тривалий час не повертався додому. За даним фактом слідчим відділом Ірпінського ВП відкрито кримінальне провадження ЄРДР № 12017110040000828 від 31.03.2017 року. На даний час [PERSON] , [INFO] , перебуває в активному розшуку як безвісті зникла особа. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, за місце реєстрації відсутній тривалий час. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в наслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Вказаним право обґрунтовано скористалась позивач, а в подальшому - правонаступник позивача як новий власник будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а також інших документів, які свідчать про припинення підстав на право користування житловим приміщенням. Відповідно до правових висновків Верховного суду України (постанова ВСУ від 16.11.2016р. справа № 6ц-709ці-16) власник житла усуває перешкоди, що чиняться зареєстрованою особою, в користуванні належним йому житлом, шляхом подання позову про визнання цієї особи такою, що втратила право на користування житлом. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого житла. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996р. «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Враховуючи вище наведені норми законодавства та конкретні обставини справи, а саме те, що Відповідач у будинку Позивача не проживає понад встановлений законодавством строк, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved