Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до Великогаївської сільської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , а [INFO] помер її батько [PERSON] . Після їх смерті відкрилася спадщина, яка складається з відповідної частини житлового будинку [ADDRESS] . Даний будинок мав статус колгоспного двору, в якому станом на 15 квітня 1991 року проживали та були зареєстровані мати та батько позивачки. Таким чином, померлим [PERSON] та [PERSON] належить по 1/2 частині в цьому будинку як члену колгоспного двору. 30 січня 2020 року [PERSON] вчинив заповіт, яким заповів позивачці своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв її чоловік (батько позивачки) [PERSON] згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України як особа, що постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 617/2006, заведеної Тернопільською районною державною нотаріальною конторою. Однак за життя свої спадкові права [PERSON] не оформив. Після смерті батька спадщину прийняла позивачка подавши відповідну заяву нотаріусу про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину через відсутність правовстановлюючого документу про належність цього майна спадкодавцеві, а тому вона звернулась за захистом своїх прав до суду. З огляду на вищенаведене, [PERSON] просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Ухвалою судді від 28 березня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Великогаївської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Протокольною ухвалою\~суду,\~постановленою у\~підготовчому судовому\~засіданні,\~яке відбулося\~19\~квітня 2023\~року,\~залучено до\~участі у\~справі в\~процесуальному статусі\~третьої особи,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору\~на стороні\~відповідача Тернопільську районну державну нотаріальну контору. Протокольною ухвалою судді без видалення суду до нарадчої кімнати у судовому засіданні, яке відбулося 18 травня 2023 року постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в тому ж складі суду та учасників, що відображено в протоколі судового засідання. Представник позивачки, адвокат Семененко С. М. в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, у якій просив судове засідання у справі проводити без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі, просить ухвалити рішення про задоволення позову. Представник відповідача Великогаївської сільської ради в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася належним чином, відзиву не подав. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Тернопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила суд розглядати цивільну справу без її присутності. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. За вказаних обставин, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини. [INFO] у віці 61 рік померла [PERSON] про що Козівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області складено відповідний актовий запис № 09 та 07 вересня 2004 року видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Згідно довідки № 93 від 03 травня 2022 року, яка видана Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, в колгоспному дворі в [ADDRESS] станом на 15 квітня 1991 року членами двору були: голова двору [PERSON] , 1938 року народження; дружина [PERSON] , 1943 року народження. [INFO] у віці 83 роки помер [PERSON] про що Виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області складено відповідний актовий запис № 162 та 14 грудня 2021 року видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . За життя, 30 січня 2020 року [PERSON] зробив заповітне розпорядження, згідно якого все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося та все те, що ще буде належати йому на день його смерті і на що згідно з законом він матиме право, заповів [PERSON] , [INFO] , заповіт посвідчено в приміщенні сільської ради старостою с. Козівка Тернопільського району Тернопільської області. 03 травня 2022 року Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області видано довідку № 91 по те, що на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] постійно проживав та перебував на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS] , на день смерті та на даний час за цією адресою ніхто не зареєстрований та не проживає. 19 травня 2022 року Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , із якого вбачається, що загальна його площа становить 75,8 кв.м., житлова 56,4 кв.м., допоміжна 19,4 кв.м. Замовником виготовлення вказаного документа зазначено [PERSON] . Відповідно до інформаційної довідки № 287 від 19 травня 2022 року, виданої Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро будинковолодіння [ADDRESS] рахується за [PERSON] , [PERSON] . За змістом інформаційної довідки № 286 від 19 травня 2022 року, виданої Тернопільським районним бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01 січня 2013 року державна реєстрація права власності на будинковолодіння [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] в бюро не проведена. Постановою від 25 листопада 2022 року за № 2003/0231 державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темніковою Л.\~Г. встановлено, що у поданих [PERSON] документах для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , відсутній правовстановлюючий документ та що вказаний житловий будинок належить колгоспному двору, а тому [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , частка якого належала [PERSON] , а інша частка - його дружині [PERSON] , спадщину після якої він прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. За даними спадкового реєстру після померлої [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 617/2006. Відповідно до Інформації Державного нотаріального архіву Тернопільської області після [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом отримував її чоловік [PERSON] на земельну ділянку, вклади та акції. Таким чином чпадкодавець прийняв спадщину і на частку у житловому будинку, але помер не оформивши її. Вказане слідує із постанови № 2003/0231 від 25 листопада 2022 року державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темнікової Л. Г. Також в судовому засіданні було оглянуто витребувані судом копії матеріалів спадкової справи №215/2022, з яких вбачається, що спадкоємцем майна померлого [INFO] [PERSON] є його дочка [PERSON] , яка прийняв спадщину за заповітом. Інші можливі спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Відтак, проаналізувавши вищенаведене, суд доходить до наступного висновку. При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, право на частку у колгоспному дворі, яке було набуто до 15 квітня 1991 року мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] станом на 15\~квітня 1991\~року мав статус колгоспного двору, головою якого був [PERSON] , а членом дружина [PERSON] ,\~що підтверджуєтьсядовідкою № 93 від 03 травня 2022 року, яка видана Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області. Таким чином, право власності на житловий будинок за вищевказаною адресою мали [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках, тобто по 1/2. [INFO] померла\~ [PERSON] .\~Після її\~смерті відкрилась\~спадщина,\~у тому\~числі на\~1/2\~частину житлового\~будинку за\~адресою:[ADDRESS] , яку прийняв [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину. [INFO] помер [PERSON] . Відтак,\~після його\~смерті вказаного\~спадкодавця відкрилася\~спадщина на\~цілий житловий\~будинок за\~адресою:[ADDRESS] . Відповідно до cт. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до cт. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно cт. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частина 3 ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України). Стаття 1269 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. [PERSON] звернулась до нотаріуса із відповідною заявою, однак у вчиненні нотаріальної дії та оформленні спадкових прав їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа на будинок з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Отож, оскільки позивачка на підставі ч. 1 ст. 1269 ЦК України, подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини у встановлений строк, вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька, успадкувала цілий житловий будинок, що розташований за вищевказаною адресою, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом\~ст.\~3\~зазначеного Закону,\~речові права\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяження,\~що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права. Враховуючи вищенаведені\~обставини,\~суд доходить\~до висновку,\~що позовні\~вимоги [PERSON] \~підлягають до\~задоволення шляхом\~визнання за\~нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що позивачка не заявила вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується. На підставі наведеного,

Outcome: approved