Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина - [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду та до досягнення повноліття сином [PERSON] , тобто до [INFO] . Позов обґрунтовано тим, що позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , який з 2017 року залишився проживати з батьком. Мати епізодично цікавилася дитиною, однак, протягом останніх кількох років не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчання; не бере участь у підготовці сина до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною не тільки в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, а й взагалі жодним чином не підтримує контакту з сином; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання сином освіти. На підставі викладеного, позивач просить задовольнити позовні вимоги. Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника - адвоката Калінки Бондар О.Б. до суду надійшла заява, в якій вона просить проводити розгляд справи без участі сторони позивача, при цьому зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату і час розгляду справи повідомлявся поштовою кореспонденцією за зареєстрованим місцем проживання, а також, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на сайті «Судова влада України». Правом на подання відзиву на позов відповідач не скористалася, клопотань про відкладення розгляду справи нею до суду не подано, тому розгляд справи проведено без її участі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані докази в їх сукупності, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.12.2014 року, [PERSON] народився [INFO] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського районного управління юстиції у Кіровоградській області було складено актовий запис № 43 від 16.12.2014 року. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). З характеристики № 28 від 08.12.2022, виданої Вишняківським закладом дошкільної освіти «Вишенька» вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зарахований до Вишняківського ЗДО «Вишенька» з вересня 2017 року і відвідував його до 01.09.2021. Дитина врівноважена, енергійна, творча, активна, характеризується веселою вдачею, товариська, емоційна та комунікабельна. Під час занять виявляв зацікавленість до навчальної діяльності, яка відповідала його віку. [PERSON] проявляв здібності до вивчення точних наук, має розвинене аналітико - синтетичне мислення, гарну пам`ять, добре розвинене мовлення. Легко запам`ятовує вірші, мас артистичні здібності. Хлопчик доглянутий, мас нормальну фізіологію, гігієнічні навички та навички по самообслуговуванню сформовані. Дитина мала всі необхідні речі для навчання та виховання. У спілкуванні з однолітками проявляв дружелюбність, вмів організувати гру, завжди ділився з однолітками іграшками, солодощами, тощо. Протягом всього часу перебування [PERSON] у Вишняківському ЗДО «Вишенька» піклування та виховання дитини здійснював його батько [PERSON] та бабуся з дідусем по батьковій лінії. Батько у стосунках з дитиною проявляв виражені батьківські почуття, цікавився тим, як дитина проводить час у закладі, відвідував батьківські збори, неодноразово брав участь у виховних заходах. Оплату навчання та харчування, а також забезпечення речами, необхідними для освітнього процесу, здійснював батько [PERSON] . У процесі спостереження за поведінкою дитини з рідними, слід зауважити, що [PERSON] прив`язаний до батька та бабусі. Він тепло та позитивно реагує на інших членів родини. Взаємовідносини з працівниками закладу завжди були позитивними (а.с.8). Згідно характеристики від 09.12.2022 № 258, виданої Вишняківською загальноосвітньою філією Карлівського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, [PERSON] навчається у Вишняківській загальноосвітній філії з першого класу. Під час навчання зарекомендував себе, як працелюбний, активний, непосидючий та не завжди дисциплінований учень. В навчальній діяльності проявляє активність. На уроках працює добре. Домашні завдання намагається виконувати завжди. Зауваження вчителя вислуховує, намагається діяти відповідно до них. Дружні відносини з однолітками зав`язує легко та швидко, з повагою ставиться до дорослих. Співпрацює у парі та групі, висловлює власні думки та ідеї. Бере активну участь у виховних та позакласних заходах. Доручення вчителя завжди виконує. Зовнішній вигляд має охайний. Зберігає в порядку свої речі. Вихованням дитини займається батько та бабуся. Рідні постійно цікавляться успіхами та досягненнями учня. Без поважних причин дитина навчання не пропускає. Бабуся завжди повідомляє вчителя про відсутність хлопця у школі. У сім`ї приділяють належну увагу навчанню та вихованню дитини. Батьківські збори відвідують завжди, систематично спілкуються з класним керівником, з розумінням ставляться до рекомендацій вчителя, приймають активну участь у житті класного колективу та школи (а.с.16). Згідно інформації Служби у справах дітей Новомиргородської міської ради від 01.09.2022 №_01-12/208/2, служба у справах дітей Новомиргородської міської ради повідомляє про те, що громадянка [PERSON] з питанням щодо усунення перешкод у спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] , та визначення місця проживання сина з матір`ю за час функціонування служби, з 05 лютого 2021 року і по даний час, не зверталася (а.с.18). З відповіді Служби у справах дітей Соколівської сільської ради Кропивницького район Кіровоградської області № 02-41/1111 від 08.09.2022, вбачається, що громадянка [PERSON] протягом 2014-2022 років до органу опіки та піклування Соколівської сільської ради стосовно усунення перешкод у спілкуванні з сином [PERSON] , [INFO] та визначення його місця проживання не зверталася (а.с. 20). Позивач звертався до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області із заявою про вчинення адміністративного правопорушення відповідачем, в якій просив притягнути до адміністративної відповідальності [PERSON] за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , для чого просив скласти та направити до суду протокол про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 184 КУпАП. Вказане звернення не вплинуло на подальше невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] (а.с.11-12) Висновком органу опіки та піклування Соколівської сільської ради Кіровоградської області, який затверджений рішенням виконавчого Соколівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області № 50 від 28.03.2023 визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в якому наголошено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначене також узгоджується і з позицією Верховного суду, висловленій у Постанові від 13.03.2019 у справі № 631/2406/15-ц. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії. У параграфі 54 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон протии Швеції» (№ 2) від 27.11.1992, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України», йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. У Постанові КЦС ВС від 10.11.2021 у справі № 390/1418/17, Верховний суд наголосив, що зайняття одним із батьків, який проживає окремо від дитини, пасивної позиції у вихованні дитини у подальшому призводить до втрати зв`язків між батьком та дитиною, віддалення дитини від батька, а тому покладення на дитину обов`язку з прийняття рішення щодо спілкування між ними свідчить про нехтування батьком своїми правами та обов`язками, що може призвести до настання для нього негативних наслідків у виді позбавлення батьківських прав. Обов`язками батьків є постійна участь у вихованні дитини на всіх етапах її розвитку, а не очікування звернення дитини до одного із батьків з проханням взяти участь у її вихованні. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. Невиконання відповідачем батьківських обов`язків відносно сина - [PERSON] , [INFO] , носить систематичний та постійний характер. З огляду на вказане, врахувавши байдуже ставлення Відповідача до виховання своєї дитини, до факту його окремого від матері проживання, відсутність намагань з її боку виправити ситуацію, суд вважає, що не відповідатиме інтересам дитини формальна наявність матері як його законного з юридичної точки зору представника, поряд з відсутністю фактичного виконання нею своїх обов`язків відносно сина. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у даному випадку такий захід цивільно-правової відповідальності як позбавлення відповідача батьківських прав є належним засобом захисту прав та інтересів малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказане також кореспондується частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, якаю держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, моральної і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів судом враховуються положення статті 182 Сімейного Кодексу України та те, що відповідач працездатна особа, не має виплат по іншим виконавчим документам, заперечень проти позову не надав. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, судом враховуються положення ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50% заробітної плати. Частиною 1 ст. 191 СК України, передбачено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову і до досягнення ним повноліття. Пунктом 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує, відповідно до вимог положень ст.141 ЦПК України. На підставі ст.150, 155, 164, 165, 166, 180, 181, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved