Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , до 1/9 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.07.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги [PERSON] мотивував тим, що він разом з [PERSON] проживали без реєстрації шлюбу, від спільного проживання народився син - [PERSON] , [INFO] . Відносини між ними давно припинені, син продовжує проживати з відповідачем. 19.07.2022 року Святошинським районним судом м.Києва винесено судовий наказ про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.07.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак судом не було взято до уваги обставини, що у нього крім сина є ще троє дітей. Згідно постанови від 13.01.2017 року в межах виконавчого провадження № [NUMBER] з нього утримуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/9 частини доходу. Згідно постанови від 26.12.2017 року в межах виконавчого провадження № [NUMBER] з нього утримуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки - [PERSON] в розмірі 1/6 частини доходу. Крім того, на його утриманні перебуває син - [PERSON] , [INFO] року та дружина - [PERSON] , оскільки остання перебуває у відпустці по догляду за дитиною та власних доходів не має. Загальний розмір утримуваних з нього аліментів загалом перевищує встановлену законом частку у 50%, у зв`язку з чим він звернувся з вказаним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2022 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 22-23). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 01.11.2022 року позов залишено без розгляду та надано строк для усунення недоліків (а.с. 25). 09.11.2022 року ухвалою Святошинського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі з призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 34). Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 20.12.2022 року витребувано докази (а.с. 87-88). Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 24.04.2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с. 22-23). 05.12.2022 року до суду надійшов відзив від представника позивача [PERSON] , в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки вказує, що [PERSON] одна не може забезпечити та покрити усі витратина дитину самостійно, тому батько, який є здоровим та працездатним, має змогу сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), оскільки служить (працює по контракту) у військовій частині [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] та має постійний дохід, а також додатковий. На думку [PERSON] стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини лише від заробітної плати, а не від усіх видів доходу є тим мінімумом який навіть не покриє половину витрат на спільного сина [PERSON] . Також позивач у власності має земельні ділянки, які здає в оренду і отримує додатковий дохід. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, направили до суду заяву, в якій просили проводити судове засідання без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] з позовними вимогами повністю не погодився, ваажає, що позивач не довів належними доказами підстави для зміни частки алімкентів, які стягуються. Заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] ,є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 14). Учасники справи також не заперечували факт, що син - [PERSON] , [INFO] , є їх спільною дитиною. Відповідно до результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП від 25.10.2022 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER], боржник: [PERSON] , стягувач [PERSON] , виконавче провадження № [NUMBER], боржник: [PERSON] , стягувач [PERSON] , виконавче провадження № [NUMBER], боржник: [PERSON] , стягувач [PERSON] (а.с. 4). [INFO] народився [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.05.2022 року (а.с. 15). Відповідно із статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Згідно частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що розмір аліментів від усіх видів доходу [PERSON] на утримання сина [PERSON] визначались судом судовим наказом. За приписами норм ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. При цьому специфікою такого судового рішення є те, що судовий наказ видається без призначення судового засідання та виклику учасників справи (стягувача та боржника), а боржник повідомляється про наявність судового наказу за фактом його видання. При цьому, під час видачу судового наказу, суд не має можливості задовольнити його повністю чи частково, а також боржник фактично позбавлений можливості до видачі судового наказу подати свої заперечення, а також докази для зменшення розміру аліментів, заявлених у заяві про видачу судового наказу. Крім того, відповідно до приписів статті 170 ЦПК України, судові накази про стягнення аліментів не може бути скасовано, у порядку визначеному для скасування судових наказів, а можуть лише бути переглянуті за нововиявленими обставинами, або боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Судом враховується надана [PERSON] довідка про нараховане грошове забезпечення з квітня 2022 року по вересень 2022 року, яке складає 133 353, 65 грн, з якого утримано аліментів по виконавчому провадженню № [NUMBER] - 22 225,48 грн, по виконавчому провадженню № [NUMBER] - 14 816,99 грн та по виконавчому провадження № [NUMBER] за вересень 2022 року - 8 890, 49 грн (а.с. 10). Крім того, судом враховується виконавчі провадження № [NUMBER] (боржник: [PERSON] , стягувач [PERSON] ), № [NUMBER] (боржник: [PERSON] , стягувач [PERSON] ), № [NUMBER] (боржник: [PERSON] , стягувач [PERSON] ) щодо стягнення аліментів. Відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що на час видачі судового наказу про стягнення з позивач аліментів на користь відповідачки на утримання стна [PERSON] , у позивача були наявні інші аліментні зобов`язання. Крім того, після видачі судового наказу щодо аліментних зобов`язань сина, в позивача народився син - [PERSON] , [INFO] . Отже, враховуючи вказане, дійсно матеріальний стан позивача змінився, із збільшенням кількості утриманців. Відповідно до статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.ст.182, 184 СК України). Статтею 183 Сімейного кодексу України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При розгляді справ вказаної категорії суд, вирішуючи питання про зменшення розміру аліментів, враховує чи відповідатиме зменшений розмір аліментів інтересам дітей сторін у справі, чи не ставить їх у несприятливі умови в частині матеріального забезпечення, погіршуючи положення самих дітей. Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2023 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належить дитина [PERSON] , становить: з 1 січня - 2833,00 грн. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що майновий стан позивача, сплату ним аліментів: на утримання утримання сина [PERSON] в розмірі 1/9 частини доходу, на утримання дочки - [PERSON] в розмірі 1/6 частини доходу та утриманні позивача малолітній син [PERSON] , що він є особою молодого, працездатного віку, 1980 року народження, служить у військовій частині [NUMBER] , загальний розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] перевищують 50% від його доходу. Крім того, вирішуючи такий спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Отже, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зменшити розмір аліментів на утримання спільної дитини сторін у справі до 1/6 частини заробітку (доходу) [PERSON] .. При цьому суд вважає, що зменшення розміру аліментів до 1/6 частини доходів позивача відповідає вимогам статті 182 та частині п`ятій статті 183 СК України щодо розміру аліментів на трьох неповнолітніх дітей, буде справедливим балансом між захистом прав самого позивача та захистом прав чотирьох його дітей, в той час як визначений розмір аліментів позивачем - 1/9 частина доходу, не відповідатиме найкращим інтересам дитини. Суд зауважує, що учасники справи не позбавленні права до повноліття дитини звернутись до суду в порядку статті 192 СК України на зменшення або збільшення розміру аліментів за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню. Що стосується витрат на правничу допомогу, то сторони мають право подати відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, оскільки в відзиві наводився попередній розрахунок витрат, пов`язаних із правничою допомогою, а також до закінчення розгляду справи, представник відповідача звернувся з заявою в якій зазначив, що відповідні докази будуть надані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. На підставі викладеного та

Outcome: partial