Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Позов обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина на майно, зокрема, на земельну частку (пай), яка розташована на території Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, площею 4,05 в умовних кадастрових гектарах. Спадкове майно належало спадкодавцю на підставі сертифіката серії ВЛ № 0073215, виданого Рожищенською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Рожищенської районної державної адміністрації від 05 березня 1997 року № 65, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 6403 від 07 березня 1997 року. На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишила, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері. Вказує, що спадщину після смерті матері прийняв шляхом постійного спільного проживання разом із спадкодавцем. Для оформлення спадкових прав на земельну частку (пай) позивач звернувся до приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Максим`як Ж. В., проте відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 березня 2023 року позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на земельну частку (пай). Зазначає, що про втрату оригіналу сертифіката ним було подано оголошення в газеті «Луцький замок» № 11 від 22 березня 2023 року. Покликаючись на викладені обставини просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на земельну частку (пай), площею 4,0500 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області, яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 6403 від 07 березня 1997 року. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 04 травня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання 30 травня 2023 року о 13 год 30 хв. Витребувано у приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Максим`як Ж. В. інформаційну довідку зі Спадкового реєстру про наявність чи відсутність спадкової справи та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину до майна померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 30 травня 2023 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду 19 червня 2023 року о 13 год 30 хв. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 19 червня 2023 року подав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Відповідач Рожищенська міська рада Луцького району Волинської області в судове засідання не з`явилась, 13 червня 2023 року подали суду заяву в якій просили розгляд справи проводити у їх відсутності, проти заявлених вимог не заперечують. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи, які беруть участь у справі не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, доходить такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 08 листопада 2022 року Луцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). З інформації відділу № 4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 08 березня 2023 року № 3-196/0-0.334-186/355-23 встановлено, що спадкодавець [PERSON] має право на земельну частку (пай) згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0073215, виданого Рожищенською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Рожищенської районної державної адміністрації від 05 березня 1997 року № 65, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) № 6403 від 07 березня 1997 року. На даний час згідно з розпорядженням голови Рожищенської районної державної адміністрації від 30 грудня 2005 року № 440 розмір земельної частки (пай) по КСП «Україна» становить 4,05 в умовних кадастрових гектарах. Спадкодавець [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, виданою Боголюбським старостинським округом виконавчого комітету Луцької міської ради від 23 лютого 2023 року. Згідно даних копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] спадкодавець [PERSON] була матір`ю позивача [PERSON] . З копії матеріалів спадкової справи № 19/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] , розпочатої 13 березня 2023 року встановлено, що позивач [PERSON] спадщину після смерті матері прийняв. Інших спадкоємців немає. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу [PERSON] відмовлено у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа на ім`я померлої [PERSON] на спадкове майно - право на земельну частку (пай), розміром 4,0500 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у колективній власності колишнього сільськогосподарського підприємства КСП «Україна» Луцького району Волинської області, що стверджується постановою приватного нотаріуса Луцького районного нотаріального округу Волинської області Максим`як Ж. В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 березня 2023 року. З копії газети «Луцький замок» № 11 від 22 березня 2023 року встановлено, що [PERSON] повідомив про втрату сертифіката серії ВЛ № 0073215, виданого Рожищенською районною державною адміністрацією 05 березня 1997 року на ім`я [PERSON] . Позивач, вказуючи на те, що позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкування після смерті матері, так як втрачені правовстановлюючі документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, звернувся до суду з даним позовом за захистом порушеного права. Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.\~\~ Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ураховуючи, що спадкодавець [PERSON] померла до набрання чинності Цивільним кодексом України (далі- ЦК України), а саме до 01 січня 2004 року, тому відповідно до ст. 5 Цивільного кодексу України, до даних правовідносин необхідно застосовувати норми Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, який регулював відносини спадкування на момент смерті спадкодавця. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті, що визначено ст. 527 ЦК УРСР. Згідно з положеннями ст. 548, 549, 554 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з п. 17 Перехідних положень ЗК України, сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Відповідно до ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», сертифікат на земельну частку (пай) визначає розмір земельної частки у колективній власності члена КСП без виділення ділянки в натурі (на місцевості). Згідно з ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (най). Також згідно з п. 17 Перехідних положень ЗК України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яку ратифіковано Україною 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Водночас суд зауважує, що вимога позивача про визнання права власності на земельну частку (пай) не відповідає вимогам закону, оскільки спадкодавцю належало право на земельну частку (пай), тобто право на умовну земельну частку в гектарах з відповідною грошовою оцінкою без виділення у загальному масиві земель, що не співпадає із поняттям права власності на земельну ділянку, оскільки останнє можливе лише щодо сформованої земельної ділянки. Однак таке помилкове посилання позивача, на переконання суду, не впливає на підставність його позовних вимог в цій частині. Із урахуванням встановлених доказів, приймаючи до уваги відсутність заперечень щодо задоволення позову зі сторони відповідача, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин та обставин справи, а саме, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом, прийняв спадщину та не заявляв відмови від її прийняття, суд доходить висновку, що позов, в межах заявлених вимог, необхідно задовольнити. Задоволення позову, на переконання суду, не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб та відповідає завданням цивільного судочинства, які визначені уст. 2 ЦПК України.

Outcome: approved