Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в особі представника [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню до доньки- [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що в період із 2007 року по травень 2015 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] під час спільного проживання у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Через вчинення фізичного насильства у сім`ї, яке відбувалось в присутності дітей, зловживання спиртних напитків відповідачем в 2015 році сімейні відносини між ними припинено. З часу припинення фактичних сімейних відносин відповідач матеріальної допомоги дітям не надає, не цікавиться їхнім здоров`ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, вона самостійно здійснює за ними догляд, займається їх вихованням та утриманням. У зв`язку з наведеним позивачка змушена звернутись до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали повністю, обґрунтували його вищенаведеним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не вказав, заяви про відкладення розгляду справи та заперечення до суду від нього не надходило. Про розгляд справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою, однак до суду повернувся конверт із відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою". Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Веренчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, в заяві до суду просить справу розглядати у його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. Суд, заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши письмові докази, заслухавши показання свідків вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків, зокрема, по вихованню своєї дитини, піклуванню про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту. Згідно з п. 2 ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено особи, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав. Зокрема, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , виданого 23.07.2008 та серії [NUMBER] , виданого 22.11.2013, відповідно, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками [PERSON] та [PERSON] (а.с.9-10). Згідно Акту матеріально-побутових умов від 15.02.2023, [PERSON] , [INFO] проживає в [ADDRESS] і її сім`я складається з: співмешканець - [PERSON] [INFO], донька- [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO] та син- [PERSON] , [INFO]. Вказана сім`я проживає у найманому будинку, утримує невелике господарство, в будинку часткові зручності (а.с.12). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть персональну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідач не спілкується із дітьми, не проявляє до них батьківської турботи, не цікавиться їхнім життям та не відвідує їх, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток. Така поведінка [PERSON] свідчить про те, що останній без поважних причин повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та свідомо нехтує ними, що відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Зазначені обставини підтверджуються також показанням допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] . Так свідок [PERSON] вказала суду, що [PERSON] являється батьком [PERSON] та [PERSON] . Діти проживають із матір`ю [PERSON] в с Веренчанка . Протягом восьми років вона [PERSON] в селі не бачила, місцезнаходження його їй невідоме. Їй відомо, що відповідач із дітьми не спілкується, не зустрічається та не бере участі у їх вихованні. Свідок [PERSON] суду вказала, що протягом тривалого часу не бачила [PERSON] , який являється батьком [PERSON] та [PERSON] . Пам`ятає, що [PERSON] був ще в колисці, коли батько покинув сім`ю. Від дітей вона ніколи не чула, що батько приходить до них чи вітає зі святами. Згідно рішення виконавчого комітету Веренчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області №03/07 від 16.02.2023 та висновку органу опіки та піклування Веренчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, вбачається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.23-24). Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскільки відповідач [PERSON] безпідставно ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку по вихованню дітей [PERSON] та [PERSON] , його необхідно позбавити батьківських прав по відношенню до останніх. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено суд вважає, що із відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивачки в розмірі 1073,60 грн, сплачений нею за подання даної позовної заяви до суду. На підставі ст.ст. 150, 152, 155, 164 СК України, ст.8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» та

Outcome: approved