Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що від шлюбу із відповідачем має неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем та знаходяться на утриманні позивача. При зверненні до суду із вказаним позовом позивач зазначає, що подружжя не змогло досягти чіткої домовленості щодо розміру та строків сплати відповідачем аліментів на утримання дітей, відповідач не бажає укладати відповідний договір у встановленому порядку, у зв`язку з чим надання відповідачем грошових коштів на утримання дітей носить нерегулярний характер, а, крім того, супроводжується погрозами з боку відповідача повністю припинити надання коштів після офіційного розлучення (у лютому 2023 року відповідач звернувся з позовом про розірвання шлюбу), що змушує позивача звертатися з даною позовною заявою за судовим захистом. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частки доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення старшою дитиною повноліття. У відзиві на позовну заяву (а.с. 40- 44) відповідач зазначив, що визнає позов частково: в розмірі 1/11 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з часу подання позовної заяви до суду та до повноліття найстаршої дитини. Відповідач, заперечуючи частково проти позову, просив суд врахувати, що твердження позивача щодо того, що він нерегулярно надає кошти на утримання дітей, не відповідає дійсності, оскільки відповідач весь час з моменту народження дітей сумлінно виконує свої батьківські обов`язки щодо утримання спільних дітей сторін. Після фактичного припинення шлюбних стосунків у листопаді 2021 р. відповідач щомісячно добровільно сплачує аліменти на повне утримання дітей шляхом перерахування грошових коштів на особистий рахунок позивача, що підтверджується довідкою АТ КБ "ПриватБанк" від 18.04.2023 р. Відповідач має стабільний значний щомісячний офіційний дохід у вигляді заробітної плати, що підтверджується довідкою АТ КБ "ПриватБанк" від 20.04.2023 р., розмір заробітної плати поступово зростає, а за останні три місяці 2023 р., що передують зверненню позивача з цим позовом до суду, склав 182 000,00 грн. на місяць, відповідач ніколи не приховував від позивача реальний обсяг своїх доходів, позивач про дохід відповідача обізнана. В той же час, позивач просить стягнути аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частки від доходу, тобто мова йде про щомісячні аліменти в розмірі 60 000,00 грн., що в 21 раз перевищує "рекомендований" розмір аліментів, визначений чинним законодавством України. Окрім того, що відповідач сплачує позивачеві грошові кошти на утримання дітей, він додатково самостійно робить постійно витрати на спільних з позивачем дітей (на поповнення мобільних, придбання одягу, витрати на розваги та подорожі з дітьми, повністю оплачує святкування дня народження дітей, купує їм іграшки та інші різні подарунки, солодощі, водить в кафе тощо), що підтверджується довідкою АТ КБ "ПриватБанк" від 20.04.2023 р. Відповідач кожного тижня на вихідних їздить в м. Кельц (місто фактичного проживання дітей), та проводить разом з ними вихідні дні. Відповідач спілкується з дітьми, влаштовує їм цікаве дозвілля, відвідує з ними зоопарк, розважальні центри, купує їм одяг, іграшки, солодощі, відвідує з ними кафе (макдональдс, сушібари) тощо. Зазвичай загальний розмір щомісячних аліментів на повне утримання дітей, перерахованих безпосередньо позивачу, за підрахунком відповідача складає в середньому 24 751,00 грн. Враховуючи дохід відповідача, який за останні три місяці складає 182 000 грн., розмір аліментів, які відповідач фактично сплачує на користь позивача, складає 1/8 від його доходу та є достатнім для повного утримання дітей (без будь-яких витрат на утримання дітей з боку позивача). На переконання відповідача, грошові кошти, які відповідач перераховує на користь позивача на утримання дітей, значно перевищує фактичні щомісячні потреби дітей, фактично на повне утримання дітей вистачає значно меншої суми. Відповідач фактично проживає в іншому місті Польщі, але кожного тижня він відвідує дітей, постійно з ними спілкується, а тому знає їх потреби в повному обсязі. Отже, в зазначений період кожного тижня під час своїх відвідувань відповідач купував продукти харчування та інші предмети першої потреби що включає в себе: мийні засоби та засоби для чищення, засоби гігієни, предмети санітарії та інше, такі витрати складали в середньому 300 злотих на тиждень, що дорівнює 2700 грн., а в місяць складає 10 800 грн. Окрім того, відповідач періодично купував одяг дітям в період з весни 2022 року по весну 2023 року, тобто з моменту, як вони прибули з позивачем на проживання в Польщу. Відповідач обізнаний з приводу того, який одяг необхідний для дітей відповідно сезонам зима, весна, літо та осінь та розуміє розмір таких витрат за останній рік 2022 рік. Отже, для того щоб забезпечити повністю дітей необхідним одягом та взуттям відповідно до сезонів на рік достатньо орієнтовно грошових коштів в розмірі 53 000 грн., якщо розподілити цю суму на рік, то в місяць на придбання одягу на двох дітей потрібна сума 4 420 грн. Протягом всього часу перебування дітей в Польщі, вони продовжують навчання в учбових закладах Польщі безкоштовно, тобто додаткових витрат на навчання дітей немає. Наразі, проживаючи в Польщі, діти не відвідують ніяких додаткових занять пов`язаних з розвитком їх здібностей відповідно до їх інтересів. Коли діти проживали в Україні, то вони відвідували додаткові гуртки, вартість таких занять в місяць складала приблизно 1000 грн. Однак, відповідно до ст. 185 СК України, ці витрати відносяться до додаткових витрат на дитину, отже якщо вони виникнуть в майбутньому, то відповідач буде приймати участь у таких додаткових витратах. Зважаючи на діюче законодавство, ці витрати не є складовою частиною аліментів, а тому не враховуються наразі відповідачем. З огляду на викладене, для задоволення всіх потреб дітей необхідних для забезпечення рівня життя, достатнього для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального їх розвитку та життєдіяльності сума, яка необхідна на їх повне щомісячне утримання протягом останнього року складає 16 000 грн., що забезпечує право дітей на гідний рівень життя та відповідає принципу якнайкращого забезпечення їх інтересів. Аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом з тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Відповідач просив\~суд звернути\~увагу на\~те,\~що позивачем\~не було надано розрахунку витрат, виходячи з потреб дітей на щомісячне їх утримання та відповідно не надано суду доказів таких витрат, які здійснює позивач самостійно. На думку відповідача, позивач обізнана про розмір доходу відповідача та, заявляючи вимоги про стягнення 1/3 від доходу останнього саме в позовному проваджені, розуміє в якому розмірі буде отримувати аліменти в разі задоволення її позовних вимог. Крім того, позивач також знає не тільки про розмір доходу відповідача, але й про той факт, що його дохід поступово зростає. Як відповідач, так і позивач зобов`язанні в однаковій мірі та у відповідності до вимог чинного сімейного законодавства, утримувати своїх дітей, відчувати відповідальність за них, забезпечувати їм гарні умови для проживання та виховання, у тому числі забезпечувати матеріально. Позивач є молодою, здоровою, працездатною особою, вона працевлаштована та отримує заробітну плату. Крім того, під час перебування в Польщі позивач отримує матеріальну допомогу на утримання дітей від Республіки Польща в розмірі 500 злотих на одну дитину, тобто на двох дітей позивач щомісячно отримує 1000 злотих, що наразі становить 9\~000,00 грн. Також у власності позивача є квартира в м. Дніпро, яку на час проживання в Польщі вона може здавати в оренду та отримувати додатковий дохід. З урахуванням доходу відповідача за останні три місяці, напередодні звернення позивача з цим позовом до суду, розмір місячного доходу відповідача складає 182 079,09 грн. В такому випадку розмір аліментів на дітей в частці 1/3 буде складати 60 693,03 грн., що згідно з чинним законодавством має складати половину від щомісячних витрат на утримання спільних дітей сторін. Проте, матеріали справи не містять підтвердження тієї обставини, що Позивач змушена щомісячно нести витрати на утримання дітей у розмірі 121 386,06 грн. і діти сторін потребують саме такого розміру витрат батьків на свій розвиток, навчання, проживання, харчування тощо. На переконання відповідача, заявлений позивачем розмір аліментів на утримання їх спільних дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача фактично складає 60\~000,00 грн., такий розмір перевищує максимальний розмір аліментів на дитину відповідного віку, за своєю суттю вже не є способом забезпечення гідного рівня розвитку та утримання дитини, а фактично джерелом безпідставного збагачення для позивача. Аліменти повинні використовуватись виключно для задоволення потреб дітей і не можуть слугувати для безпідставного збагачення отримувача аліментів. Участь батьків в утриманні своїх дітей повинна бути рівнозначною, утримання аліментів з одного з батьків не має приводити до безпідставного збагачення іншого за їх рахунок та перекладання обов`язку по утриманню дитини на батька дітей, що є порушенням принципу рівності батьків. Відповідач просив суд врахувати наступні фактичні обставини життя сторін. Після фактичного припинення шлюбних відносин відповідач задля забезпечення спільних дітей та позивача житлом 14.01.2022 р. подарував позивачеві свою частку у трьох кімнатній квартири загальною площею 83,2 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яку сторони придбали під час шлюбу, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав №329852738 та №329846492 від 21.04.2023 р. При цьому у відповідача не має іншого житла на праві власності та після фактичного припинення шлюбу з позивачем він вимушений орендувати житло. Після початку повномасштабної агресії рф проти України в лютому 2022 р. відповідач організував виїзд позивача з дітьми в Польщу, знайшов квартиру для проживання позивача та дітей в м. Кельц, орендував цю квартиру та сплачує орендну плату. Оскільки, в лютому 2022 року НБУ було заборонено робити переказ грошових коштів на рахунки фізичних осіб іноземців, Відповідач сплачував за оренду квартири готівкою, для чого він знімав грошові кошти зі свого банківського рахунку через банкомати в м. Кельц та розраховувався з власницею квартири. Вартість оренди квартири складала 1850 злотих, що дорівнює 14 800 - 16 680 грн. (протягом цього року курс обміну гривні на злотий змінювався). Ці обставини підтверджуються довідкою АТ КБ "ПриватБанк" від 21.04.2023 р. Відповідач вважає, що він не зобов`язаний самостійно забезпечувати спільним дітям житлові умови, а тим більше не зобов`язаний це робити для позивача. Однак, не зважаючи на це, відповідач в першу чергу керується інтересами дітей та діє саме для забезпечення якнайкращих інтересів своїх дітей. Після того, як позивач з дітьми в березня 2022 року перетнула кордон Польщі, відповідач їх зустрів та відвіз до м. Кельц, розмістив в орендованій для них квартирі, придбав всі необхідні речі, продукти харчування, предмети гігієни та чищення, придбав подушки, ковдри, постільну білизну та інше, тобто зробив все від нього залежне щоб забезпечити своїх дітей разом з позивачем житлом, а тому діти проживають в комфортних та безпечних умовах. Матеріальне становище та потреби дітей, положення ст. 182 СК України, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, з урахуванням інтересів дітей, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 2023 рік, а також те, що прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення, а також інші обставини, що мають істотне значення, відповідач вважає можливим позов задовольнити частково та стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання спільних дітей сторін в розмірі 1/11 частки доходу (заробітку), щомісячно, з дня пред`явлення позову, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з часу подання позовної заяви до суду та до повноліття найстаршої дитини, оскільки вказаний розмір є достатнім утриманням одного із батьків для гармонійного та всебічного розвитку дітей, та таким що відповідає мети зобов`язання щодо утримання саме дітей. У відводі на відзив позивач навела наступні аргументи, не погодившись із доводами відповідача. На переконання позивача, доводи відповідача жодним чином не доводять безпідставність позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі 1/3 від заробітку (доходу) відповідача. Оцінка рівня доходу платника аліментів та розміру витрат на дітей при вирішенні спору про стягнення аліментів у частці від доходу не входить до кола обставин, які підлягають встановленню. Більш того, встановлення рівня доходу платника аліментів та здійснення розрахунку аліментів у частці від доходу взагалі не є компетенцією суду. Позивач не погоджується із доводами відповідача про її обізнаність про розмір доходу відповідача, останній ніколи не інформував та не інформує позивача про розміри його заробітної плати, позивач не може прогнозувати розмір доходів відповідача на майбутнє. Твердження відповідача про те, що його зарплата зростатиме в подальшому є лише припущенням, оскільки будь-які події, у тому числі і місце роботи, і розмір заробітної плати (доходів) неможливо достовірно спрогнозувати, тим більш у воєнні часи. З наданої\~відповідачем довідки\~про заробітну\~плату (від\~20.04.2023\~року)\~не вбачається, що зарплата відповідача весь час підвищувалась. Зміст довідки свідчить про зворотне: розмір заробітної плати, яку позивач отримував у лютому, березні та квітні 2023 року (182 079,09 грн.) є значно нижчим у порівнянні із заробітною платою у жовтні 2022 року (147 631,82 + 127 947,27 = 275 579, 09 грн. ) та у січні 2023 року (140 697,48 + 370 000,00 = 510 697,48 грн.). Надання судового захисту шляхом стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття, є захистом, який надається на майбутнє, гарантуючи право того з батьків, з ким проживає дитина, отримувати відповідну частку від доходу (заробітку) іншого з батьків на утримання дитини до досягнення останньою повноліття. При цьому,\~негативні ризики,\~які можуть\~виникнути для\~обох сторін,\~внаслідок прямої\~залежності розміру\~аліментів від\~рівня доходів\~боржника,\~і які\~можуть виникнути\~для кожної\~із сторін\~(\~наприклад,\~для стягувача\~-\~у разі\~відсутності у\~боржника доходів,\~які офіційно\~підтверджуються та\~можуть бути\~встановлені виконавцем\~в рамках\~виконавчого провадження;\~а для\~боржника,\~навпаки,\~-\~у разі\~високих доходів,\~які офіційно\~підтверджуються та\~можуть бути\~встановлені виконавцем\~в рамках\~виконавчого провадження)\~,\~-\~компенсуються наявністю законодавчих норм щодо права одержувача аліментів вимагати в судовому порядку зміни способу стягнення аліментів (абзац другий частини 3 ст. 181 СК України) та права боржника у аліментних зобов`язаннях вимагати зменшення розміру аліментів у разі їх нецільового використання (що фактично охоплює випадок неспівмірного з потребами дитини завищеного розміру аліментів ((ч. 2 ст.186 СК України)). В межах спору про стягнення на майбутнє (до досягнення дітьми повноліття) аліментів у частці від доходу платника аліментів позивач не повинна доводити розмір витрат на поточні потреби дітей на час розгляду справи, а суд не наділений повноваженнями встановлювати розмір доходів платника аліментів, розраховувати суму аліментів та співставляти її з понесеними позивачем витратами на дітей. Звертаючись з позовом, позивач виходила з того, що у відповідача інших дітей, крім спільних з позивачем, немає, будь-які непрацездатні особи на його утриманні не перебувають; відповідач працевлаштований, він не має проблем зі здоров`ям; заявлена до стягнення частка не перевищує граничного розміру відрахувань із заробітної плати, встановленого ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»; стягнення аліментів у розмірі 1/3 доходів платника аліментів на утримання двох дітей передбачено частиною 5 ст. 183 СК України та є усталеною судовою практикою. Важливим є те, що між подружжям існували певні домовленості щодо їх участі в утриманні та вихованні дітей, про які відповідач фактично повідомив суд у своєму відзиві, і порушення яких відповідачем і стало підставою для звернення позивачки з даним позовом. Позивач мешкає у Польщі у зв`язку з проханням відповідача, він вмовляв позивача приїхати з дітьми до Польщі, перепрошуючи за те, що пішов із сім`ї, та просив дати йому шанс повернутися до спільного сімейного життя, гарантував, що забезпечить дітей житлом та всім необхідним та буде нести всі відповідні витрати. Погодившись на цю пропозицію, позивач у березні 2023 р. приїхала з дітьми до м. Кельц (Польща), в якому відповідач, як і обіцяв, зняв в оренду квартиру площею 36,9 кв.м. Однак, розповіді про намір відновити сім`ю виявилися неправдою, відповідач, забравши у позивачки автомобіль SKODA, 2021 р.в., р/н [NUMBER] , який був зареєстрований на ім`я відповідача і на якому позивач приїхала до Польщі, відразу поїхав до м. Лодз (Польща), де і проживає до даного часу. Впродовж 2022 р. відповідач виконував свою обіцянку оплачувати житло та перераховував позивачу ошти на утримання дітей, купував дітям іграшки та два-три рази на місяць по суботам, проводив з дітьми дозвілля. Позивач не погоджується з доводами відповідача про те, що йому відомі всі потреби дітей і що грошові кошти, які він перераховує позивачу на утримання дітей, значно перевищують щомісячні потреби дітей. З 01 квітня 2023 р., коли відповідач відмовився оплачувати дітям житло, лише за оренду квартири позивач сплачує 2000 злотих (1500 - оренда, 500 - відшкодування витрат на електроенергію), що, виходячи із середнього курсу НБУ 8,7 грн. за 1 злотий, складає 17 400, 00 грн. Розмір комунальних платежів щомісячно складає 200-300 злотих (1 740,00 грн. - 2600,00 грн. ). Отже, щомісячні витрати лише на невеличке житло, площею 36,9 кв.м, в якому діти мають і навчатися, і гратися, і відпочивати, складають близько 20 000, 00 грн. Позивач несе щоденні витрати на придбання продуктів харчування додому, на оплату харчування дітей в школі (на відміну від навчання - харчування дітей у польській школі не є безкоштовним), на оплату транспорту, купує дітям засоби гігієни, необхідні ліки та вітаміни , одяг та взуття, книжки, проводить з дітьми дозвілля, оплачує додаткові навчальні курси, поповнює рахунки телефонних номерів дітей тощо. Дохід позивача на даний час складається із мізерної заробітної плати за основним місцем роботи в Україні (позивач працює дистанційно неповний робочий день) та 1000 злотих допомоги від Польщі на двох дітей (виходячи із середнього курсу НБУ 8,7 грн. за 1 злотий - 8 700,00 грн.), цих коштів не вистачає навіть на оренду житла, дохід позивача є неспівмірним з доходами відповідача. На переконання позивача, викладені відповідачем у відзиві на позов доводи не можуть бути підставою для визначення розміру аліментів у розмірі 1/11 всіх доходів (заробітку) відповідача, як ним було запропоновано. Зміст інших заяв сторін по суті справи є майже аналогічним викладеному у позові, відзиві на позовну заяву та відповіді на відзив. Сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні. В окремо наданих суду заявах, представники сторін просили суд про розгляд справи у їх відсутності. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, сторони є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідач мешкає окремо від позивача та дітей (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Батьки дітей працюють, отримують дохід, кожен з батьків належним чином виконує обов`язок з утримання дітей до їх повноліття відповідно до власних фінансових можливостей, що підтверджується довідками банківських установ про рух коштів по рахункам. 14.01.2022 р. відповідач подарував позивачеві свою частку у трьохкімнатній квартирі загальною площею 83,2 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , яку сторони придбали під час шлюбу, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав (№329852738 та №329846492 від 21.04.2023 р. ((а.с. 48 53)). Батьки дітей не досягли домовленості щодо розміру утримання дітей з боку відповідача, позивач наполягає на 1/3 частці заробітку (доходу) відповідача, відповідач вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів призведе до збагачення позивача за рахунок відповідача, адже розмір його заробітної плати щомісяця складає близько 182\~000,00\~грн.\~(а.с.\~60),\~та визнав\~позов частково\~(в\~розмірі 1/11\~частки його\~заробітку (доходу).\~ Спірні правовідносини виникли із обов`язку батька утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Дослідив докази, надані в порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, в межах заявлених вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. За ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частинами 1 та 2 ст. 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Оскільки обов`язок\~по утриманню\~дитини є\~безумовним,\~виникає в\~результаті народження\~дитини з\~моменту її\~народження та\~покладається законом\~рівною мірою\~на обох\~батьків,\~не пов`язаний\~із матеріальним\~становищемособи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, оскільки сторони не досягли домовленості з означеного питання в позасудовому порядку. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Батьки нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Суд враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також обов`язок відповідача утримувати неповнолітніх дітей на підставі зазначених вище правових норм. Вочевидь, що нормальне існування людини, функціонування\~ її організму та збереження її здоров`я потребує матеріальних цінностей (грошових коштів) для придбання набору\~продуктів харчування, а також мінімального набору\~непродовольчих товарів \~та мінімального набору\~послуг, необхідних для задоволення основних потреб\~ людини. Матеріальних цінностей потребує навіть мінімально прийнятий рівень життя (ч. 3 ст. 82 ЦПК України). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги,\~особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків\~(HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дітей, які є малолітніми та потребують утримання від обох батьків; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів (відповідач отримує дохід, докази про стан здоров`я відповідача суду не надані); 3) відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)\~наявність у\~платника аліментів\~рухомого майна\~(транспортного\~засобу SKODA, 2021 р.в., р/н [NUMBER] ), який перебуває у його користуванні, а також відсутність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав (докази не надані); 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів (докази про такі витрати суду не надані). Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалюючи рішення, суд керується тим, що відповідач мешкає окремо від позивача та дітей, обов`язок утримання дитини до їх повноліття покладається законом рівною\~мірою на\~обох батьків.\~ \~ Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч. 2 ст. 183 СК України). Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч. 3 ст. 183 СК України). Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Суд погоджується із доводами відповідача щодо того, що участь батьків в утриманні своїх дітей повинна бути рівнозначною, утримання аліментів з одного з батьків не має приводити до безпідставного збагачення іншого за їх рахунок, зважає на те, що відповідач має високий дохід, в той час я мати, будучи працездатною, отримую значно менший дохід, що свідчить про перекладення обов`язку по утриманню дітей на їх батька, що є порушенням принципу рівності батьків. Щодо посилання позивача на витрати, які несе позивач у зв`язку з проживанням за кордоном, у тому числі з орендною платою за користування квартирою, оплатним харчуванням дітей у школі та ін., то, як встановлено судом, позивач є власником нерухомого майна, розташованого у [ADDRESS] ), та не позбавлена можливості використовувати нерухоме майно за призначенням, тобто для власного проживання. Суду не було надано доказів про спір між подружжям з приводу користування цим нерухомим майном, право власності на яке зареєстровано за позивачем, спір з приводу користування транспортним засобом може бути вирішений в судовому порядку. За умови проживання дітей за місцем їх попереднього проживання в Україні ((м. Дніпро) витрати на їх утримання можуть бути значно меншими, ніж на даний час у країні їх тимчасового перебування, що має бути враховано саме позивачем, адже саме із нею проживають діти та вона, як мати, обізнана про щомісячний розмір сімейного бюджету та повинна це враховувати. Позивач, будучи працездатною людиною, не позбавлена можливості працювати (не лише онлайн) та збільшувати свій дохід. Оскільки сторони у цій справі, як батьки дітей, нарівні зобов`язані їх утримувати до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що заявлений позивачем до стягнення розмір аліментів (1/3 частка заробітку (доходу) відповідача) є завищеним, тому наявні підстави для стягнення аліментів в розмірі 1/9 частки заробітку (доходу) відповідача. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На виконання п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial