Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що позивач уклав поліс обов?язкового страхування цивліьно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів із [PERSON] на автомобіль Renault Fluence, д.н.з. [NUMBER] . Відповідач, керуючи цим транспортним засобом, скоїв ДТП. Був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження транспортний засіб Toyota Rav 4, д.н.з. [NUMBER] . Зазначає, що враховуючи, що забезпеченим транспортним засобом в момент ДТП керувала особа, яка не укладала договір страхування із застосуванням пільги, позивач має право на повернення 50% від суми страхового відшкодування. Просить стягнути в порядку регресу з відповідача грошові кошти в сумі 5225,69 грн. У відзиві на позовну заяву відповідач із позовом не погодився. Вказував, що враховуючи висновок консультації щодо визначення матеріального збитку та положення ст.ст. 29, 36.2 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вірним є виплата страхового відшкодування без врахування ПДВ в розмірі 5451,39 грн., відтак, позивач може обгрунтовувати стягнення з відповідача половину від цієї суми 2725,70 грн. В угоді про розмір страхового відшкодування [PERSON] зазначено інший пошкоджений автомобіль. Зазначена в угоді сума 10451,39 більше розрахованого матеріального збитку. Угода про розмір страхового відшкодування не є належним доказом, оскільки не містить інформації про пошкоджений автомобіль Toyota Rav 4, д.н.з. [NUMBER] . Розрахунки страхового відшкодування та страхові акти не затверджені уповноваженими на те особами. Страхові акти містять висновки про відсутність можливості пред?явлення регресного позову. На думку позивача відповідачем порушено вимоги ст. 13.2 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», проте відповідач не погоджується з таким твердженням. Страхувальником є пенсіонер, забезпечений транспортний засіб має робочий об?єм до 2500 см.куб, транспортним засобом керувала особа, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян (пенсіонер), без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Позивач не встановив неправомірності керування автомобіля відповідачем. Зазначає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, просить відмовити у позові. У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідач некоректно трактував норму ст. 13.2 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на свою користь. Крім того, забезпечений транспортний засіб не належить відповідачу на праві власності. У судове засідання представник позивача не з?явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав клопотання про розгляд справи без його участі. У судовому засіданні відповідач та представник заперечували проти позову із зазначених у відзиві підстав. Просили відмовити у задоволенні позову. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, присутніх у судовому засіданні, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що відповідно до полісу №АТ/1613375 власник автомобіля Renault Fluence, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] застрахувала цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів у ТДВ СК «Альфа - Гарант». Строк дії полісу з 11.11.2021 по 10.11.2022. Відповідно до пункту 6 полісу документом, що посвідчує особу страхувальника є пенсійне посвідчення. Відповідно до п. 11 полісу (примітка) дія полісу розповсюджується на пільговика (а.с. 5). Відповідач з 12.05.2021 є пенсіонером за віком, про що свідчить копія пенсійного посвідчення (а.с. 47) [PERSON] 23.12.2021 року о 17 год. 30 хв. в м.Сумах поруч з буд. 4 по пр. М.Лушпи керуючи транспортним засобом Renault Fluence н.з. [NUMBER] не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом Toyota Rav 4 [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано метеріальних збитків. Постановою Зарічного районного суду від 11.01.2022 у справі №591/29/22 [PERSON] визнано винним\~у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та наклдено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в сумі 850 грн. (а.с. 6). Відповідно до схеми ДТП під час дорожньо-транспортної пригоди за учсастю відповідача іншим транспортним засобом Toyota Rav 4 [NUMBER] керував [PERSON] . Власником цього транспортного засобу є [PERSON] (а.с. 7-8, 11). 28.12.2021 страховою компанією одержано від [PERSON] повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 23.12.2021 (а.с. 9-10). 21.12.2021 від відповідача, як особи, відповідальнімть якої застраховано, надано до страхової компанії повідомлення про ДТП (а.с. 12). Відповідно до консультації про вартість матерільного збитку завданого транспортному засобу Toyota Rav 4 [NUMBER] та ремонтної калькуляції вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу становить 6541,67 грн. з урахуванням ПДВ та 5451,39 грн. без врахування ПДВ (а.с. 16-17). На підставі консультації щодо вартості збитку страховою компанією було складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування, 18.02.2022 здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 5451,39 грн. (а.с. 20, 21,24) 09.09.2022 між позивачем та [PERSON] укладено угоду про розмір страхового відшкодування, за якою сума страхового відшкодування за страховим випадком становить 10\~451,39 грн.(а.с. 18) На підставі цієї угоди було складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування за якими вартість відновлювального ремонту збільшена до 10421,39 грн, 15.06.2022 здійснено другу виплату страхового відшкодування в сумі 5000 грн. (а.с. 20, 22,23). У складених страхових актах міститься висновок про те, що можливість пред?явлення регресного позову відсутня (пункт 13). 10.03.2023 відповідачу була направлена регресна вимога про сплату 50% виплаченої суми страхового відшкодування 5225,69 грн.(а.с. 25). Пунктом 22.1\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. При цьому, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу, з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди (стаття 28 цього ж Закону). Відповідно до\~статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 13.2 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України учасник війни, особа з інвалідністю ІІ групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до І або ІІ категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. У пункті 38-1.1 статті 38-1 вказаного Закону також зазначено, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону ( при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що має право на отримання в порядку регресу від відповідача 50% від виплаченої страхової суми, оскільки забезпеченим транспортним засобом керувала особа, яка не укладала договір із застосуванням пільги, тобто не дотримано було умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Суд не погоджується з таким твердженням позивача. З матеріалів справи вбачається, що страховий поліс було укладено [PERSON] , яка є пенсіонером (пункт 6 полісу), тобто страхувальником є громадянка України, яка є пенсіонером. Забезпечений транспортний засіб має об?єм двигуна менше, ніж 2500 сантиметрів кубічних, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 45). Особа, яка особисто керувала транспортним засобом, віднесена до переліку осіб, які визначені у пункті 13.2 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» категорій громадян: відповідач є і на час настання дорожньо транспортної пригоди був пенсіонером, що підтверджується копією пенсійного посвідчення. Конструкція останнього речення пункту 13.2 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не містить застережень, що особою, яка керує транспортним засобом, може бути виключно страхувальник (особа, з якою укладено договір цивільно-правової відповідальності). Нею передбачено, що пільга надається за умови особистого керування транспортним засобом громадянином визначеної у цій нормі категорії, зокрема, учасником війни, або особою з інвалідністю ІІ групи, або ж особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеною до І або ІІ категорії, або пенсіонером. У даному випадку під час дорожньо-транспортної пригоди забезпеченим транспортним засобом керував пенсіонер. Тобто помилковим є висновок позивача про те, що шкода під час використання забезпеченого транспортного засобу заподіяна була особою, яка керувала транспортним засобом без дотримання умов наведеної вище норми. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача у порядку регресу половини уми страхового відшкодування, виплаченого потерпілій внаслідок ДТП особі. Тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. У зв?язку з відмовою у задоволенні позову враховуючи положення ст. 141 ЦПК України витрати позивача по сплаті судового збору не розподіляються. Відповідачем заявлено клопотання про стягнення з позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. Статтею 137 ЦПК України\~встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат надано копію договору про надання правової допомоги, який був укладений відповідачем з адвокатом Кузнєцовим А.С. на представництво та захист інтересів клієнта під час розгляду справи №591/3262/23. Вартість послуг за цим договором є фіксованою та становить 4\~000 грн. (п. 4.1 договору); довідкою про детальний опис робіт; платіжною інструкцією від 09.05.2023 про сплату послуг за договором в сумі 4\~000 грн. (а.с. 45,46,48). Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу або обґрунтованих заперечень щодо стягнення таких витрат позивачем суду не надано. Враховуючи відсутність клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та підтвердження належними доказами понесення таких витрат, суд вважає необхідним стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі. \~

Outcome: approved