Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

В травні 2023 року представник відповідача - МТСБУ звернувся до суду із зазначеною заявою, в якій просить стягнути з позивача на користь відповідача - МТСБУ судові витрати, за надані послуги з професійно-правничої допомоги, що становлять 2000 грн. Заява мотивована тим, що під час ухвалення рішення суду у наведеній справі, судом не було вирішено питання щодо стягнення на користь відповідача МТСБУ витрат за надані послуги з професійно-правничої допомоги. Як зазначає представник, відповідно до Договору про надання правової допомоги, укладеного 12 жовтня 2021 року між МТСБУ та АО «ІНС.ЛОУ ГРУП» відповідачу було надана правнича допомогу за даним позовом, про що також на виконання умов договору, було укладено Додаткові угоди щодо ведення справи за позовом до МТСБУ, відповідно до яких вартість правової допомоги складає 2000 грн., яка сплачується після підписання Акту виконаних робіт. У зв`язку із зазначеним, так як за даним рішенням суду позивачу було відмовлено в частині позовних вимог до МТСБУ та при цьому, останньому як відповідачу у справі, було надано послуги з правничої допомоги, на думку представника, з позивача на користь зазначеного відповідача - слід стягнути 2000 грн. Так, дослідивши матеріали справи та заяви, суд приходить до наступного. Частиною 3 ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Як вбачається з матеріалів справи, дане судове рішення було ухвалено судом в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, а отже, з огляду на вищезазначені положення цивільно-процесуального закону, вказана заява про ухвалення додаткового рішення підлягає розгляду в тому самому порядку що й судове рішення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як встановлено судом, 24 квітня 2023 року у справі за позовом [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України, [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди - ухвалено рішення, відповідно до якого позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь позивача кошти у сумі 20 000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди; стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 214,72 грн. та компенсовано за рахунок держави судовий збір в розмірі 1932,48 грн. В іншій частині вимог позову, а зокрема щодо вимог [PERSON] до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування матеріальної шкоди - відмовлено. В той же час, вбачається, що представник відповідача - МТСБУ звернувся до суду із заявою про стягнення з позивача на користь МТСБУ судових витрат, пов`язаних з наданням професійно-правничої допомоги, що з огляду на норми закону, підлягає вирішенню в додатковому рішенні суду. Так, за правилом п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. За приписами ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно до ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України - для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України - розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Так, судом встановлено, що 12 жовтня 2021 року між МТСБУ та Адвокатським об`єднанням «ІНС.ЛОУ ГРУП» укладено договір №4.1/12-10/2021 про надання послуг в сфері права, предметом якого є, серед іншого, супровід судових справ. (а.с.61-66). 28 грудня 2021 року між МТСБУ та Адвокатським об`єднанням «ІНС.ЛОУ ГРУП» укладено додаткову угоду до договору №4.1/12-10/2021 про надання послуг у сфері права, згідно підпункту 4.17 якої виконавець зобов`язаний щомісячно до 15 числа кожного місяця направляти замовнику погоджені Акти виконаних робіт, підписані в сервісі «Вчасно». (а.с.66-зворот - 67). Разом з тим, 01 березня 2023 року між МТСБУ та Адвокатським об`єднанням «ІНС.ЛОУ ГРУП» укладено додаткову угоду №891 до договору №4.1/12-10/2021 від 12 жовтня 2021 року про надання послуг у сфері права, згідно якої, відповідно до умов договору, замовником передано, а виконавцем прийнято завдання на ведення від імені замовника справ, серед яких справа за позовом [PERSON] до МТСБУ. Вартість послуг визначена в розмірі 2000,00 грн. Пунктом 2 додаткової угоди визначено, що оплата послуг виконавця здійснюється замовником шляхом безготівкового перерахунку коштів на поточний рахунок виконавця протягом п`яти банківських днів з дати підписання сторонами Акту про виконані роботи. (а.с.68) На підставі вищевказаного договору, МТСБУ 06 грудня 2022 року видало адвокату Гусєву П.В. довіреність на представництво інтересів МТСБУ, серед іншого, в судових органах. (а.с.59). Так, суд зазначає, що розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання заяв по суті справи, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. В даному випадку викладена в додатковій угоді №891 до договору №4.1/12-10/2021 домовленість містить відкладальну обставину щодо проведення оплати послуг адвоката. Частиною 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України). Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та від 22 листопада 2019 року у справі №910/906/18. Вбачається, що заяву про ухвалення додаткового рішення відповідач направив на адресу позивача 25 травня 2023 року, проте позивач не скористався своїм правом на подання заперечень щодо даної заяви. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що не вбачає неспівмірності розміру визначеної відповідачем та адвокатським об`єднанням вартості послуг адвоката зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони. У відповідності до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, з аналізу вищезазначених документів, суд визнає доведеним понесення відповідачем - МТСБУ витрат на правничу допомогу, згідно Договору №4.1/12-10/2021 про надання послуг у сфері права від 12 жовтня 2021 року, які є співмірними із обсягом наданих адвокатом послуг та складністю розглянутої справи та підлягають відшкодуванню позивачем на користь відповідача - МТСБУ у порядку розподілу судових витрат, у сумі 2000,00 грн. Таким чином, з огляду на вищенаведені положення закону, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про задоволення заяви представника відповідача - МТСБУ у даній справі щодо стягнення з позивача на користь МТСБУ судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги та ухвалення в цій частині додаткового рішення суду. Крім того, суд при ухваленні даного додаткового рішення, враховує те, що позивач при зверненні до суду з даним позовом, був звільнений від сплати судового збору, як особа з інвалідністю ІІ групи, відповідно до приписів п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», однак, з огляду на норми вказаної статті, суд зауважує, що позивач, як особа з інвалідністю ІІ групи, на підставі пільги викладеній у наведених положеннях закону - звільнений, саме від сплати судового збору за подання даного позову, проте не звільнений від сплати інших судових витрат, якими є, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу, що у в свою чергу узгоджується з подібними за змістом висновками, викладених у постанові Верховного Суду від 27 серпня 2020 року в справі № 185/2918/19 (провадження № 61-4137св20) та постановах Верховного Суду України від 01 березня 2017 року № 6-152цс17 та від 16 серпня 2017 року № 6-1065цс17.

Outcome: approved