Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) у зв`язку із несплатою аліментів, третя особа: Придніпровський ВДВС у м.Черкаси ЦМУМЮ (м.Київ). Позов обгрунтовує тим, що постановою головного державного виконавця Придніпровського відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Дьо Л.С. від 03.03.2021 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 711/7736/20 виданого 24.02.2021 року Придніпровським районним судом м. Черкаси. Згідно розрахунку головного державного, відповідачем зобов`язання зі сплати аліментів виконувались неналежним чином, боржник не вживав жодних заходів для погашення заборгованості по аліментах, яка станом на 01.03.2023 року становить 26015,83 грн. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір пені за неналежне виконання відповідачем зобов`язань зі сплати аліментів за період з 03.11.2020 року по 01.03.2023 року становить 28332,56 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 05.03.2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 08.05.2023 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшов відзиві відповідача в якому він заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що в період з 03.11.2020 року по 01.03.2023 року він не мав можливості сплачувати повністю аліменти на утримання неповнолітніх дітей. У вказаний період він частково не працював за станом здоров`я, про що свідчать виписки зі стаціонару з історії хвороби. Він є інвалідом другої групи загального захворювання, йому протипоказана важка фізична праця та психоемоційні навантаження. Він потребує постійного лікування в домашніх умовах та періодичного лікування в стаціонарі на що необхідні кошти. Основний його дохід пенсія - 2500 грн., на яку на даний момент накладений арешт. Окрім цього, він щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни, що також повинно враховуватися при розгляді справи. Він надавав матеріальну допомогу дітям ( покупка велосипеда, павербанка, ноутбука та мобільного телефону), продукти, що набагато більше перевищує (неустойку ) пеню за несвоєчасну сплату аліментів. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, разом із відзивом подав заяву, в якій справу просив розглянути у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.01.2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.11.2020 року і продовжувати до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] повноліття. Постановою головного державного виконавця Придніпровського відділу ДВС у м.Черкаси Центрального міжрегіонального Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Дьо Л.С. від 03.03.2021 року відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 711/7736/20 виданого 24.02.2021 року Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.11. 2020 року і продовжувати до досягнення найстаршою дитиною [PERSON] повноліття. За змістом наявної в матеріалах справи копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 17.03.2023 року №18055, складеного головним державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) Л.Дьо, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів за період з 03.11.2020 року по 01.03.2023 року складає 26015,83 грн. Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежнло від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом ст. ст. 180, 181, 184 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу (частина перша статті 15 СК України). Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання (частина третя статті 15 СК України). Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України). Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Частино 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Так, заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що в період з 03.11.2020 року по 01.03.2023 року він не мав можливості сплачувати повністю аліменти на утримання неповнолітніх дітей. У вказаний період він частково не працював за станом здоров`я, про що свідчать виписки зі стаціонару з історії хвороби. Він є інвалідом другої групи загального захворювання, йому протипоказана важка фізична праця та психоемоційні навантаження. Він потребує постійного лікування в домашніх умовах та періодичного лікування в стаціонарі на що необхідні кошти. Основний його дохід пенсія - 2500 грн., на яку на даний момент накладений арешт. Окрім цього, він щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг за місцем проживання, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни, що також повинно враховуватися при розгляді справи. Він надавав матеріальну допомогу дітям ( покупка велосипеда, павербанка, ноутбука та мобільного телефону), продукти, що набагато більше перевищує (неустойку ) пеню за несвоєчасну сплату аліментів. На підтвердження вказаного, відповідачем до відзиву додано копію довідки до акта огляду МСЕК серії 10ААБ №340034 від 25.04.2013 року, з якої вбачається, що з 24.04.2013 року відповідачу встановлена ІІ група інвалідності безтерміново. З виписки із медичної карти 7953 стаціонарного хворого реабілітаційного відділення КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської міської ради» від 10.09.2021 року вбачається, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської міської ради» з 31.08.2021 по 10.09.2021 року. З виписки із медичної карти стаціонарного хворого №ІХ-220101/491 від 28.03.2022 року вбачається, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Друга Черкаська міська лікарня відновленого лікування» з 22.03.2022 по 28.03.2022 року. Разом з тим, надані докази не можуть свідчити про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості із сплати аліментів. Так, обов`язок сплачувати аліменти виник у відповідача з 03.11.2020 року на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.01.2021 року. Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК, що суд враховує при встановленні доведеності вини відповідача. В даному випадку, суд вважає, що знаючи про прийняте судове рішення від 14.01.2021 року про стягнення аліментів, [PERSON] повинен був вчиняти дії, пов`язані з його виконанням, контролювати його виконання, оскільки його діти повинні мати належні та достатні засоби для існування. Також судом враховується і тривалість періодів, протягом яких він аліменти на утримання дітей не сплачував взагалі. Між тим, порушував норми чинного законодавства, що призвело до заборгованості по аліментах, яку на час розгляду справи не погасив у повному обсязі. Доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку із чим заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, відповідач не надав. Крім того, розмір заборгованості, що визначений державним виконавцем, відповідачем не спростований. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позивач має право на отримання від відповідача пені, у зв`язку з несвоєчасною сплатою аліментів. Вираховуючи розмір пені, суд виходить з наступного. Так, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), який Суд враховує відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК. Так, в даних правовідносинах матеріалами справи підтверджено, що у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів, що є підставою для застосування до нього відповідальності за прострочення їх сплати. Крім того, як вбачається з довідки державного виконавця, відповідач, починаючи з березня 2021 року сплачував кошти по аліментних платежах, але не регулярно та не в повному обсязі, а тому, відповідно знав про свій обов`язок щодо утримання неповнолітніх дітей. Також, враховується і тривалість періодів, протягом яких він аліменти на утримання дітей не сплачував взагалі. Між тим, порушував норми чинного законодавства, що призвело до заборгованості по аліментах, яку на час розгляду справи не погасив у повному обсязі. Доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти, у зв`язку із чим заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, відповідач не надав. Розмір заборгованості, що визначений державним виконавцем, відповідачем не спростований. Жодних належних, допустимих та переконливих доказів в обґрунтування заперечень проти позову, відповідачем до суду не надано. Враховуючи вищевикладене, надані суду письмові докази та їх належна правова оцінка вказують на наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за період з 03 листопада 2016 року по 01 березня 2023 року в розмірі 26 015 грн.83 коп. При прийнятті цього судового рішення судом враховані висновки постанови ВС від 03.04.2026 р. у справі 333/6020/16-ц. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Так, при зверненні до суду із даним позовом, позивачка, [PERSON] , не сплачувала судовий збір, у зв`язку з тим, що вона має пільгу щодо сплати судового збору, передбачену п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, відповідач, [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи безтерміново, що підтверджується даними пенсійного посвідчення серії [NUMBER] . Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Таким чином, судові витрати у розмірі 1073 грн. 60 коп. слід віднести за рахунок державного бюджету України у порядку, визначеному КМУ. На підставі викладеного,

Outcome: partial