Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

09 лютого 2023 року [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Манова Інна Миколаївна, звернулась до Саратського районного суду Одеської області про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування виконавчого комітету Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 25.04.2012 року між сторонами було укладено шлюб. Від спільного подружнього життя народилася донька [PERSON] , [INFO] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області зроблено актовий запис №19 та видано свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] . Спільне життя з відповідачем не склалося, рішенням Саратського районного суду Одеської області від 23 вересня 2014 року по справі 513/1280/14-ц- шлюб розірвано. Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 10 вересня 2015 року по справі 513/861/15-ц з відповідача на користь позивачки, на утримання доньки [PERSON] стягнуто аліменти, у розмірі 1000 гривень щомісяця, до її повноліття. 14 січня 2016 року подана заява про примусове виконання рішення суду. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, за період з 20.07.2015 року по 31.08.2022 року, заборгованість склала 89 560,33 гривень, більше ніж за сім років жодного платежу не було. З часу розірвання шлюбу по теперешній час відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Таким чином, відповідач, покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні доньки. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачкою самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, заборгованість складає 89560,33 гривні, жодної сплати за сім років не було. Зазначені факти, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю [PERSON] та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №516 від 12.09.2022 року та актом обстеження умов проживання служби у справах дітей від 26.09.2022 року. Позивачка [PERSON] працює серетарем Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, отримує заробітню плату, має у власності житловий будинок [ADDRESS] . Як вбачається з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав №82 від 25.08.2022 року, виконавчий комітет Петропавлівської сільської ради, з метою захисту законних прав та дотримання інтересів малолітньої [PERSON] , забезпечення умов для її належного утримання, виховання та повноцінного розвитку, вважає, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 21.02.2023 року, провадження у справі було відкрито та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 29.03.2023 року, підготовче засідання було відкладено, в зв`язку з необхідністю витребування з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомостей щодо перетинання відповідачем [PERSON] державного кордону України. Ухвалою суду від 12.04.2023 року, підготовче засідання було відкладено, в зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 25.04.2023 року, підготовче засідання було відкладено, в зв`язку з необхідністю повторного витребування з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України відомостей щодо перетинання відповідачем [PERSON] державного кордону України на установчі дані « [PERSON] ». Ухвалою суду від 10.05.2023 року підготовче засідання у справі було закрито та справу призначено до судового розгляду. 30.05.2023 року судовий розгляд справи було перенесено в зв`язку з неявкою до суду третьої особи. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Манова І.М. будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце розгляду справи, шляхом направлення повідомлення в додаток «Viber», яке ними отримано, до суду не з`явились. Представник позивача адвокат Манова І.М. до суду направила заяву, в якій просить провести судове засідання без її участі та участі позивача, а також не заперечили проти винесення по справі заочного рішення. Наполягає на задоволенні позовних вимог. Згідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 26.04.2023 року №513/227/23/ЕП-594/23-вих, «[PERSON]» 29.08.2020 року о 04:54 годині, покинув територію України (пропускний пункт Дякове) в наппрямку республіки Молдова, та до України не повертався. Відповідач [PERSON] в призначене судове засідання не з`явився, про розгляд справи в суді повідомлений шляхом направлення телефонограмми від 22.03.2023 року, яку він отримав, також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України».До суду відповідач відзив на позовну заяву не направив, клопотань про перенесення та відкладення слухання справи до суду не направив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (що виступає як орган опіки та піклування), будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, до суду не з`явився. До суду направлено заяву у якій просять суд провести розгляд справи без участі представника Петропавлівської сільської ради, позов визнають, проти його задоволення не заперечують. Враховуючи письмову згоду представника позивача на заочний розгляд справи, з урахуванням положень ст. 280, 281 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд, відповідно до ст. ст. 81, 13, ч.5 ст.263 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Положення ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК Україні, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав а також охоронюваних законом інтересів судом. Відповідно до п.п. 3,4 ст. 5 ст. 12 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Відносно надання суду будь-яких інших доказів, сторони до суду заяв та клопотань не надавали. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст. 150, ч.2 ст. 157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У відповідності до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Відповідно до пункту 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] в с.Петропавлівка Саратського району Одеської області, де в графі батьки зазначено: батько - [PERSON] (громадянин республіки Молдова), мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого (повторно) 11.04.2013 року Петропавлівською сільською радою Саратського району Одеської області (а.с.12). Заочним рішенням Саратського районного суду Одеської області від 23.09.2014 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , було розірвано (а.с.15). Заочним рішенням Саратського районного суду Одеської області від 10.09.2015 року, прийнято рішення стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень щомісячно, до її повноліття, чи до зміни матеріального, сімейного стану сторін, з індексацією відповідно до закону, починаючи з 20.07.2015 року(а.с.16). Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, наданого Саратським відділом ДВС у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), заборгованість відповідача [PERSON] за період з 20.07.2015 року по 31.08.2022 року складає 89560,33 гривень (а.с.17-18). Згідно, довідки №516 від 12.02.2022 року, виданої Петропавлівською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, [PERSON] зареєстрована та проживає на території Петропавлівської сільської ради, за адресою: [ADDRESS] , та на її утриманні знаходиться малолітня донька [PERSON] , [INFO] (а.с.20). Згідно характеристики виконавчого комітету Петропавлівської сільської ради Бідлгород-Дністровського району Одеської області (№530 від 23.09.2022 року), [PERSON] , яка працює на посаді секретаря вказаної сільської ради, за місцем роботи характерізується позитивно (а.с.19). Згідно довідок про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON] [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.14). Згідно комісійно акту обстеження умов проживання від 26 вересня 2022 року, затвердженого начальником служби у справах дітей Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, за адресою: [ADDRESS], де проживають позивачка [PERSON] з донькою [PERSON] , створені всі належні умови для їх проживання (а.с.21). До материалів справи додано довідку про доходи позивачки [PERSON] , з якої видно, що вона має стабільний щомісячниї дохід, у вигляді заробітньої плати (а.с.22). Згідно довідки Петропавлівського НВК «ЗОШ І-ІІІ ст. - ДНЗ (ясла-садок)» від 09.08.2022 року №21, яка видана на [PERSON] , [INFO] , ученицю 6 класу цього навчального закладу, її батько [PERSON] контакту зі школою не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Дитину до школи приводить і забирає мати, на виклики до школи приходить теж тільки мати (а.с.23). Згідно облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2016-2020 року, в домогосподарстві за адресою: [ADDRESS] , головою домогосподарства є [PERSON] , [INFO] , а також член домогосподарства - її донька [PERSON] , [INFO] (а.с.24-27). Згідно довідки №1 віж 02.01.2023 року, виданої Петропавлівською сільською радою Білгород-Дністровського района Одеської області, [PERSON] , [INFO] , не зареєстрований на території Петропавлівської сільської ради, але мешкав на території села з 2012 року по 2013 рік за адресою: [ADDRESS] . (а.с.54). Згідно акту про встановлення факту проживання [PERSON] від 02.01.2023 року, вкладений депутатом сільської ради [PERSON] разом із свідками-сусідами [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що [PERSON] не зареєстрований за адресою [ADDRESS] , та на території Петропавлівської сільської ради не проживає (проживав з 2012 року по 2013 рік) (а.с.31). Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачкою було надано до суду достатньо доказів того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньщї дітини і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дитини. У відповідності з ч. 4 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Враховуючи вищезазначене, органом опіки та піклування Петропавлівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області було складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до його доньки [PERSON] , [INFO] , який був затверджений рішенням цієї сільської ради від 25.08.2022 року за №82 (а.с.28,29). Висновок органу опіки та піклування Петропавлівської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області, згідно якого було визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України), при цьому суд констатує, що матеріали справи не містять доказів на спростування відомостей зазначених у висновку Органу опіки та піклування. Отже, суд достовірно встановив, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки та її виховання, виїхав за кордон та не спілкується з донькою в тому обсязі, який необхідний для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до дитини, не створює умов для нормальної життєдіяльності, що негативно впливає, у тому числі, й на фізичний розвиток, як складову виховання. Як наслідок, усі ці фактори, у їх сукупності, свідчать про те, що відповідач свідомо і умисно ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо дитини. Суд приходить до висновку, що поведінку відповідача у кращу сторону змінити не можливо, оскільки він сам цього не бажає. Незважаючи на те, що позбавлення батьківських прав вважається крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків і способом захисту прав та інтересів дитини, беручи до уваги принципи викладені в Декларації прав дитини, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду обставини, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача перш за все буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . На підставі наведеного, позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, статтею 169 СК України передбачено поновлення батьківських прав, якщо відповідачі підтвердять, що змінилося їх ставлення до обов`язків з виховання дитини. У відповідності до ст.141 ЦПК України із відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073 (однієї тисячі семидесяти трьох) гривень, 60 копійок. На підставі викладеного, в межах заявлених вимог, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства,

Outcome: approved