Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулась з позовом [PERSON] до [PERSON] , в якому просить встановити факт спільного проживання [PERSON] однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , у період з 2014 року по день смерті [PERSON] та факт належності [PERSON] , до четвертої черги спадкоємців після смерті [PERSON] , факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] , [INFO] , посилаючись на наступне. [PERSON] , обізнана від померлого [PERSON] , що спадкодавець за час життя заповіт не складав, порядок спадкування за законом не змінював. Спадкоємці першої-третьої черги відсутні. [PERSON] , вважає, себе спадкоємцем 4 черги, що належним чином прийняла спадщицу, яка відкрилася після смерті [PERSON] . Починаючи з 2014 року, родина [PERSON] та [PERSON] були пов`язані спільним побутом, де [PERSON] морально та матеріально підтримувала [PERSON] . Останній був сусідом [PERSON] та потребував сторонньої допомоги, інших родичів, не мав. [PERSON] надавала нематеріальні та матеріальні послуги [PERSON] у вигляді постійного спілкування, привітання зі святами і днем народження, купівлю продуктів, ліків, засобів домашнього вжитку, готувала їжу, прибирала, здійснювала нагляд та оплату комунальних послуг квартири за адресою: [ADDRESS] , проводила поточний ремонт вказаної квартири, до дійсного часу проживає у спірному майні, [PERSON] за власні кошти здійснила проведення поминального обіду, в подальшому буде підтверджено показаннями свідків. Копії чеків оплати комунальних послуг, набуття ліків, будівельних матеріалів додаються, у якості доказу додається акт від 10.08.2022 року, складений сусідами направлено адвокатські запити щодо стану здоров`я [PERSON] та його доходу, довідка про доходи, сімейні фото та інші документі на підтвердження факту проживання однією родиною будуть надані до судового засідання [PERSON] 30 листопада 2022 року відповідачем [PERSON] було подано заяву про невірне визначення складу осіб, що повинні приймати участь у справі та недоплату судового збору. 07 грудня 2022 року [PERSON] подала до суду відзив, в якому просила в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] в цивільній справі про встановлення наступних юридичних фактів: спільного проживання [PERSON] однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] ; встановлення факту належності [PERSON] до четвертої черги спадкування після смерті [PERSON] ; встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] - відмовити у повному обсязі, посилаючись на наступне. [PERSON] більше 20 років свого життя прожила разом із [PERSON] в його оселі, а саме в квартирі [ADDRESS] , вела з ним спільне господарство, була пов`язана спільним побутом, мала взаємні права та обов`язки із ним, лікувала хворого [PERSON] до останнього дня його життя, несла усі без виключення витрати по його похованню та має на руках абсолютно усі оригінали документів на підтвердження цього (спільні фото, оригінал свідоцтва про його смерть та оригінали правовстановлюючих документів на спірне житло). [PERSON] не знає точної дати смерті спадкодавця, ніколи в житті з ним не спілкувалася, немає жодного реального документу на підтвердження доводів своєї позовної заяви, до того ж офіційно одружена останніх двадцяти років, яка, скориставшись ситуацією зухвало та цинічно зайняла спірне житло шляхом зміни в ньому вхідних замків. 08 грудня 2022 року [PERSON] надала до суду зустрічну позовну заяву, в якій просила прийняти зустрічну позовну заяву [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , про встановлення факту її постійного проживання однієї сім`єю без шлюбу з [PERSON] , [INFO] , з 19.09.2001 року по день смерті останнього - [INFO] , до розгляду та поєднати до одного провадження з позовною заявою [PERSON] ; задовольнити позовні вимоги [PERSON] та встановити юридичний факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю без шлюбу з [PERSON] , [INFO] , 19.09.2001 року по день смерті останнього - [INFO] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] всі судові витрати по справі, посилаючись на таке. Приблизно в 1983-1984 році заявниця [PERSON] познайомилася із [PERSON] , оскільки останній працював на заводі «Краян» разом з її чоловіком [PERSON] , і вони всі разом проживали у гуртожитку цього заводу в будинку [ADDRESS] . З часом відносини між [PERSON] та [PERSON] стали більш теплими, внаслідок чого її шлюб із [PERSON] розпався. Після офіційного розірвання шлюбу із [PERSON] , яке сталося 19 вересня 2001 року, заявниця [PERSON] почала підтримувати фактичні шлюбні відносини із [PERSON] та проживати разом з ним у належній її мешканцю квартирі [ADDRESS] , оплачуючи із спільного бюджету комунальні послуги. Після смерті співмешканця [PERSON] заявниця [PERSON] отримала 27.10.2021 року до свідоцтво про його смерть, провела за свій рахунок 01.11.2021 року кремацію тіла. Факт тривалого спільного проживання спадкоємиці [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] може бути підтверджено документами, спільними фотографіями та показанням свідків з числа їх спільних знайомих. 18 січня 2023 року ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси було витребувано з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відомості про те, чи перебувала гр. [PERSON] , [INFO] , у зареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON] , [INFO] , починаючи з 20.03.2002 року і по день відкриття спадщини, [INFO] , чи не розірваний цей шлюб станом на теперішній час. 06 лютого 2023 року надійшла відповідь з Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), згідно якої актового запису про розірвання шлюбу між гр. [PERSON] , [INFO] , та гр. [PERSON] - не виявлено. 09 лютого 2023 року Одеська міська рада надала до суду позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, про визнання спадщини відумерлою, в якому просить прийняти до розгляду позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - Одеської міської ради та об`єднати до спільного розгляду в одному провадженні у цивільній справі № 521/15714/22 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Одеської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом тривалого строку; визнати відумерлою спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , що складається з квартири за адресою: [ADDRESS] ; встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого після набрання ним законної сили воно є підставою для державної реєстрації за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на таке. У матеріалах справи відсутні належні, достатні, допустимі та достовірні докази постійного проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства як [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , так і [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] у період понад 5 років до часу відкриття спадщини, а саме до 22.10.2021 року ані позивачем за первісним позовом, ані позивачем за зустрічним позовом не надано доказів спільного ведення ними та спадкодавцем [PERSON] господарства, наявності у них спільного бюджету, здійснення ними спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності взаємних прав та обов`язків. [PERSON] та [PERSON] вочевидь не належать до кола спадкоємців його майна, натомість спадщина після [PERSON] підлягає визнанню відумерлою в порядку, визначеному положеннями статті 1277 ЦК України. Ані [PERSON] під час звернення до суду з первісним позовом, ані [PERSON] під час звернення із зустрічним позовом не згадують одна про одну, хоча обидві вказують про проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з одним і тим же спадкодавцем [PERSON] . Натомість, позивачками не надано належних, достатніх, допустимих та достовірних доказів постійного проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства як [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , так і [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] у період понад 5 років до часу відкриття спадщини, а саме до [INFO] . Більш того, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] була сусідкою [PERSON] , при цьому незрозуміло взагалі яким чином [PERSON] пов`язана із [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, заявлені позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] є надуманими і безпідставними, та, відповідно, не підлягають задоволенню, а останні фактично вводять суд в оману щодо дійсних обставин справи 14 березня 2023 року [PERSON] було подано відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що позов, що поданий з боку Одеської міської ради є безпідставним, абсолютно нічим необґрунтованим, а усі без виключення відомості, що в ньому викладені, такими, що не відповідають дійсності, у зв`язку з чим в його задоволенні необхідно відмовити повністю. 15 березня 2023 року Одеська міська рада надала до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою від 16 березня 2023 року заяву Одеської міської ради про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Одеська міська рада, про встановлення юридичного факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом тривалого часу, за позовною заявою третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Одеської міської ради до [PERSON] , [PERSON] про визнання спадщини відумерлою - задоволено. Наклалено арешт на нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] . 20 березня 2023 представником [PERSON] [PERSON] було подано заперечення на заяву про забезпечення позову та додаткові пояснення. 24 березня 2023 року Одеська міська рада надала до суду відповідь на відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи із самостійними вимогами - Одеської міської ради, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини у справі № 521/15714/22; відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи із самостійними вимогами - Одеської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом тривалого строку у справі №521/15714/22; задовольнити позовні вимоги Одеської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , про визнання відумерлою спадщини у справі № 521/15714/22. В обґрунтування посилалась на те, що [PERSON] не надано доказів спільного ведення ними та спадкодавцем [PERSON] господарства, наявності у них спільного бюджету, здійснення ними спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності взаємних прав та обов`язків, тому спадщина після смерті [PERSON] підлягає визнанню відумерлою, а позовні вимоги Одеської міської ради підлягають задоволенню. 30 березня позивач за первісним позовом [PERSON] надала до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Ухвалою суду від 06 квітня 2023 року позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини -залишено без розгляду. Провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору Одеська міська рада, про встановлення юридичного факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом тривалого часу, позову третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Одеської міської ради до [PERSON] , [PERSON] про визнання спадщини відумерлою продовжено. Ухвалою від 06 квітня 2023 року підготовче провадження у цивільній справі за означеним позовом закрито, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Ухвалою від 06 квітня 2023 року було задоволено клопотання [PERSON] про виклик свідків. В судових засіданнях, призначених на 26 квітня 2023 року, 17 травня 2023 року свідків було допитано. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених сторонами доказів. В 1994 році гр. [PERSON] повністю сплатив у сумі 399000 грн. свій пайовий внесок до ЖБК «Малиновський-13», внаслідок чого став власником квартири [ADDRESS] . 26 грудня 2000 року Управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради видало на ім`я [PERSON] . Свідоцтво про право власності за № [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] у ЖБК «Малиновський-13». Право власності [PERSON] на це житло зареєстроване 12 січня 2001 року в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості, про що в книзі № 38к на стор. 43 зроблено відповідний запис за реєстраційним № 539. [INFO] гр. [PERSON] помер, внаслідок чого відкрилася спадщина, до складу якої входить вказана вище квартира [ADDRESS] у ЖБК «Малиновський-13». Приблизно в 1983-1984 році заявниця [PERSON] познайомилася із [PERSON] , оскільки останній працював на заводі «Краян» разом з її чоловіком [PERSON] , і вони всі разом проживали у гуртожитку цього заводу в будинку [ADDRESS] . З часом відносини між [PERSON] та [PERSON] стали більш теплими, внаслідок чого її шлюб із [PERSON] розпався. Після офіційного розірвання шлюбу із [PERSON] , яке сталося 19.09.2001 року, заявниця [PERSON] почала підтримувати фактичні шлюбні відносини із [PERSON] та проживати разом з ним у належній її співмешканцю квартирі [ADDRESS] , оплачуючи із спільного бюджету комунальні послуги. На підтвердження цього представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] [PERSON] надав до суду квитанції про оплату житлово-комунальних послуг у судовому засіданні, яке відбулось 13 червня 2023 року, квитанції про оплату комунальних послуг по квартирі [ADDRESS] в натурі. Квитанції було оглянуто суддею та представником Одеської міської ради. Наявність даних квитанцій в [PERSON] свідчить про те, що вона приймала участь в оплаті комунальних послуг з 2004 року по день смерті спадкодавця. Після смерті співмешканця [PERSON] заявниця [PERSON] отримала 27 жовтня 2021 року свідоцтво про його смерть, провела за власний рахунок [INFO] кремацію тіла. 02 листопада 2021 року заявниця [PERSON] подала до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі заяву про прийняття нею спадщини, яка відкрилася внаслідок смерті [PERSON] , у якості спадкоємця четвертої черги спадкування. Права [PERSON] на отримання спадщини, яка відкрилася після смерті спадкодавця [PERSON] , ґрунтуються не тільки на диспозиції ст. 1264 ЦК України, але й на роз`ясненнях, що надані у п. 21 постанови Пленуму Верхового Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», де сказано що: «При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Правила статті 1264 ЦК не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім`ї та дитячі будинки сімейного типу. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК». 08 листопада 2021 року на підставі заяви [PERSON] у Приморській державній нотаріальній конторі у м. Одесі була відкрита та зареєстрована спадкова справа № 551Б/2021 (№ 68608686 у Спадковому реєстрі). 10 листопада 2021 року державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Маслова М.В. направила до [PERSON] лист за № 551Б/2021/02-14, у якому роз`яснила їй про те, що відповідно до статті 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Цей факт визначається в судовому порядку. 27 квітня 2022 року, тобто після закінчення 6-місячного терміну, передбаченого для прийняття спадщини ст. ст. 1269-1271 ЦК України, державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Маслова М.В. направила до [PERSON] лист за № 551Б/2021/02-14, у якому сповістила її про те, що в проваджені Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса є заведена спадкова справа за № 551Б/2021 до майна [PERSON] , померлого [INFO] . З заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , - [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , спадкоємець за законом. До спадкового майна належить квартира за адресою: [ADDRESS] (сто сім). Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не зверталися. З врахуванням того, що спадкодавця [PERSON] , який був зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , знято з реєстрації у зв`язку зі смертю [INFO] , а станом на сьогодні, відповідно до відомостей за № Д1-80892-ю/л, отриманих від ДНАП ОМР 26 травня 2022 року, значиться зареєстрованою з 17 січня 1997 року тільки його мати [PERSON] , [INFO] , яка померла ще [INFO] , та того, що у спадкодавця [PERSON] спадкоємці, які передбачені ч. 3 та ч. 4 ст. 1268 ЦК України, відсутні, то, відповідно до ст. ст. 1269-1270 ЦК України, слід зробити висновок про те, що [PERSON] є єдиним претендентом на отримання спадщини, яка відкрилася після смерті спадкодавця [PERSON] , і, таким чином, був повністю відсутній спір між нею та будь-якою іншою особою про право на отримання в порядку спадкування майна, з якого складається спадкова маса, внаслідок чого, відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верхового Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», за якою якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини, у даному випадку вимоги [PERSON] слід було б розглядати в порядку окремого провадження. 17 червня 2022 року суддя Малиновського районного суду м. Одеси Леонов О.С. на підставі заяви [PERSON] постановив ухвалу про відкриття провадження у справі № 521/7937/22 (в провадженні № 2-0/521/159/22). Але, на спадщину, що відкрилася після смерті співмешканця [PERSON] , претендує у якості спадкоємця четвертої черги спадкування його сусідка по сходовій площадці - гр. [PERSON] . Таким чином, між [PERSON] та [PERSON] виник спір про право. Факт тривалого спільного проживання спадкоємиці [PERSON] разом зі спадкодавці [PERSON] може бути підтверджено наступними доказами: -наявність у [PERSON] свідоцтва про право власності на квартиру у ЖБК «Малиновський - 13» від 26 грудня 2000 року № [NUMBER], технічного паспорту на приватизовану квартиру [ADDRESS] , лікарського свідоцтва про смерть №1273 [PERSON] , Довідки про причини смерті [PERSON] , свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , довідки на одержання та підпоховання праху (замовник [PERSON] ), договір-замовлення на організацію та проведення поховання № 078057; - фотографій, де [PERSON] та [PERSON] проводили час разом (а. с. 71-72); - фотографії, де [PERSON] разом з двома сусідами знаходяться на кремації [PERSON] (а. с. 73); - копії фіскальних чеків про придбання ліків, використаних на лікування спадкодавця [PERSON] у 41 примірниках на 4-х аркушах (а. с. 74-77); - копія акту від 23 листопада 2022 року про неможливість потрапити до квартири [ADDRESS] (а. с. 79); - квитанції про оплату комунальних послуг по квартирі [ADDRESS] , які було оглянуто судом та представником Одеської міської ради; - показання свідків. Свідок [PERSON] (позивач): з [PERSON] вони були знайомі з 1983-1986 року. Проживали як сусіди в гуртожитку « Краян », в той час [PERSON] була одружена зі своїм першим чоловіком [PERSON] . Дружили вони з [PERSON] до 2001 року (в тому році [PERSON] розірвала шлюб з чоловіком [PERSON] ). Потім [PERSON] переїхала на [ADDRESS] до [PERSON] , він ніколи не був одружений та дітей в нього не було. Вони вели спільне господарство та проживали на [ADDRESS] . Мати [PERSON] вони перевезли з міста Миколаєва і вона проживала з ними весь час, а в 2018 році вона померла, поховали її в місті Миколаєві. До дня смерті [PERSON] вона проживала разом з ним. Вони не були розписані з ним, тому що мати [PERSON] цього не хотіла, а [PERSON] не думав, що помре, тому ніхто не думав про реєстрацію шлюбу. Свідок [PERSON] (друг сім`ї): свідок знав, що [PERSON] та [PERSON] разом у відносинах, не знав чи розписані вони. У відносинах вони були дуже довго. Похованням займалась [PERSON] та батьки свідка. [PERSON] з [PERSON] завжди були разом, часто приходили в гості. Свідок виріс на їх очах. Також разом вони ховали матір [PERSON] . Свідок знає, що вони разом працювали, а в якийсь момент стали проживати разом. [PERSON] проживала на [ADDRESS] приблизно з дев`яностих років. У квартирі жили [PERSON] , матір [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] (друг сім`ї): [PERSON] , матір [PERSON] та [PERSON] проживали разом на [ADDRESS] . [PERSON] з [PERSON] проживали з 2001 року. Свідок завжди думав, що вони перебували в шлюбі. Свідок часто був в них в гостях на свята. [PERSON] з [PERSON] проживали в великій кімнаті, а матір проживала у «закуточку» квартири. Вони завжди були дружні. [PERSON] завжди підтримувала здоров`я [PERSON] , який до останнього дня був бадьорий та не думав про смерть. Свідок [PERSON] (друг сім`ї): дружить з молодості з [PERSON] та [PERSON] . Після того, як [PERSON] розвелась із першим чоловіком, то вона з [PERSON] почали жити разом. У 2000 році [PERSON] перевіз свою матір в Одесу . Свідок дуже часто заходила до них в гості. Свідок не знала, що вони не одружені, вона завжди думала, що вони чоловік і дружина. Проживали вони завжди дружно та запрошували її в гості. Матір [PERSON] дуже любила доньку [PERSON] . Бюджет в них був завжди спільний, коли свідок хотіла позичити в них гроші, то [PERSON] завжди питала дозволу у [PERSON] і вони приймали спільне рішення. [PERSON] ніколи не думав про смерть. На даний момент [PERSON] до квартири на [ADDRESS] не пускають сусіди. Свідок [PERSON] (племінниця [PERSON] ): [PERSON] знає більше 20 років. Після того, як [PERSON] розвелась з чоловіком, то вона переїхала до [PERSON] . Свідок часто була в них у гостях, вони разом їздили на природу. Свідок тільки після смерті дізналась, що вони не були розписані. Вони завжди були разом. Свідок [PERSON] (ховав [PERSON] ): свідок думав, що [PERSON] з [PERSON] чоловік і дружина. [PERSON] займалась похованням [PERSON] . Вона дуже важко переживала смерть [PERSON] . Свідок під`їжджав на [ADDRESS] та забирав речі померлого у [PERSON] . Свідок [PERSON] (донька позивача): знає [PERSON] з народження. Матері свідка він приходиться неофіційним чоловіком, з ним вона проживала з 2001 року на [ADDRESS] . Вона часто приїжджала до них в гості. [PERSON] дуже добре відносився до свідка, допомагав їй зі вступом у ВНЗ. В них завжди було дуже багато планів. Похованням займалась матір. Крім матері в [PERSON] нікого не було. Смерть [PERSON] була неочікуваною. Відповідно до ч. 1 ст. 90 ЦПК України показання свідків - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідків, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Із роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 вбачається, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 р., доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтво про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Європейський суд з прав людини у рішенні Палати від 22.12.2004 у справі «Мерже і Крос проти Франції» зазначив, що сімейне життя включає не лише соціальні, моральні чи культурні взаємини, а й інтереси матеріального характеру. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року № 6-97цс11, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. У постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. У статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Ознакою сім`ї є наявність між її членами взаємних прав та обов`язків. Члени сім`ї наділені цілою системою прав та обов`язків, які зумовлені їхнім спільним проживанням. Виходячи з наведених норм, кожна людина має право на сімейне життя, при цьому укладання шлюбу між чоловіком та жінкою не є обов`язковою умовою для створення їхньої сім`ї. Сім`я може бути створена на будь-яких підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. І хоча проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя, але між особами, які проживають однією сім`єю без шлюбу виникають певні сімейні права та сімейні обов`язки, які в деяких випадках прирівнюються до прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи докази в їх сукупності, надані позивачем за зустрічним позовом на підтвердження своїх доводів, та встановлені в ході розгляду справи обставини, суд вважає безспірним факт проживання однією сім`єю позивача за зустрічним позовом [PERSON] з померлим [PERSON] як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 19 вересня 2001 року по 22 жовтня 2021 року та вважає за можливе позов задовольнити. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 березня 2023 року застосовані заходи забезпечення позову, накладено арешт на нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 158 ЦПК України - У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Згідно ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги за зустрічним позовом задоволені, то з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] на користь позивача за зустрічним позовом підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 992,40 грн. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved