Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

В березні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: ПАТ НАСК "ОРАНТА" у якому просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 30 087, 06 грн, судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що 06.10.2022 року о 07:42 год. на Кільцевій дорозі у м.Києві він рухався на своєму автомобілі "Fiat Doblo", реєстраційний номер [NUMBER] , у третій смузі у прямому попутному напрямку ліворуч від автомобіля марки "Mitsubishi |Pajero", реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував відповідач [PERSON] , на підставі посвідчення водія серії [NUMBER] , свідоцтва про реєстрацію транпортного засобу серії [NUMBER] та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 210686734, виданого ПАТ НАСК "Оранта", який рухався у першій смузі зі сторони вул.Котельникова в напрямку вул.Соборна. Через порушення відповідачем правил дорожнього руху сталось ДТП, протиправність дій підтверджується вироком Святошинського районного суду м.Києва від 14.12.2022 року, яким його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідно до звіту № 20221006/Ф від 14.11.2022 року вартість матеріальних збитків складає 167 898,36 грн. На підставі його заяви ПАТ НАСК "ОРАНТА" 01.02.2023 року зробила страхову виплату у розмірі 140 000,00 грн, від решти матеріальних збитків в сумі 27 898,36 грн відмовились. Внаслідок ДТП він поніс такі матеріальні збитки: 27 898,36 грн - не відшкодовані матеріальні збитки, 388,70 грн - витрати на електроннє повідомлення від 08.11.2022 року про виклик відповідача для проведення огляду його автомобіля, 1 800,00 грн - витрати по проведення робіт експертної компанії ТОВ "Еспертплюс", 1 073,60 грн - судові витрати, у зв`язку з чим просить позов задовольнити. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями Святошинського районного суду м.Києва від 27.03.2023 року визначено головуючу суддя Твердохліб Ю.О. (а.с. 51-52). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 29.03.2023 року відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с. 55) В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, направив до суду заяву у якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, вважає, що має відповідати страхова компанія, оскільки у нього є страховий поліс, який повністю покриває збитки. Крім того, він пенсіонер, щомісячно сплачує штраф в порядку виконання вироку Святошинського районного суду м. Києва від.14.12.2022, коштів зайвих не має, його дохід 4 000,00 грн, може відшкодувати збитки лише після погашення штрафу. 24.04.2023 року представник третьої особи ПАТ НАСК "ОРАНТА" Лінкевич О.В. направив до суду пояснення на позовну заяву у яких зазначає, що факт перерахування страховиком на користь потерпілого страхового відшкодування у розмірі, погодженому між ними, свідчить про виконання страховиком в повному обсязі свого зобов`язання з виплати страхового відшкодування. Щодо різниці між виплатою страхового відшкодування та понесених фактичних збитків вважають, що позивач не позбавлений права звернутись до особи відповідальної за збиток, який є теж особою, відповідальною за завданий збиток, з вимогою про сплату відшкодування шкоди (різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, просили розглядати справу без участі їх представника. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення відповідача, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. В судовому засіданні встановлено, що вироком Святошинського районного суду м.Києва від 14.12.2022 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, згідно якого 06.10.2022 року о 07:42 год. керуючи транпортним засобом автомобілем "Mitsubishi Pajero", реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по Кільцевій дорозі, 22 у м.Києві скоїв зіткнення з автомобілем "Fiat Doblo", реєстраційний номер [NUMBER] та "Hyundai i30", реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок чого пасажирам [PERSON] та [PERSON] було спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості (а.с. 6-8). Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Оскільки вказаний вирок Святошинського районного суду є чинним і має по цій справі преюдиційне значення, вказані обставини стосовно вини [PERSON] у вказаному ДТП відповідно до вказаної норми ч. 6 ст.82 ЦПК України не підлягають доведенню. 19.03.2023 року компанією було перераховано на користь [PERSON] страхове відшкодування в сумі 140 000,00 грн (.а.с.46). Згідно звіту про визначення вартості матеріальних збитків від 14.11.2022 року вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ "Fiat Doblo", реєстраційний номер [NUMBER] внаслідок ДТП, складає 167 898,36 грн (а.с. 09-42). Згідно акту № ОУ-0000083 здачі-прийняття робіт (наданих послуг) вартість робіт по визначенню розміру матеріальних збитків КТЗ "Fiat Doblo", реєстраційний номер [NUMBER] складає 1 800,00 грн (а.с. 43), які згідно платіжної інструкції 0.02736491566.1 від 10.11.2022 року перераховані [PERSON] на рахунок ТОВ "Експертплюс" (а.с.44). Згідно фіскального чеку 3000458527 від 08.11.2022 року АТ "Укрпошта" [PERSON] сплатив за направлення повідомлення на адресу [PERSON] про огляд автомобіля "Fiat Doblo", реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 45). Спір між сторонами виник з приводу стягнення з власника транспортного засобу збитків, завданих позивачу в результаті ДТП, виходячи з вартості ремонтних робіт за відрахуванням суми виплаченого страхового відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦПК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Велика палата Верхового Суду у постанові від 04.07.2018р., справа № 755/18006/15-ц, зробила наступні висновки щодо застосування норм права: відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] у повному обсязі довів свої позовні вимоги, відповідач [PERSON] не спростував вимоги позивача належними та допустимими доказами, а тому на користь позивача підлягає стягненню 27 898,36 грн (різниця між страховою виплатою та вартістю матеріального збитку відповідно до звіту від 14.11.2022), 388,70 грн (витрати на електронне повідомлення від 08.11.2022 року про виклик відповідача для проведення огляду його автомобіля), 1 800,00 гр (витрати по проведення робіт експертної компанії ТОВ "Еспертплюс"). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України та стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 1800,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved