Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 114551 від 18.12.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів на загальну суму 36 966,15 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.10.2015 року вона як позичальник з Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» (Банк), ЄДРПОУ: 33308489, уклала кредитний договір з грейс періодами (рахунок) № 2779/2495DCLRG1PT (Оптимальний Грейс) на отримання грошових коштів (кредит), на загальну суму 14223,53 грн., строк кредитування 45 платіжних періодів. Цього ж дня [PERSON] отримала зазначений кредит готівкою. Дата повернення кредиту 02.08.2019 року. В подальшому, у зв`язку з невиконанням нею своїх зобов`язань, щодо повного та своєчасного погашення заборгованості між Банком та іншими фінансовими установами відбулись відступлення права вимоги. Перехід відступлення права грошової вимоги, в тому числі правонаступництво, на підставі укладеного кредитного договору від первісного до нового Кредитора: ПАТ «Платинум Банк», ЄДРПОУ: 33308489, ТОВ «Фінансова компанія «Женева», ЄДРПОУ: 40888017 ТОВ «Вердикт Капітал», ЄДРПОУ: 36799749. У зв`язку з існуванням договірних фінансових зобов`язань ТОВ «Вердикт Капітал» зверну-лось до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, який видав виконавчий напис № 114551 від 18.12.2020 року про стягнення з [PERSON] на підставі укладеного кредитного договору з грейс періодами (рахунок) № 2779/2495DCLRG1PT (Оптимальний Грейс) від 30.10.2015 року, сума заборгованості складає 36316,15 грн., в тому числі: 6561,82 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 29,85 грн. прострочена заборгованість за комісією; 5623,53 грн. строкова заборгованість за сумою кредиту; 100,31 грн. строкова заборгованість за комісією; 24000,64 грн. строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користуванням кредиту; 650 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню становить 36966,15 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 03.11.2020 року по 08.12.2020 рік. 12.01.2021 року приватним виконавцем виконавчому округу міста Києва Малковою Марією Вікторівною, відкрито виконавче провадження № 64092950, відносно [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , прож. за адресою: [ADDRESS] ; [ADDRESS] , на підставі вищевказаного виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича № 114551 від 18.12.2020 року, про стягнення з боржника, [PERSON] , на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість в розмірі 36966,15 грн. 12.01.2021 року державним виконавцем внесено постанови про відкриття виконавчого провадження № 64092950, про стягнення з боржника основної винагороди, про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій; 14.01.2021 року постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Позивачка з 30.10.2015 року по сьогоднішній день, не отримувала ні поштовим листом, ні телефонним дзвінком, інформацію про дані прострочення та зобов`язання. Також, [PERSON] не отримувала будь-які повідомлення про наявність кредитної заборгованості, про порядок стягнення заборгованості, строків погашення та про початок процедури позасудового стягнення. Вона не може погодитися з діями приватного виконавця про стягнення вказаного боргу з неї на підставі виконавчого напису. Вважає вказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, у зв`язку з не отриманням позивачкою будь-яких документів, які б свідчили про дане прострочення та зобов`язання, повідомлення про наявність кредитної заборгованості, про порядок стягнення заборгованості, строків погашення та про початок процедури позасудового стягнення, підстави вважати про безспірний порядок стягнення грошових коштів даної заборгованості в сумі 36966,15 грн. є недопустимим, не правомірним та таким, що суперечить законодавству України, а дії приватного нотаріуса Горай О.С., направлені на винесення виконавчого напису є протиправними. Таким чином вважає, що приватним нотаріусом порушені вимоги Постанови КМ України від 29.06.1999 року за № 1172, оскільки підстав для винесення зазначеного напису не було, він вчинений з порушенням норм чинного законодавства та є таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому, відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється ЗУ «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України «296/5 від 22.02.2012 року, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Так, згідно ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» передбачає умови вчинення нотаріусом виконавчих написів. У відповідності до п. 3.1 глави 16, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше 3 років, а у відносинах між підприємствами, установами, організаціями - не більше 1 року. Отже, з системного аналізу норм чинного законодавства вбачається, що нотаріус, перш ніж вчиняти виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку № 1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Стаття 50 ЗУ «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються в суді. Право на оскарження нотаріальної дії або відмова в її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії та акти. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав та обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у нього раніше. 12.05.2023 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження з повідомлення сторін, якою роз`яснено їх процесуальні права подачі заяв по суті справи та встановлено відповідні строки. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач 09.06.2023 р. надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову, з обґрунтуванням безспірності боргу у оскаржуваному виконавчому написі, однак ніяких доказів на підтвердження цього надано не було. Треті особи у судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце слухання справи оповіщені відповідно до вимог ст. 128, 130 ЦПК України. Заяв про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. Відзив чи пояснення на позовну заяву не надали. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, 18.12.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис № 114551 від 18.12.2020 року про стягнення з [PERSON] на підставі укладеного кредитного договору, який був відступлений з правом вимоги відповідачу з грейс періодами (рахунок) № 2779/2495DCLRG1PT (Оптимальний Грейс) від 30.10.2015 року, сума заборгованості складає 36316,15 грн., в тому числі: 6561,82 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 29,85 грн. прострочена заборгованість за комісією; 5623,53 грн. строкова заборгованість за сумою кредиту; 100,31 грн. строкова заборгованість за комісією; 24000,64 грн. строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користуванням кредиту; 650 грн. плата за вчинення виконавчого напису. Загальна сума, що підлягає стягненню становить 36966,15 грн. У відповідності до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно зі ст. 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5. Відповідно до п. 2 Переліку документів для одержання виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису за кредитним договором додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. За змістом статті 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як встановлено судом, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При цьому, приймаючи рішення у справі, суд виходить з вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України відповідно до яких, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідачем та третіми особами не було надано жодних документів які б могли підтвердити, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем, зазначений у написі є безспірним. Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним, оскільки позивач звернувся одразу до суду після початку стягнення з нього заборгованості по виконавчому напису нотаріуса, заперечив розмір боргу, це є достатньою правовою підставою для визнання даного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, що фактично скасовує його чинність з моменту вчинення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1073,60 грн., так як позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову, відповідно до положень ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Outcome: approved