Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Глибоцької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області про визначення місця проживання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22 березня 2019 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Шлюб зареєстровано Глибоцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу, 22 березня 2019 року зроблений відповідний актовий запис № 7. Від їхнього шлюбу сторони мають одну малолітню дитину - [PERSON] [INFO] , яка проживає з позивачем та у зв`язку з тим, що відповідачка самоусунулася від утримання та виховування, дитина повністю знаходиться на його утриманні. Після одруження, позивач з відповідачем проживали в житловому будинку покійних батьків позивача, який розташований в [ADDRESS] . Їхнє спільне проживання склалося не найкращим чином. Під час спільного проживання відповідач зловживала спиртними напоями та вела аморальний спосіб життя. У зв`язку із зловживанням спиртними напоями та у зв`язку з вчиненням інших правопорушень, відповідач неодноразово була доставлена до відділення поліції' №5 ( смт. Глибока) ЧРУП ГУНП України в Чернівецькій області. У листопаді 2021 року з метою збереження сім`ї, позивач у черговий раз намагався пояснити відповідачу, щоб вона не зловживала спиртними напоями, однак відповідач не дослухавшись поради позивача, залишила дитину йому і покинула будинок. В подальшому відповідач не брала участі ані у вихованні, ані в матеріальному утриманні дитини, оскільки вона фактично втратила будь-який інтерес до своєї рідної доньки. 15 вересня 2022 року рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду набрало законної сили 18.10.2022 року. Таким чином, його донька [PERSON] , [INFO] , фактично проживає разом з позивачем у будинку [ADDRESS] , в той час як зареєстрована в [ADDRESS] разом зі своєю матір`ю [PERSON] , яка не бере жодної участі у її вихованні та утриманні. Враховуючи вказані обставини, позивач у квітні 2023 року звернувся до старости Старостинського округу № 3 Глибоцької селищної ради з заявою про зміну місця реєстрації дитини. Старостинським округом №3 Глибоцької селищної ради позивачу було відмовлено через відсутність письмової згоди матері ( відповідача ) на зміну реєстрації місця проживання дитини. За таких обставин позивач вважає, що реєстрація місця проживання дитини [PERSON] [INFO] , у житловому будинку [ADDRESS] , де вона не проживає, порушує її права визначені ч.2 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства». Тому просить суд, визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] ; надати дозвіл на реєстрацію місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] без згоди матері [PERSON] , [INFO] ; покласти судові витрати на відповідача. В судовому засіданні [PERSON] та його адвокат - Мустяца І.М. підтвердили обставини викладені в позові, просили суд його задовольнити та не заперечували, щодо заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомила і не просила суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Представник служби у справах дітей Глибоцької селищної ради Заіць М.М. в судовому засіданні підтвердила обставини зазначені у позові та не заперечував, щодо задоволення позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов № 210 від 06 березня 2023 року, складеного комісією Старостинського округу №3 Глибоцької селищної ради, дитина [PERSON] , [INFO] , постійно проживає в житловому будинку [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 456 від 03.03.2023 року Кам`янецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, дитина [PERSON] [INFO] зареєстрована в [ADDRESS] , однак за місцем реєстрації не проживає. Відповідно до довідки № 209 Старостинського округу № 3 Глибоцької селищної ради [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] . Разом з ним у даному житловому будинку проживає без реєстрації його донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до характеристики Черепковецького ЗДО, [PERSON] відвідує дитячий садок з 01 грудня 2021 року по теперішній час. Дитина виховується в не повній сім`ї. Матеріально - економічне становище задовільне. Вихованням дитини займається тільки батько. Дитина регулярно відвідує дитячий садок, завжди охайна, доглянута. Мати контакту з закладом де виховується її дитина не підтримує, з вихователями не спілкується. Дитину до садочка приводить і забирає тільки батько. Дитина [PERSON] - здорова, росла дівчинка, що підтвержується відповідною характеристикою. Відповідно до довідки № 24.07/01-864-23 від 03.03.2023 року позивач працює на посаді провідного спеціаліста відділу карантину рослин управління фітосанітарної безпеки Головного управління Держпродспоживслужби в Чернівецькій області. Відповідно до довідки про доходи, загальна сума доходу позивача за місцем роботи, з вересня 2022 по лютий 2023 року становить 47527 гривень 77 копійок. Відповідно до витягу з інформаційно - аналітичної системи МВС України, позивач до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. Висновком органу опіки та піклування Глибоцької селищної ради щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання її батька [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] підтверджуються зазначені обставини. Рішенням № 29/254 виконавчого комітету Глибоцької селищної ради від 13.12.2022 року визначено місце проживання малолітньої [PERSON] [INFO] за фактичним місцем проживання її батька [PERSON] в [ADDRESS] . На підставі описаних вище доказів судом встановлено, що на даний час [PERSON] повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про неї, займається її вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Крім того, як вбачається з позовної заяви, між сторонами є спір щодо місця проживання дітей. Відповідно до частин другої, восьмої та дев`ятої статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами четвертої, п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно зі статтею 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тлумачення частини другої статті 171 СК України свідчить, що вона закріплює випадки, коли думка дитини має бути вислухана обов`язково. До таких випадків належить: вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її виховання (стаття 159 СК України); вирішення спору між батьками, іншими особами щодо її місця проживання (стаття 161 СК України); вирішення спору про позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України); вирішення спору про поновлення батьківських прав (стаття 169 СК України); вирішення спору щодо управління її майном (стаття 177 СК України). Разом з тим, з огляду на вік малолітньої дитини, в даному конкретному суд не вбачає можливості заслуховування її думки щодо суті спору. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливим. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v.UKRAINE, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У рішенні від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» Європейського суду з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (параграф 76). Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у спорі, а вже тільки потім права батьків. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що на даний час психоемоційний зв`язок дитини із батьком є тісним, [PERSON] належним чином забезпечує духовний та фізичний розвиток дитини, її виховання та навчання. З огляду на викладене, суд вважає, що визначення місця проживання дитини на даному етапі її розвитку разом з батьком відповідатиме її якнайкращим інтересам та забезпечить сталий емоційний, фізичний та духовний розвиток. Що стосується вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] без згоди матері [PERSON] , [INFO] , то вона є передчасною, оскільки судове рішення про визначення місця проживання дитини є достатньою підставою для реєстрації місця проживання дитини і у разі відмови компетентного органу у реєстрації дитини, то у позивача виникне право оскаржити такі дії до суду. У відповідності до вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає, що судові витрати у справі слід розподілити відповідно до задоволених вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial