Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради про захист прав споживачів, посилаючись на те, що листом від 15.07.2022 року за № 5 [PERSON] звернулась до Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради» із проханням припинення постачання теплової енергії із доданням відповідного акту про відключення від мережі опалення. Але листом від 10.08.2022 року № 06/1425 комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради відмовило у припиненні теплопостачання. Позивач не згодний з таким рішенням відповідача з огляду на наступне. Отримавши для акцептування договір купівлі-продажу теплової енергії № 682 від 28 січня 2020 року фізична особа [PERSON] не здійснила жодних дій які можна було б розцінювати як прийняття пропозиції викладеної в договорі. Таким чином відповідно до вимог діючого законодавства договір купівлі-продажу теплової енергії № 682 від 28.01.2020 року є недійсним. Виходячи з ч. 3 умов Договору, вбачається значний дисбаланс прав та обов`язків споживача, що прямо суперечить нормам Закону України «Про захист прав споживачів» у тому числі вимогам ч. 2 ст. 18 Закону, таким чином ці умови Договору вочевидь є несправедливими. З ч. 4 договору вочевидь вбачається дисбаланс обов`язків споживача та постачальника, у зв`язку із чим дані умови договору не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» а саме ч. 2 ст. 18 Закону, бо обсяги обов`язків споживача навіть приблизно не відповідають обсягам обов`язків постачальника, що також є несправедливими умовами договору. Розділом 7 договору встановлено відповідальність сторін, зі змісту цього розділу вбачається несправедливість умов договору, та надто великий дисбаланс між надто значними обсягами відповідальності споживача та майже відсутньою відповідальністю постачальника. Пункт 7.2.7. взагалі не залежить від волевиявлення споживача, бо споживач не в змозі відповідати за обставини, що викладені в ньому. П. 7.2.8 встановлена лише одностороння відповідальність за відмову від підписання акту звірки, тобто відповідальність несе лише споживач, а для постачальника за аналогічну ситуацію жодної відповідальності не передбачається. З вищенаведеного вочевидь вбачається дисбаланс обов`язків споживача та постачальника, у зв`язку із чим дані умови договору не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» а саме ч. 2 ст. 18 Закону, бо обсяги обов`язків споживача навіть приблизно не відповідають обсягам обов`язків постачальника, отже є несправедливими умовами договору. Але незважаючи на відсутність договірних правовідносин позивач сумлінно сплачував рахунки за теплову енергію що постачалась Комунальним підприємством теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської Ради». Були оплачені наступні рахунки КПТМ «Черкаситеплокомуненерго»: Рахунок на оплату № 682 від 31 січня 2022 року за січень 2022 року на загальну суму з ПДВ 17977,28 грн., де зазначено оплату за: 1)умовно-постійну частину двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії (місячна абонентська плата на одиницю теплового навантаження) [ADDRESS] , (офісні приміщення). 2)Теплова енергія по приладу обліку вул. М. Залізняка 34/4, (офісні приміщення) Рахунок на оплату №682 від 28 лютого 2022 року за лютий 2022 року на загальну суму з ПДВ 13308,88 грн., де зазначено оплату за: 1)умовно-постійну частину двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії (місячна абонентська плата на одиницю теплового навантаження) [ADDRESS] , (офісні приміщення) 2)Теплова енергія по приладу обліку вул. М. Залізняка 34/4, (офісні приміщення) Рахунок на оплату № 682 від 31 березня 2022 року за березень 2022 року на загальну суму з ПДВ 12548,22 грн., де зазначено оплату за: 1)умовно-постійну частину двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії (місячна абонентська плата на одиницю теплового навантаження) [ADDRESS] , (офісні приміщення) 2)Теплова енергія по приладу обліку вул. М. Залізняка 34/4, (офісні приміщення) Рахунок на оплату № 682 від 30 квітня 2022 року за квітень 2022 року на загальну суму з ПДВ 3689,15 гри, де зазначено оплату за: 1)умовно-постійну частину двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії (місячна абонентська плата на одиницю теплового навантаження) [ADDRESS] , (офісні приміщення) 2)Теплова енергія по приладу обліку вул. М. Залізняка 34/4, (офісні приміщення) Акт наданих послуг №682 від 31 травня 2022 року за травень 2022 року на загальну суму з ПДВ 1446,41 гри, де зазначено оплату за: 1)умовно-постійну частину двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії (місячна абонентська плата на одиницю теплового навантаження) [ADDRESS] , (офісні приміщення) Рахунок на оплату № 682 від 30 червня 2022 року за червень 2022 року на загальну суму з ПДВ 1446,41 грн., де зазначено оплату за: 1)умовно-постійну частину двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії (місячна абонентська плата на одиницю теплового навантаження) [ADDRESS] , (офісні приміщення) Рахунок на оплату №682 від 31 липня 2022 року за липень 2022 року на загальну суму з ПДВ 1446,41 грн., де зазначено оплату за: 1)умовно-постійну частину двоставкового тарифу на послугу з \~ \~ \~ \~постачання теплової енергії (місячна абонентська плата на одиницю теплового навантаження) [ADDRESS] , (офісні приміщення) Рахунок на оплату №682 від 31 серпня 2022 року за серпень 2022 року на загальну суму з ПДВ 1446,41 грн., де зазначено оплату за: 1)умовно-постійну частину двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії (місячна абонентська плата на одиницю теплового навантаження) [ADDRESS] , (офісні приміщення) Рахунок на оплату №682 від 30 вересня 2022 року за вересень 2022 року на загальну суму з ПДВ 1446,41 грн., де зазначено оплату за: 1)умовно-постійну частину двоставкового тарифу на послугу з \~ \~ \~ \~постачання теплової енергії (місячна абонентська плата на одиницю теплового навантаження) [ADDRESS] , (офісні приміщення) Таким чином, у зв`язку із тим, що договір з Комунальним підприємством теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради фактично є недійсним, а відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодовувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Отже з огляду на вищевикладене, та тим фактом що [PERSON] сплачувала щомісяця рахунки на оплату, та у кожному рахунку було зазначено-уомвно-постійна частина двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії (місячна абонентська плата на одиницю теплового навантаження) [ADDRESS] , (офісні приміщення) - тобто послуга з теплопостачання фактично не відбувається а сплачується абонентська плата без фактичного надання послуги, таким чином відшкодуванню підлягають сплачені суми за січень, 2022 року, за лютий 2022 року, за березень 2022 року, за квітень 2022 року, травень 2022 року, червень 2022 року, липень 2022 року, серпень 2022 року, вересень 2022 року. Таким чином підлягають відшкодуванню суми по наступним оплаченим рахункам: Рахунок на оплату № 682 від 31 січня 2022 року на суму 1446,41 грн.; Рахунок на оплату №682 від 28 лютого 2022 року на суму 1446.41 грн.; Рахунок на оплату №682 від 31 березня 2022 року на суму 1446,41 грн.; Рахунок на оплату №682 від 30 квітня 2022 року на суму 1446,41 грн.; Акт наданих послуг № 682 від 31 травня 2022 року на суму 1446,41 грн.; Рахунок на оплату №682 від 30 червня 2022 року на суму 1446,41 грн.; Рахунок на оплату №682 від 31 липня 2022 року на суму 1446,41 грн.; Рахунок на оплату №682 від 31 серпня 2022 року на суму 1446,41 грн.; Рахунок на оплату №682 від 30 вересня 2022 року на суму 1446,41 грн. Разом до відшкодування підлягає 13017,69 грн. Просить визнати недійсним договір купівлі - продажу теплової енергії № 682 від 28 січня 2020 року. Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради (ЄДРПОУ 02082522) відшкодування сплачених коштів у сумі 13017,69 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд в позові відмовити з підстав зазначених у відзиві. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного. За правилами\~статей 12,\~81\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК). Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 3, 7, 10 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною третьою\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником нежитлових приміщень першого поверху № 3-1, 3-2, 3-3, 3-4, що розташовані за адресою [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 315944307 від 24.11.2022 року. 28 січня 2020 року між [PERSON] (споживач) та КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» (постачальник) був укладений договір купівлі-продажу теплової енергії № 682 від 28.01.2020 року. Згідно п. 1.1. договору відповідач зобов`язується поставити товар-теплову енергію на потреби опалення, підігріву води споживачеві, який зобов`язаний оплатити прийняту теплову енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію теплоспоживального обладнання, що ним використовується. ЦК України\~у ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до пункту 2 ч.1\~ст. 208 ЦК України\~правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за винятком випадків, передбачених ч.1\~ст. 206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1\~ст. 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у\~ст. 642, 643 ЦК України. Частина 1\~ст. 628 ЦК України\~передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Розкриваючи зміст засади свободи договору, у ст.\~6,\~627 ЦК України\~визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору,\~ЦК України\~разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу другого ч. 3 ст.\~6\~та ст.\~627\~цього\~Кодексу\~при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього\~Кодексу\~та інших актів цивільного законодавства. Зазначені положення узгоджуються з нормами ч. 1 ст.\~203, ч. 1 ст.\~215 ЦК України, відповідно до яких підставою недійсності правочинів є суперечність їх актам цивільного законодавства. Вказаний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 757/45133/15-ц (провадження № 14-114цс18). Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Згідно зі\~ст. 24 Закону України «Про теплопостачання»\~одним із основних обов`язків споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Пунктом 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що споживач комунальних послуг, зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до Правил користування тепловою енергією, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198\~(далі-Правила) споживач теплової енергії це фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Пунктом 4 цих Правил встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Відповідно до рекомендованих роз`яснень, договір купівлі-продажу теплової енергії № 682 від 28.01.2020 року, повністю відповідає всім нормам законодавства. Укладення даного договору є обов`язковим для сторін, тому як він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язковим для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 638 ЦК України (в редакції на момент укладення Договору), договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Істотними умовами договору про надання житлово- комунальної послуги є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна І послуги; 6) порядок оплати послуги; 7) порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання. Згідно ст. 646 ЦК України, відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правовий має вчинятися у формі, встановленій законом. Правовий має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. При укладенні договору № 682 купівлі-продажу енергії від 28 січня 2020 року позивачем на адресу КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» жодних заперечень щодо умов договору не надходило. Позивачем було підписано договір № 682 купівлі-продажу теплової енергії від 28.01.2020 року на умовах запропонованих КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з додержанням вимог, встановлених ч.ч. 1-, 5, 6 ст. 203 ЦК України. Суд не бере до уваги посилання позивача на несправедливі умови договору та дисбаланс прав та обов`язків споживача, оскільки позивач в позовних вимогах просить визнати недійсним Договір в цілому, а не конкретні умови (пункти) договору, які на його думку є несправедливими. Стаття 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», на яку посилається позивач, визначає підстави визнання недійсними саме умов договорів, що обмежують права споживача. Щодо прав та обов`язків споживача та постачальника, позивач не конкретизує які саме пункти розділів 3 та 4 договору є на його думку несправедливими. Щодо відповідальності визначеної розділом 7 договору, позивач вказує що саме пункти 7.2.7. та 7.2.8. договору є на його думку несправедливими, хоча позовні вимоги про визнання пунктів 7.2.7. та 7.2.8. договору недійсними (з підстави несправедливості) позивач не висуває. Умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони одночасно, порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, завдають шкоди споживачеві. Такого висновку дійшов Верховний Суд, аналізуючи положення п.6 ч. 1 ст. 3 і ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу та норми ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо несправедливих умов договору у постанові від 8.06.2016 (справа № 6-330цс16). Так, визначення відповідного поняття закріплено в частині другій зазначеної статті. Зокрема, умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу. Позивачем не надано жодних належних доказів, які б свідчили про порушення принципу добросовісності відповідачем, наслідком якого став дисбаланс договірних прав та обов`язків та завдання шкоди позивачу. Таким чином, враховуючи відсутність наявності одночасно всіх ознак, які свідчать про те, що умови договору є несправедливими відповідно до приписів ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», тому правові підстави для визнання цього договору недійсним відсутні. Позивач в своїй позовній заяві посилається на рахунки на оплату, як на доказ сплати за теплову енергію. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію. Частиною другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», встановлено, що первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Преамбулою Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (далі - Положення), визначено, що це положення розроблено відповідно до Закону України "Про Національний банк України" і визначає порядок ведення касових операцій у національній валюті України юридичними особами (крім банків) та їх відокремленими підрозділами незалежно від організаційно-правової форми та форми власності, органами державної влади та органами місцевого самоврядування під час здійснення ними діяльності з виробництва, реалізації, придбання товарів чи іншої господарської діяльності, фізичними особами, які здійснюють підприємницьку діяльність, фізичними особами. Згідно Положення, касовий ордер - первинний документ (прибутковий або видатковий касовий ордер), що застосовується для оформлення надходжень (видачі) готівки з каси. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 15 грудня 2015 року (провадження № 21-4266а15), договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку, а свідчить про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи складаються лише за фактом надання послуг. Про факт отримання та повернення коштів свідчать банківські виписки про зарахування чи повернення грошей із поточного рахунку, а також прибуткові та видаткові касові ордери у разі внесення грошей до каси товариства. Матеріали справи не містять жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів (первинних документів), які б свідчили про оплату позивачем коштів відповідачу за договором як у готівковій, так і безготівковій формі за період з січня 2022 р. по вересень 2022 р. Натомість, відповідачем надано суду копію акту звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2020 р. - 31.12.2022 р., згідно якого позивач сплачував теплову енергію з моменту підписання договору по грудень 2021 р (включно), що підтверджує визнання позивачем умов договору. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Позивачем не виконано свого процесуального обов`язку доказування. Відповідно до п. 10.1, 10.2 договору № 682 купівлі-продажу теплової енергії від 28 січня 2020 року, договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 31 грудня 2020 року. Договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. Позивач не скористувалася своїм правом про надання заяви про припинення договору № 682 купівлі-продажу енергії від 28 січня 2020 року. З наданого позивачем акту від 15.07.2022 року вбачається, що даний акт складений про відключення від мережі опалення шляхом демонтажу приладів опалення за адресою: [ADDRESS] (офісне приміщення). Фактично між сторонами існує спір про відключення від мережі опалення шляхом демонтажу приладів опалення за адресою: [ADDRESS] (офісне приміщення). КП Черкаситеплокомуненерго відповідно до\~ст. 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»\~забезпечує надання населенню послуг з централізованого опалення. Як вбачається з Єдиного Державного Реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, офіційно оприлюдненому на сайті Міністерства юстиції України, основними напрямками діяльності підприємства є:виробництво, постачання, реалізація та розподілення теплової та електричної енергії. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання, Указу Президента України від 23.11.2011 № 1059 «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики» постановами НКРЕ у встановленому порядку КП «Черкаситеплокомуненерго» встановлені тарифи на виробництво теплової енергії (постанови НКРЕ01.11.2012 № 1415, 25.04.2013 № 487). Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005№ 630, (далі Правила № 630) споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення. Відключення споживачів від мережі централізованого опалення здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Законодавством не передбачено окремого Порядку відключення квартир у багатоквартирному будинку від мереж централізованого опалення, тому відключення окремої квартири вимагає дотримання Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, який затверджено наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22.11.2005 № 4 (далі - Порядок). Згідно з цим Порядком, комісія створена органом місцевого самоврядування після вивчення наданих власником документів, у місячний строк приймає рішення щодо відключення від мереж ЦО і ГВП, улаштування індивідуальної (автономної) системи теплопостачання та збір вихідних даних і технічних умов для виготовлення проектної документації. При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП. Отримання технічних умов може виконуватись безпосередньо заявником або відповідно до договору проектною чи проектно-монтажною організацією. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання повинен відповідати вимогам чинних нормативних документів. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача(орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акту на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Таким чином, єдиною законною підставою для перегляду умов договору про надання послуг з централізованого теплопостачання, і відповідно припинення нарахування оплати за надані послуги, є наявність акту про відключення квартири від мереж централізованого опалення, затвердженого постійно діючою міжвідомчою комісією, створеною органом місцевого самоврядування. Інших підстав чинне законодавство не передбачає. Теплопостачання - це особливий вид комунальної послуги. Система теплопостачання для здійснення покладених на неї завдань виконується з окремих технологічно пов`язаних частин, що складають систему централізованого постачання, включає сукупність взаємопов`язаних джерел теплової енергії (технічних елементів і пристроїв), призначених для передачі у приміщення необхідної кількості тепла та підтримання в них заданої температури повітряного середовища. Теплова енергія передається в опалювальні приміщення за рахунок теплопровідності, випромінювання в конвекції, і поширюється не тільки від радіаторів, але й від інших елементів системи опалення (трубопроводи, стояки, підводки тощо). Відповідно до законів термодинаміки тепло передається від більш нагрітих тіл до менш нагрітих, а теплова енергія, що міститься в повітрі, в елементах інтер`єру приміщення, передається, в тому числі, і в сусідні приміщення через внутрішні стіни, перегородки та перекриття. Внутрішньобудинкова система опалення проектується таким чином, щоб забезпечити нормативну температуру повітря у всіх приміщеннях будинку. Згідно з пунктом 6.3.4. ДБН В.2.5-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціонування» опалення слід проектувати з урахуванням теплового балансу між тепловтратами та теплонадходженнями, у тому числі теплоти, що регулярно надходить у приміщення від трубопроводів. Теплова енергія подається в житловий будинок через приєднану мережу і розподіляється по всьому будинку по внутрішньобудинковій системі теплопостачання, що складається із стояк нагрівальних елементів, а також іншого обладнання розташованого на цих мережах. При цьому, відсутність радіаторів не означає відсутність споживання послуг з централізованого опалення, оскільки наявність стояків в приміщенні свідчить про надходження тепла в приміщення. Законодавство, яке регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії, пов`язує обов`язок споживача сплатити вартість теплової енергії з фактом її споживання. Отже, при підрахунку теплоспоживання необхідно враховувати, в тому числі, тепловиділення в приміщенні від поверхонь прокладених трубопроводів (стояків, підводок до приладів тощо), що знаходяться у приміщенні з приладами обліку або без них. Таким чином, якщо навіть у приміщенні відсутні опалювальні прилади, але є стояки, підводки до приладів, споживач повинен сплачувати за фактичне тепло, яке виділяється від зазначених трубопроводів. Підведення централізованого опалення до стояка об`єкта теплопостачання свідчить про надання послуг. Таким чином, виконавець комунальної послуги виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а споживач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. Статтею 81 ЦПК України встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, всебічно оцінюючи надані сторонами докази дослідивши на підставі зібраних доказів у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення, в зв`язку з необґрунтованістю та недоведеністю.

Outcome: dismissed