Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

[PERSON] , в особі адвоката Ганчевої М.А. звернулася до суду із позовом, який після усунення недоліків уточнила, яким просить розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований 12 грудня 2015 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1490 та стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в сумі 1416,50 гривень щомісяця, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 12 грудня 2015 р. сторони уклали шлюб, про що цього ж дня відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції було складено відповідний актовий запис №1490 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] , про що Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції було складено відповідний актовий запис №312 та видано свідоцтво про народження [NUMBER] . Подружні стосунки тривали близько 7 років, але майже 2 роки тому вони фактично були припинені. Подружжя припинило спільне проживання через різні погляди на життя та виховання дитини, постійні сварки, перестали вести спільне господарство та сімейний бюджет. Подальше збереження шлюбу стало неможливим і недоцільним, суперечить інтересам позивачки і негативно впливає на її психологічне здоров`я. Спору щодо місця проживання дитини, яка за взаємною згодою залишилась із позивачкою, та поділу спільного майна подружжя немає. Але відповідач участі в утримання спільного сина не бере, ігнорує свій обов`язок, передбачений ст.180 Сімейного кодексу України. Через це заявниця вимушена поставити питання про стягнення аліментів у судовому порядку. Аліменти боржник нікому не платить, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки, сина не має. В зв*язку з чим просила розірвати шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в сумі 1416,50 гривень щомісяця, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та стягнути сплачений судовий збір. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.03.2023 року відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах. В судове засідання [PERSON] та її представник адвокат Ганчева М.А. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним. 14.04.2023 року від представника адвоката Ганчевої М.А. надійшло клопотання про розгляд справи без її участі, в якому вона підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд їх задовольнити та не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації відповідача. Причини неявки відповідач суду не повідомив, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивачки, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який був зареєстрований 12.12.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1490 (свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] ). Від шлюбу подружжя має сина [PERSON] , [INFO] , про що Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №312 (свідоцтво про народження [NUMBER] ). В свідоцтві про народження [PERSON] , [INFO] , батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу жінки та чоловіка не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодекс України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, зважаючи, на те, що сторони сімейних стосунків не підтримують спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Що стосується вимог позивача про стягнення аліментів на утримання доньки, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 Сімейного кодексу України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 184 Сімейного кодексу України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Крім того, позивачка зазначає, що дитина знаходиться на її матеріальному утриманні, оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання, не приймає участі в її вихованні. Вказані обставини не спростовано відповідачем під час розгляду справи. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (стаття 182 СК України). Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи. Отже чинним національним та міжнародним законодавством на батьків покладено обов`язок батьків забезпечувати нормальний розвиток дитини, допоки дитина не досягне повноліття, а в деяких випадках і до отримання нею вищої освіти. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. ст. 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я дитини, відсутність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї. Тлумачення положень СК України свідчить про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано. Доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину відповідачем суду не надано. При цьому сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (частина 1 статті 192 СК України). Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї відповідачем суду не надано, доказів, які свідчать про наявність у нього захворювань та потреби в лікуванні суду також не надано. За положеннями ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Положенням ст. 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів, які мають бути стягнені з [PERSON] , суд враховує, що під час судового розгляду не встановлено обставин, які б викликали необхідність встановлення мінімального рекомендованого розміру аліментів на утримання дитини та які б перешкоджали відповідачу сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж передбачено ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд перевіряє чи визнання позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно зі ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на дитину у твердій грошовій сумі суд враховує, що відповідач працездатний, інших осіб на своєму утриманні не має. Всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позовні вимоги та визначає розмір аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1416 грн. 50 коп, щомісячно, починаючи з 08.03.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Одночасно, сторонам роз`яснюється, що розмір аліментів може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, що відповідає положенням ст. 192 СК України. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що позивачка за подання позову, відповідно до ЗУ «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати в розмірі 1073 грн. 60 коп. з відповідача по справі на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved