Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з даною заявою, в якій просить суд встановити факт належності [PERSON] , свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 12.07.1991 на ім`я « [PERSON] ». В обґрунтування вимог посилається на те, що при прийнятті рішень органом місцевого самоврядування про виділення земельної ділянки, було допущено помилку у імені її матері, а саме « [PERSON] » замість « [PERSON] ». [INFO] її мати померла. Таким чином, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину існує необхідність встановити юридичний факт, що правовстановлюючий документ свідоцтво про право власності на житловий будинок належить [PERSON] . В судове засідання заявниця не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно, у поданій заяві просить розглядати справу без її участі. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи належно повідомлений, причини неявки не повідомив, подав заяву з проханням розглядати справу без його участі, проти заявлених вимог не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що на підставі рішення виконкому Таращанської районної Ради народних депутатів № 19 від 26.02.1991, на ім`я « [PERSON] » 12.01.1991 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок в [ADDRESS] . Свідоцтво зареєстровано у реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 64 12.07.1991. Проте, у вказаному свідоцтві помилково зазначено ім`я власника житлового будинку, як « [PERSON] » коли вірно « [PERSON] ». Таким чином, з аналізу вищезазначених документів та даних, які в них містяться випливає, що при складанні (видачі) правовстановлюючого документа, свідоцтва про право власності на житловий будинок, органом, який його складав, тобто Таращанською районною радою, була допущена помилка при записі «імені» « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] померла, актовий запис № 13 від 15.12.2008. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. В даному випадку встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявниці з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. Факт належності [PERSON] , як власнику житлового будинку, свідоцтва про право власності, знайшло своє підтвердження в судовому засіданні. Так, даний факт стверджується довідкою виконавчого комітету Таращанської міської ради Косяківського старостинського округу від 12.05.2023 року про те що [PERSON] була зареєстрована та фактично проживала до дня смерті за адресою [ADDRESS] . Згідно довідки виконавчого комітету Таращанської міської ради Косяківського старостинського округу від 23.05.2023 року [PERSON] зареєстрована та фактично проживає за адресою [ADDRESS] , з 18.02.1983 року і по даний час. Відповідно заповіту від 06.05.2003 року [PERSON] заповіла свій будинок [PERSON] на житловий будинок індивідуального житлового фонду по [ADDRESS] . Згідно довідки [PERSON] одружилася з [PERSON] , актовий запис 691 та присвоїла прізвище [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , після розірвання шлюбу [PERSON] залишила шлюбне прізвище. Згідно свідоцтва про одруження серія [NUMBER] [PERSON] одружилася з [PERSON] , та змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , після розірвання шлюбу [PERSON] залишила шлюбне прізвище. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серія [NUMBER] матір`ю зазначена [PERSON] . Вказані обставини встановлено з матеріалів справи, вивчених в судовому засіданні. Згідно п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ 01.01.2012р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 256 ЦПК\~громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Суд, вважає, що вимога про встановлення факту належності свідоцтва про право власності як правовстановлюючого документу є обґрунтованою і підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved