Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-15 00:00:00

позивачка звернулася до суду з вище вказаним позовом. Позов мотивує тим, що наприкінці 2010 року вона познайомилась з відповідачем по справі і деякий час поспіль, приблизно до весни наступного року, проживала з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання з ним вона завагітніла, щоправда, про це дізналась трохи згодом, вже після припинення спільного проживання з відповідачем. Як до, так і після народження дочки, вона декілька разів при зустрічі з [PERSON] говорила йому про це, однак він не визнає себе батьком дитини, у зв`язку з чим у свідоцтві про народження дочки запис про батька зроблено як [PERSON] і дитина записана за прізвищем позивачки, відповідно до ст.135 СК України, про що також свідчить витяг з актового запису про народження дитини від 26.10.2022. Необхідність звернення до суду з даним позовом викликана, в першу чергу, інтересами дитини, зокрема, матеріальним забезпеченням, адже, вона самостійно не може належним чином утримувати дочку, оскільки з початком війни, втратила роботу, розмір державної допомоги далеко не покриває всі необхідні витрати, адже дитина підростає і її матеріальні потреби з кожним часом збільшуються. Тому просить визнати [PERSON] батьком [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.12.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 17.01.2023 з повідомленням (викликом) сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідач в підготовче судове засідання не з`явився. Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 17.01.2023 закрито підготовче провадження по даній справі та призначено справу до розгляду по суті на 08.02.2023, про що повідомлено сторін по справі. Відповідач 08.02.2023 в судове засідання не з`явився. 08.02.2023 ухвалою Калуського міськрайонного суду призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, а провадження у справі зупинено. Копію ухвали було направлено для виконання до експертної установи, а також відповідачу по справі. Крім того, [PERSON] в телефонному режимі неодноразово повідомлялось про час і дату проведення призначеної судом експертизи. 30.03.2023 [PERSON] для проведення експертизи не з`явився, як і не з`явився і 20.04.2023, в зв`язку з чим експертною установою було повернуто цивільну справу та ухвалу суду про призначення експертизи без виконання. 27.04.2023 ухвалою Калуського міськрайонного суду поновлено провадження у даній справі та справу призначено до розгляду на 30.05.2023, про що повідомлено сторін по справі. Відповідач в судове засідання 30.05.2023 не з`явився, в зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 16.06.2023 з повторним викликом відповідача. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, однак подали заяву, в якій вказали, що позов підтримують, просять задоволити, а розгляд справи проводити без їх участі. Крім того, вказали, що просять стягнути з відповідача судові витрати по справі, а також що згідні на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення повідомлення поштовим відправленням, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України в мережі Інтернет (а.с.71). У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. За згодою позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Положеннями статті 128 СК України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення (стаття 89 ЦПК України). Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved