Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

17 лютого 2023 року [PERSON] звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області,\~в якому просив: - визнати недійсним попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу марки Ford модель Escаpe 2012 року, номер шасі [NUMBER] від 26.01.2022 року, № [NUMBER] , укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕМ ШИППІНГ», в особі директора Калашнікова С.В.; - стягнути з ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» сплачену авансову суму основного боргу у розмірі 264 000 грн; - стягнути 3% річних з суми авансу, суму інфляції за 2022 рік від основного боргу у розмірі 66\~792 грн; - стягнути процентну ставку по кредитному договору перед АТ «ОТП БАНК» в сумі 42 178,90 грн. А також, в порядку ст.137 ЦПК України стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 26 січня 2022 року між ним та ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» укладено попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу, з метою придбання легкового автомобіля, який був виставлений на онлайн-аукціоні в США за 3508 доларів США. У відповідності до п.1.5 Договору відповідач вже здійснив викуп транспортного засобу, після погодження з позивачем. Також, згідно п. 1.1 цього Договору сторони зобов`язалися укласти в майбутньому договір купівлі-продажу (Основний договір) на належний відповідачу транспортний засіб строком до 31 травня 2022 року, (п.1.2 цього Договору). Позивач наполягає на тому, що для сплати зазначеної суми він, за порадою представника відповідача, змушений був взяти кредит в АТ «ОТП БАНК» в сумі 211000 грн., фіксована процентна ставка по кредитному договору 19,99% річних. 27 січня 2022 року позивачем на виконання пункту 2.1 Попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу сплачено на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 264\~098,02 грн. Також, позивачем зазначено, що 09.08.2022 року ним було направлено на адресу відповідача лист-притензію, однак лист не був вручений та повернувся йому через вибуття відповідача з юридичної адреси. Позивач зазначає, що Основний договір до 31 травня 2022 року між сторонами не укладено, транспортний засіб, який був предметом договору до теперішнього часу позивачу не передано, зазначений автомобіль вже проданий іншій особі, що робить неможливим виконання в подальшому договору, а термін дії попереднього договору закінчився, що стало підставою для звернення до суду з означеним позовом. Ухвалою суду від 20 лютого 2023 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження /а.с.41/. В судове засідання позивач не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність, одночасно позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Оскільки відповідач не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, що в розумінні ч. 3 ст.\~131\~ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подав відзиву, суд відповідно до вимог ст.\~280\~ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного. Згідно ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 26 січня 2022 року між [PERSON] та ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ», в особі директора Калашнікова С.В., укладений Попередній договір ПКП-12221 купівлі-продажу транспортного засобу, в якому відповідач виступає, як Сторона-1, позивач виступає, як Сторона-2. Відповідно до умов п.1.1. Попереднього договору сторони зобов`язалися укласти у майбутньому договір купівлі-продажу (Основний договір) на належний стороні -1 транспортний засіб марки: марки Ford модель Escаpe 2012 року, номер шасі [NUMBER] . Згідно п. 1.2. договору ПКП-12221 сторони зобов`язалися до 31 травня 2022 року укласти Основний договір. Відповідно до п.п.2.1,2.3 попереднього договору встановлено, що продаж транспортного засобу вчиняється між Сторонами за ціною (вартістю) в розмірі 264,098,02 грн., у тому числі ПДВ-44,016,34 грн., та сплачується Стороною -2 в безготівковій формі на поточний рахунок Сторони-1 в національній валюті України - гривні. Сторона-2 сплачує в день підписання Договору Стороні -1 на розрахунковий рахунок Сторони-1 в розмірі 264,098,02 грн., у тому числі ПДВ-44,016,34 грн. Відповідно до п. 4.1. Договір ПКП-12221 вступає в силу з моменту його підписання Сторонами, а саме 26 січня 2022 року і діє до 31 травня 2022 року або до укладення Основного договору. Термін виконання Договору може бути продовжений за взаємною згодою Сторін або письмовим повідомленням від Сторони-1 до Сторони-2 , у разі виникнення обставин, які Сторона не могла уникнути або подолати під час виконання зобов`язань, або перешкод, що стали наслідком дій/обставин, що знаходяться поза контролем не виконуючої Сторони (п.4.2. Договору ПКП-12221) /а.с.18-19/. [PERSON] , на виконання умов п. 2.3 Попереднього договору, 27 січня 2022 року сплатив кошти в розмірі 264\~098,02 грн., що підтверджується квитанцією №68Т003ТQ7 від 27 січня 2022 року, поданою до матеріалів справи в копії /а.с.27/. Разом з тим, на час звернення до суду, основний договір купівлі-продажу транспортного засобу між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» не був укладений, визначений у попередньому договорі транспортний засіб позивач не отримав. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів», а також, іншими нормативно-правовими актами, що містять положення про захист прав споживачів. Частиною четвертою статті 42\~Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Пунктом 7 частини першої\~статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», або іншими документами (далі - розрахунковий документ). У преамбулі Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» зазначено, що цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками, продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до ч.1ст.\~202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст.\~203\~ЦК України визначено, що воле виявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст.\~205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За нормами ч.1 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно зі ст.\~215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1\~-3,\~5,6, ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Положеннями ст.ст.6,627\~ЦК України встановлено, що принцип свободи договору, згідно яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; водночас у договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно з ч. 1 ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.\~635\~ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Відповідно до ч. 1 ст.\~655\~ЦК України за договором купівлі-продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. З наведеної норми права випливає, що предметом договору купівлі-продажу може бути, в тому числі і товар, який продавець набуде в майбутньому. Відповідно до ч. 1 ст.\~230\~ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.\~1\~ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Тлумачення норм статті 230\~ЦК України дає підстави для висновку про те, що під обманом розуміють умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов`язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Встановлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за\~статтею 230 ЦК України. Аналогічні правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28 серпня 2019 року у справі № 753/10863/16-ц, від 20 січня 2021 року у справі № 522/24006/17, від 26 липня 2022 року у справі № 760/21633/15. Згідно зі ст.\~236\~ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.\~216\~ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Як вже встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, [PERSON] та ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» уклали Попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу від 26 січня 2022 року № ПКП-12221. Письмових повідомлень про наявність форс-мажорних обставин, які заважають виконати умови Попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу, ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» на адресу позивача в порядку, визначному попереднім договором, не надсилав, доказів протилежного суду не надано. Укладаючи Попередній договір, позивач бажав настання реальних наслідків у виді якнайшвидшого отримання у власність бажаного автомобіля. У випадку повідомлення позивачу правдивої інформації про те, що автомобіль на час укладання попереднього договору не належить відповідачу, а також про те, що позивач не отримає автомобіль у власність в строки, передбачені Договором, позивач не укладав би з відповідачем спірного договору. Крім того, пізніше виявилось та стало очевидним, що за попереднім договором відповідач фактично зобов`язався надати послуги позивачу з викупу транспортного засобу за кошти останнього з аукціону в США, транспортування його до України та розмитнення, про що свідчить п.1.5. Попереднього договору. Крім того, включивши до договору положення про строк його дії під відкладальною умовою, а саме до 31 травня 2022 року або до укладення Основного договору, відповідач у такий протиправний спосіб заволодів можливістю користуватись коштами позивача протягом тривалого терміну, без будь-яких договірних правових наслідків для себе. Таким чином, під час укладення попереднього договору відповідач ввів позивача в оману, оскільки спонукав дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку позивач не погодився б. Крім того, суд зазначає, що відповідач не вчинив жодних дій для виконання умов Попереднього договору, що свідчить про відсутність у нього намірів до реального настання правових наслідків, передбачених оспорюваним Договором. Отже, вищевикладене дає підстави для визнання судом Попереднього договору недійсним з моменту його вчинення, оскільки він здійснений з використанням нечесної підприємницької практики, що відповідає приписам ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів». За таких умов, суд приходить до висновку, що Попередній договір купівлі-продажу транспортного засобу є недійсним з моменту його вчинення, а отже, відповідач ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» повинен позивачу [PERSON] , в порядку застосування ст. 216 ЦК України, повернути сплачені на виконання цього договору кошти в розмірі 264\~098,10 грн. шляхом їх стягнення з відповідача. Щодо вимоги про стягнення інфляційних втрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Встановивши, що свій обов`язок повернути аванс позивачу відповідач не виконав, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми. Як було встановлено, попередній договір діяв до 31.05.2022 року, тому з червня 2022 року слід розпочинати розрахунок за порушення грошових зобов`язань, а не з дати укладення попереднього договору. Отже, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 303 598,56 грн., суму боргу з урахуванням індексу інфляції 33913,52 грн. (інфляційні нарахування на суму боргу, згідно ст. 625 ЦК України) та 5685,04 грн. - 3% річних (процентна ставка: 3% річних, згідно ст. 625 ЦК України). Вирішуючи позов в частині стягнення з ТОВ «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» на користь позивача процентної ставки за кредитним договором з АТ «ОТП БАНК» суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог в цій частині, оскільки позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що укладення кредитного договору безпосередньо пов`язано із укладенням попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу № ПКП-12221 від 26 січня 2022 року.\~ Відповідно до положень ст.ст. 12,\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно із ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у сумі 3036 грн., пропорційно задоволеним позовним вимогам (303\~598,56 *1 % ціни позову), оскільки позивач на підставі положень Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» звільнений від сплати судового збору. Також, [PERSON] просив стягнути на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається з матеріалів доданих до позовної заяви, розрахунок витрат на правничу допомогу сторона доводить договором про надання правової допомоги від 03 лютого 2022 року, розрахунком гонорару та часу, витраченого за договором про надання правової допомоги, а також квитанцією №\~542512 від 03 лютого 2023 року на суму 4000,00 грн /а.с.3-39/. Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, про часткове задоволення позовних вимог, в частині визнання недійсним попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу марки Ford модель Escаpe 2012 року, номер шасі [NUMBER] від 26\~січня 2022 року №\~ПКП-12221. Стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» на користь [PERSON] 303\~598,56\~грн., з яких 264,000,00 грн., сума сплачених коштів основного боргу, 33913,52 грн. (інфляційні нарахування на суму боргу, згідно ст. 625 ЦК України) та 5\~685,04\~грн - 3% річних (процентна ставка: 3% річних, згідно ст. 625 ЦК України), а також судові витрати на правочинну допомогу у розмірі 4000 грн. понесені позивачем. Крім того, згідно із ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЗЕМ ШИППІНГ» на користь держави судовий збір у розмірі 3036 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial