Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій неправомірними, стягнення грошових коштів, втрат від інфляційних процесів та трьох відсотків річних. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що в квітні 2016 року йому як фізичній особі було відкрито банківський рахунок № [NUMBER] та видано пластикову картку. До 02.12.2016 року він користувався послугами банку, одержував на цей рахунок грошові кошти, доручав банку направляти свої кошти на інші рахунки. 02.12.2016 р. без будь-яких попереджень відповідач заблокував йому доступ до його рахунку, на якому знаходилися його грошові кошти у сумі 466157,28 грн., і до теперішнього часу користуватися своїми коштами. 06.12.2016 року він звернувся до відповідача з заявою, в якій просив повідомити причини блокування його рахунку та забезпечення можливості користуватися своїми грошима. 23.12.2016 року він отримав лист від банку з посиланням на ст. 64 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ч.ч.1,2,7 ст. 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 14.10.2014 року, відповідно до яких банк має право витребувати, а клієнт зобов?язаний надати інформацію, документи, необхідні для ідентифікації, верифікації, вивчення клієнта. Оскільки цей лист не мав відомостей, які саме документи він повинен надати банку, він повторно звернувся з заявою щодо зазначення банком документів, які йому необхідно надати, на що відповідач листом від 25.01.2017 року повідомив його про необхідність надання документів, щодо джерел походження коштів, що підтверджують документи, а саме договори, рахунки, накладні та інші документи, які є невід?ємною частиною проведених угод, на підставі яких йому надходили грошові кошти з 01.04.2016 по 02.12.2016 роки. Окрім того, йому було запропоновано вказати на які цілі були використані кошти, з якою метою перераховувалися на рахунки третіх осіб, що є підставою для їх співпраці, та запропоновано надати договори, рахунки, накладні та ін. документи. 27.03.2017 року він надіслав звернення до банку, в якому повідомив, що законом не передбачено зупинення фінансових операцій банком більше ніж на 2 дні, додатково надав копії довідок з ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Сбербанк» про отримання ним у 2014 році грошових коштів у сумі 345000 грн., 570000 грн. та 296487 грн. у зв?язку із закінченням строку дії банківських вкладів. Посилаючись на наведені обставини, вважає дії банку щодо блокування його рахунку незаконними, оскільки випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження коштами, які знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. Зазначає, що банк в односторонньому порядку відмовився від виконання зобов?язання та не повернув йому грошові кошти в сумі 466157,28 грн., які просить стягнути на його користь з відповідача. Окрім того, посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, просив стягнути з відповідача втрати від інфляційних процесів у сумі 22375,54 грн. та 3 % річних у сумі 5606,11 грн. за період з 02.12.2016 по 01.04.2017 роки. 23 жовтня 2019 року представником позивача [PERSON] - [PERSON] до суду було надано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до яких просив визнати неправомірними дії АТ КБ «Приватбанк» по блокуванню банківського рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , починаючи з 02.12.2016 року та стягнути на його користь втрати від інфляції в розмірі 48332,73 грн., три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 10879,34 грн. Представником відповідача [PERSON] , надані письмові заперечення проти позову, з яких вбачається, що позовні вимоги не визнаються у повному обсязі. Обґрунтовуючи свою позицію, представник відповідача зазначає, що позивач 18.10.2012 році уклав з відповідачем договір, який є договором приєднання. Згідно анкети-заяви позивач погодився на укладення договору з відповідачем та з Умовами та правилами надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк». Банком було призупинено здійснення видаткових операцій з використанням платіжної картки, держателем якої є позивач, з метою недопущення використання клієнтом послуг банку для можливої легалізації кримінальних доходів та залучення банку до здійснення ризикової діяльності, оскільки обіг коштів по картці позивача за період з 28.04.2016 по 02.12.2016 роки склав 13440260,00 грн. На підставі положення ст. 64 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ч.ч.1,2,7 ст. 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, отриманих злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 14.10.2014 р. відповідачем було неодноразово витребувано у позивача документи щодо походження коштів, які надійшли на картрахунок № [NUMBER] , але такі документи позивач у повному обсязі не надав. Відповідно до п.1.1.3.2.3 Умов та правил банківських послуг у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов Договору та/або у разі виникнення овердрафта банк має право призупинити розрахунки за карткою (заблокувати картку) та / або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень. Згідно з п.1.1.3.2.14 Умов та правил банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій. В той же час п. 1.1.2.1.4 передбачений обов`язок клієнта не використовувати картрахунки для операцій, пов`язаних з підприємницькою діяльністю. Зазначає, що дії банку щодо призупинення здійснення операцій по картковому рахунку позивача здійснені в рамках укладеного між сторонами договору та в межах чинного законодавства. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Крім того надав додаткові пояснення по справі відповідно до яких зазначив, що відповідачем неодноразово було витребувано у позивача документи щодо походження коштів, які надійшли на його картковий рахунок № [NUMBER] , однак останній таких доказів не надав, крім цього 27.09.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахування коштів на рахунок відкритий в іншому банку, та 06.10.2017 року залишки власних коштів клієнта у сумі 431276,18 грн. були перераховані за вказаними позивачем реквізитами. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи в суді в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив із заявами про розгляд справи без його участі або відкладення розгляду справу не звертався. \~ \~ \~ \~Представник позивача адвокат Поляцько О.Ю. повідомлена належним чином про дату та час розгляду справи в суді, в суді, в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі. В своїй заяві вказала, що зв`язку із позивачем [PERSON] не має. Уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» Захаров М.І. в судове засідання не з`явився, до суду надава заяву про розгляд справи без його відсутності, крім цього в заяві вказав про залишення позову без розгляду у зв`язку із неявкою позивача [PERSON] . Проти задоволення уточнених позовних вимог заперечував у повному обсязі. Заперечення і додаткові пояснення додані до матеріалів справ підтримав. Стосовно заяви про залишення позовної заяви без розгляду, суд зауважує на тому, що відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 257 ЦПК України\~суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. Однак в матеріалах справи міститься витяг з Договору про надання юридичних послуг від 06.12.2016 року укладений між адвокатом Поляцько О.Ю. та Скобенком В.А., пунктом 1.2. якого передбачено представництво інтересів [PERSON] в суді. Тому підстав для залишення позовної заяви без розгляду суд не вбачає. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані сторонами докози, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку від 18.10.2012 р., [PERSON] , [INFO] , приєднався до зазначених умов та виявив бажання оформити на своє ім?я «ідентифікацію з паспортом» 06 грудня 2016 р. [PERSON] звернувся з заявою до директора Краматорської філії ПАТ КБ «Приватбанк», в якій просив пояснити йому з якої причини заблокована його картка № [NUMBER] . В цій заяві зазначив, що 02.12.2016 р. йому повернули борг шляхом перерахування на картковий рахунок грошових коштів, однак картка виявилася заблокованою, він звертався за роз`ясненнями на контактний телефон банку, але відповіді не отримав. Згідно повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк» від 23.12.2016 р. з посиланням на положення ст.64 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ч.7 ст. 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» банк зазначає, що він має право витребувати, а клієнт зобов?язаний надати інформацію (офіційні документи), необхідну для ідентифікації, верифікації, вивчення клієнта, уточнення інформації про клієнта, а також для виконання таким суб?єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання, протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. Суб?єкт первинного фінансового моніторингу має право відмовитись від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин) або проведення фінансової операції у разі ненадання клієнтом необхідних для вивчення клієнтів документів чи відомостей або встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику. Оскільки на теперішній час таких документів не надходило, підстави для задоволення вимог [PERSON] відсутні. За повідомленням відповідача від 25.01.2017 р. ПАТ КБ «Приватбанк» просить [PERSON] надати інформацію щодо джерел походження коштів, що підтверджують документи, а саме договори, рахунки, накладні та інші документи, які є невід?ємною частиною проведених угод, на підставі яких йому надходили грошові кошти за період з 01.04.2016 р. до 02.12.2016 р. Просить вказати на які цілі були використані кошти, з якою метою перераховувалися кошти на рахунки третіх осіб, що є підставою для їх співпраці. Оскільки на даний момент такі документи не надані, банк не має права для задоволення вимог. 27 березня 2017 р. [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою, в якій зазначив, що між ним та банком укладено договір про відкриття банківського рахунку, як з фізичною особою. На підтвердження походження грошових коштів він надає банку довідки з інших банків про отримання ним вкладів у зв`язку із закінченням строків дії договорів на суму 570000,00 грн. та 345000,00 грн. у 2014 р. Здійснюючи операції через банк, одержувачами були виключно фізичні особи, саме фізичні особи здійснювали перерахування коштів на його рахунок, тому жодних документів з тих, що банк пропонує надати, у нього немає. Він діяв лише на підставі цивільно-правових угод між фізичними особами. Посилаючись на порушення банком йог оправ, оскільки він вже чотири місяці не має можливості користуватися своїми грошима, просив договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку № [NUMBER] розірвати та повернути йому залишок грошових коштів у розмірі 466157,28 грн., 3 % річних за користування грошима за період з 02 грудня 2016 р. по 27 березня 2017 р. у сумі 4406,15 грн. Згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 28.12.2016 р. на рахунку № [NUMBER] , відкритому відповідно до угоди № SAMDN03000293040125 на ім?я [PERSON] , встановлено кредитний ліміт 35000,00 грн., доступний залишок з урахуванням кредитного ліміту 466157,28 грн. Згідно з довідкою ПАТ «Сбербанк» № 45 від 20.02.2017 р. в банку на ім?я [PERSON] були розміщені депозитні вклади «Різдвяний» 17 січня 2013 р. терміном на 3 місяці на суму 570000,00 грн., який повернутий по закінченню строку дії на поточний рахунок [NUMBER] 17 квітня 2013 року, та депозитний вклад «Зростаючий» 17 квітня 2013 року строком на 367 днів на суму 296487,00 грн., який повернутий по закінченню строку дії на поточний рахунок [NUMBER] 22 квітня 2014 року. Відповідно до довідки ПАТ «Дельта Банк» № 05-3356720 від 21.03.2017 р. в банку на ім?я [PERSON] було укладено договір № 10001005879014 від 30.01.2014 р., сума розміщеного вкладу становила 345000,00 грн., зазначений договір припинив свою дію 30.04.2014 р. Як вбачається з виписки по рахунку [NUMBER] , відкритому на ім?я [PERSON] , за період з 01.04.2016 р. по 31.12.2016 р., кредитний ліміт становить 35000,00 грн., баланс на початок періоду 0,00 грн., баланс на кінець періоду 431157,28 грн., всього витрат 13009102,72 грн., усього надходжень 13440260,00 грн. Згідно листа Національного банку України від 13.04.2016 р. ст.10 Закону України «про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» передбачені права банків відмовитись від проведення фінансової операції у разі, якщо така операція містить ознаки такої, що згідно з цим законом підлягає фінансовому моніторингу, та від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин) або проведення фінансової операції у разі ненадання клієнтом необхідних для вивчення клієнта документів чи відомостей або встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику. При цьому Національний банк України звертає увагу, що невикористання банком права відмовити в проведенні клієнтами банку регулярних фінансових операцій, характер яких дає підстави вважати, що метою їх здійснення є використання послуг банку для легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму, фінансування розповсюдження зброї масового знищення чи вчинення іншого злочину, - є однією з ознак здійснення банками ризикової діяльності у сфері фінансового моніторингу, передбаченою п.3.3 глави 3 розділу І Положення № 346. Також ст.17 зазначеного закону передбачено, що банки мають право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операцій, яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені ст.15 та/або 16 Закону. Зі змісту цього листа також вбачається, що банкам рекомендовано використовувати вищезазначені права у разі, якщо за результатами здійсненого вивчення клієнтів та аналізу їх фінансової діяльності є наявними ознаки, що можуть бути ознаками здійснення ризикової діяльності у сфері фінансового моніторингу. Відповідно до заяви [PERSON] від 27.09.2017 року, останні звернувся до ПАТ «Приватбанк» із проханням погасити невиконані ним кредитні чи інші зобов`язання перед банком за укладеними договорами, а залишки коштів на рахунку № [NUMBER] перерахувати на його рахунок № [NUMBER] відкритий у банку "Сбербанк". Відповідно до платіжного доручення № Н10069FE19 від 06.10.2017 року, [PERSON] на р/р № [NUMBER] відкритий у банку АТ «Сбербанк» було перераховано кошти у розмірі 431276,18 грн. Згідно\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Положенням\~ст.16 ЦК України\~передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади; Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. В той же час положенням ст.5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно\~ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов?язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. 526, ст 1066, ст.1074 ЦК України, зобов?язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов?язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов?язання. Згідно із частинами 1-3 статті 1066 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.\~Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.\~Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Положенням частини першої статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Згідно з пунктом 7.7 глави 7 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада\~\~\~2003 року № 492 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Інструкція № 492), використовувати поточні рахунки фізичних осіб для проведення операцій, пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності, заборонено. Умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції (пункт 1.5 Інструкції № 492). \~ \~ \~ \~Положеннями\~статті 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~визначено, що\~банк має право витребувати, а клієнт\~(особа, представник клієнта)\~зобов`язаний надати документи і відомості, необхідні для здійснення ідентифікації та/або верифікації\~(в тому числі встановлення ідентифікаційних даних кінцевих бенефіціарних власників (контролерів),\~аналізу та виявлення фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, та інші передбачені законодавством документи та відомості, які витребує банк з метою виконання вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. \~ \~ \~ \~У разі ненадання клієнтом (особою, представником клієнта) документів, необхідних для здійснення ідентифікації та/або верифікації (в тому числі встановлення ідентифікаційних даних кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), аналізу та виявлення фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, рахунок не відкривається, зазначені в частині другій цієї статті договори (фінансові операції) не укладаються (не здійснюються). \~ \~ \~ \~Банк має право відмовитися від підтримання договірних відносин чи проведення фінансової операції у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику. Відповідно до частини сьомої статті 9 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (у редакції, чинній на час вчинення банком оспорюваних дій)\~суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію\~(офіційні документи), необхідну (необхідні) для ідентифікації, верифікації, вивчення клієнта, уточнення інформації про клієнта, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. \~ \~ \~ \~З метою встановлення кінцевого бенефіціарного власника (контролера) суб`єкт первинного фінансового моніторингу витребовує у клієнта - юридичної особи інформацію та/або документи, що підтверджують наявність структури власності такого клієнта. \~ \~ \~ \~Реквізити банку, в якому відкрито рахунок клієнту, номер поточного рахунка, місце проживання або місце перебування фізичної особи - резидента України (місце проживання або місце тимчасового перебування фізичної особи - нерезидента в Україні), відомості про виконавчий орган, а також інша інформація, необхідна для вивчення клієнта, встановлюються суб`єктом первинного фінансового моніторингу на підставі офіційних документів та/або інформації, одержаної від клієнта (представника клієнта) та засвідченої ним, а також з інших джерел, якщо така інформація є публічною (відкритою). Крім цього, пунктом 12 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постанова Правління Національного банку України\~ від 05 листопада 2014 року № 705 у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі Положення № 705), емітент має право прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного електронного платіжного засобу, а також про вилучення електронного платіжного засобу за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне використання електронного платіжного засобу та/або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності платника виконати своє зобов`язання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках, установлених договором. Зупинення або припинення права користувача використовувати електронний платіжний засіб не припиняє зобов`язань користувача й емітента, що виникли до часу зупинення або припинення зазначеного права. \~ \~ \~ \~Емітент зобов`язаний інформувати користувача про зупинення права використовувати електронний платіжний засіб та причини такого зупинення в спосіб, установлений договором, у разі можливості перед тим, як право використовувати електронний платіжний засіб буде зупинено, і негайно після цього, якщо надання такої інформації не скомпрометує об`єктивно виправданих заходів з безпеки або якщо це не заборонено законодавством України. \~ \~ \~ \~Емітент має право поновити право користувача використовувати електронний платіжний засіб або надати новий після усунення причини зупинення права використовувати електронний платіжний засіб. З матеріалів справи та пояснень відповідача, АТ КБ «ПриватБанк» зазначало, що за період з 28 квітня 2016 року по 02 грудня 2016 року\~обіг коштів [PERSON] \~за банківським рахунком № [NUMBER] \~склав 13 440 260 грн, у зв`язку із чим банк на виконання вимог вказаного законодавства України направив йому вимогу про надання документів на підтвердження походження грошових коштів, що надійшли на його рахунок у зазначений період. Відповідно до положень статей 13, 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»\~порядок виконання операцій із застосуванням платіжних інструментів, у тому числі обмеження щодо цих операцій,\~визначаються\~законами України та нормативно-правовими актами Національного банку України. Порядок проведення емісії електронних платіжних засобів та здійснення операцій із їх використанням, у тому числі обмеження щодо порядку емісії та здійснення операцій із їх використанням, визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України. \~ \~ \~ \~Користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. \~ \~ \~ \~Право використовувати електронний платіжний засіб може бути призупинене або припинене емітентом відповідно до умов договору в разі порушення користувачем умов використання електронного платіжного засобу. Призупинення або припинення права користувача використовувати електронний платіжний засіб не припиняє зобов`язань користувача й емітента, що виникли до часу призупинення або припинення зазначеного права. Судом встановлено, що [PERSON] вказаних документів банку не надав, а твердження про перерахування з інших банків (ПАТ «Сбербанк», ПАТ «Дельта Банк») це не підтверджує, так як банки не перераховували кошти на його банківський рахунок у ПАТ КБ «ПриватБанк». Враховуючи вищенаведене, ненадання [PERSON] банку інформації (офіційних документів), необхідної (необхідних) для ідентифікації, верифікації, вивчення клієнта, уточнення інформації про клієнта, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства України у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, дії відповідача щодо зупинення фінансових операцій за рахунком позивача відповідали указаним вище вимогам чинного законодавства України. Крім цього, досліджуючи матеріали справу, [PERSON] , всупереч вимогам статей 12, 81 ЦПК України, не надав в обґрунтування заявлених ним позовних вимог доказів порушення банком його прав та законних інтересів. Разом із цим судовому захисту, що передбачає застосування міри державного примусу, підлягають лише порушені права, а неможливість їх порушення у майбутньому. В своїх письмових запереченнях представник відповідача зазначає, що відповідно до п.1.1.3.2.3. Умов та правил банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», у разі порушення власником або довіреною особою вимог чинного законодавства України та/або умов Договору та/або у разі виникнення овердрафта Банк має право призупинити розрахунки за карткою (заблокувати картку) та/або визнати картку недійсною до моменту усунення зазначених порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових зобов?язань у цілому або у визначеній Банком частці у разі невиконання власником та/або довіреною особою власника своїх боргових зобов?язань та інших зобов?язань за Договором. Також в запереченнях зазначено, що п.1.1.2.1.4 Умов та правил банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» передбачений обов?язок клієнта не використовувати картрахунки (для карток, емітованих на ім?я клієнта фізичної особи) для операцій, пов?язаних з підприємницькою діяльністю. Окрім того, згідно з п.1.1.3.2.14 Умов та правил банківських послуг банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання банку для проведення незаконних операцій. Крім цього згідно із довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» від 28 грудня 2016 року на рахунку № [NUMBER] , відкритому відповідно до угоди\~\~№ SAMDN03000293040125 на ім`я [PERSON] встановлено кредитний ліміт у розмірі 35 000 грн., доступний залишок з урахуванням кредитного ліміту 466 157,28 грн. та відповідно до заяви [PERSON] від 27.09.2017, банком було перераховано кошти з рахунку № [NUMBER] на рахунок р/р № [NUMBER] відкритий у банку АТ «Сбербанк», вказаний [PERSON] у заяві, у розмірі 431276,18 грн. з врахуванням погашення невиконаних [PERSON] кредитних зобов`язань у розмірі 35000 грн. Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що банк, відповідно\~до обов`язку, передбаченого положеннями\~статті 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність», мав право витребувати у клієнта і просив надати документи і відомості, необхідні для здійснення ідентифікації та/або верифікації, аналізу та виявлення фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу. А позивачу, який не згодний із діями банку, аби довести безпідставність його дій, нічого не перешкоджало надати відповідні документи банку. \~ \~ \~ \~Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов?язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов?язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки судом було встановлено, що дії відповідача були правомірними, банк діяв відповідно\~до обов`язку, передбаченого положеннями\~статті 64 Закону України «Про банки і банківську діяльність», гроші були повернені позивачу у повному обсязі відповідно до його заяви, а також те, що позивачу який був не згодний із діями банку, аби довести безпідставність його дій, нічого не перешкоджало надати відповідні документи банку, щоб в подальшому уникнути вільного користування своїми коштами, суд не вбачає застосуванню вимог ст. 625 ЦК. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, а також враховуючи пояснення відповідача, та оцінивши, відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню, оскільки такі вимоги є необґрунтованими і недоведеними належними і допустимими доказами, враховуючи вищевикладене. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відповідно до частини сьомої\~\~статті 141 ЦПК, у разі залишення позову без задоволення позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи ту обставину, що позивачк звільнений від сплати судового збору, а рішення постановлено не на його користь, суд вважає за необхідне покласти витрати з розгляду справи компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed