Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

У лютому 2023 [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 02.08.2003 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23.05.2008 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище позивача було змінено на [PERSON] 14.06.2014 позивачем було зареєстровано інший шлюб. В результаті якого прізвище позивача змінено на [PERSON] . Позивач зазначає, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає з нею. Зауважила, що [PERSON] , [INFO] зараховано на перший курс економічного факультету КНУ ім. Т.Г. Шевченка. Разом з цим, допомога відповідача на утримання сина має непостійний та мінливий характер і не відповідає потребам дитини. З вересня 2022 відповідач взагалі перестав цікавитися потребами дитини, участі у вихованні та утриманні дитини не бере, про сплату аліментів домовитися не вдалося. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі частини від усіх видів доходів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття та продовжити до завершення навчання сина в університеті та стягнути аліменти за минулий час з 01.09.2022. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 06.03.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомлення сторін. Позивач у судове засідання з`явилася, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання з`явився, зазначив, що допомагає дитині матеріально. У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Суд, заслухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.08.2003 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу у сторін народилась дитина: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в місті Києві 27.07.2006, про що зроблено відповідний актовий запис № 1104. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23.05.2008 позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб зареєстрований 02.08.2003, актовий запис № 1443 в Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище позивача - [PERSON] . Частиною 4 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З моменту розірвання шлюбу, дитина [PERSON] , [INFO] проживає з позивачем, що підтверджується довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 311236-2019 від 05.10.2019 та довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданої Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської РДА № 42706692 від 05.09.2019. Як вбачається з матеріалів справи, 14.06.2014 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 14.06.2014, про що зроблено відповідний актовий запис № 925. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . Відповідно до витягу з наказу № 3155-33 від 07.09.2022 спільного сина сторін - [PERSON] зараховано до Київського національного університету імені Т. Шевченка на перший курс економічного факультету за денною формою навчання. Згідно договорів № 1330ЕФ про навчання у Київському національному університеті імені Т. Шевченка та № 1330/1ЕФ про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців Київському національному університеті імені Т. Шевченка навчання є платним, розмір оплати за рік становить 38000,00 грн. Навчання та відповідно оплата за зазначеними договорами визначено до 2026 включно. Позивачем сплачено всю суму за рік навчання відповідно до договору на освіту дитини, що підтверджується квитанцією № 62996104 від 12.09.2022. [PERSON] має вроджену ваду серця, що потребує постійного спостереження, а саме апікальний м`язовий час дитина стоїть на обліку та під постійним спостереженням лікарів в «Науково-практичний медичний центр дитячої кардіології та кардіохірургії», що підтверджується консультативними висновками установи № 17 від 17.05.2005, № 2235 від 18.11.2005, № 1484 від 30.05.2006, № 3986 від 04.08.2009, № 59 від 27.01.2011, № 117 від 06.02.2014, № 5/2 від 06.02.2015, № м3338/16 від 23.03.2016, № м/8640/17 від 09.06.2017, № м12725/18 від 31.07.2018, № м2473/20 від 07.02.2020, № м14568/21 від 11.08.2021, № м/9343 від 01.08.2022, Актом обстеження стану здоров`я призовника № 1412/753 від 12.08.2022. 14.02.2023 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 14.02.2023, про що зроблено відповідний актовий запис № 198. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Від шлюбу між [PERSON] та [PERSON] народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 04.10.2014, про що зроблено відповідний актовий запис № 3708. Тобто, позивач має на утриманні малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 та набула чинності для України 27 вересня 1991, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 та набула чинності для України 27 вересня 1991 , визначено, що батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Положеннями ч .3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пунктами 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дочки, сина, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з цим, судом встановлено, що відповідач є працездатним та має можливість отримувати дохід, інших дітей та непрацездатних осіб на утримані не має. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Що стосується стягнення аліментів за минулий період, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. У відповідності до ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Матеріали справи не містять доказів, що позивач вживала до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та не надала доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в сенсі ч.2 ст.191 СК України. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в частині, Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На виконання приписів ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1073,60 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial