Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики у розмірі 71840,00 грн., обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 15.01.2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір у простій письмовій формі. На підтвердження укладання між позивачем та відповідачкою договору позики, відповідачкою 15.01.2021 року, тобто, у день оформлення договору позики та отримання грошових коштів від відповідачки на користь [PERSON] було видано розписку про підтвердження факту отримання грошових коштів в сумі 5604,00 грн. Отже, сторони договору позики від 15.01.2021 року належним чином виконали умови чинного законодавства України. Вищевказаний договір позики було укладено для задоволення особистих потреб позичальника, є таким, що укладений між двома фізичними особами у простій письмовій формі та не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності позивачки. Таким чином, позивач належним чином виконав умови договору позики та передав грошові кошти у позику відповідачці. Договором позики від 15.01.2021 року було передбачено строк повернення позики не пізніше 14.02.2021 року. Однак, відповідачка порушила взяті на себе за договором позики зобов`язання та не повернула грошові кошти у визначений договором строк. Відтак, позивач вважає, що право на примусове стягнення сум позики, наданих відповідачці виникло у нього по договору від 15.01.2021 року на суму 5604,00 грн. з 15.02.2021 року. Отже, сумою основної заборгованості відповідачки перед позивачем за договором позики від 15.01.2021 року є 5604,00 грн. 04.10.2021 року також між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики у простій письмовій формі. На підтвердження укладання між позивачем та відповідачкою договору позики, відповідачкою 04.10.2021 року, тобто, у день оформлення договору позики та отримання грошових коштів від відповідачки на користь [PERSON] було видано розписку про підтвердження факту отримання грошових коштів в сумі 26510,00 грн. Отже, сторони договору позики від 04.10.2021 року належним чином виконали умови чинного законодавства України. Вищевказаний договір позики було укладено для задоволення особистих потреб позичальника, є таким, що укладений між двома фізичними особами у простій письмовій формі та не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності позивачки. Таким чином, позивач належним чином виконав умови договору позики та передав грошові кошти у позику відповідачці. Договором позики від 04.10.2021 року було передбачено строк повернення позики не пізніше 03.11.2021 року. Однак, відповідачка порушила взяті на себе за договором позики зобов`язання та не повернула грошові кошти у визначений договором строк. Відтак, позивач вважає, що право на примусове стягнення сум позики, наданих відповідачці виникло у нього по договору від 04.10.2021 року на суму 26510,00 грн. з 04.11.2021 року. Отже, сумою основної заборгованості відповідачки перед позивачем за договором позики від 04.10.2021 року є 26510,00 грн. 06.04.2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики у простій письмовій формі. На підтвердження укладання між позивачем та відповідачкою договору позики, відповідачкою 06.04.2022 року, тобто, у день оформлення договору позики та отримання грошових коштів від відповідачки на користь [PERSON] в сумі 39726,00 грн. було видано розписку про підтвердження факту отримання грошових коштів. Отже, сторони договору позики від 06.04.2022 року належним чином виконали умови чинного законодавства України. Вищевказаний договір позики було укладено для задоволення особистих потреб позичальника, є таким, що укладений між двома фізичними особами у простій письмовій формі та не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності позивачки. Таким чином, позивач належним чином виконав умови договору позики та передав грошові кошти у позику відповідачці. Договором позики від 06.04.2022 року було передбачено строк повернення позики не пізніше 06.05.2022 року. Однак, відповідачка порушила взяті на себе за договором позики зобов`язання та не повернула грошові кошти у визначений договором строк. Відтак, позивач вважає, що право на примусове стягнення сум позики, наданих відповідачці виникло у нього по договору від 06.04.2022 року на суму 39726,00 грн. з 07.05.2022 року. Отже, сумою основної заборгованості відповідачки перед позивачем за договором позики від 06.04.2022 року є 39726,00 грн. У зв`язку із зазначеним позивач просить суд стягнути на свою користь з [PERSON] основний борг у розмірі 71840,00 грн. та суму судового збору. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав суду заяву, в якій вказав, що просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, в тому числі, через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, про причину неявки суд не повідомила, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України -\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України -\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України -\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~Ці дані встановлюються такими засобами:\~письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;\~показаннями свідків. За змістом\~ст.627\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні його умов. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог закону. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 611 цього ж Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 статтею 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1047\~ч.2\~ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. В судовому засіданні встановлено, що 15.01.2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів у простій письмовій формі (а.с.7). Відповідно до договору позики від 15.01.2021 року [PERSON] отримала у позику від [PERSON] грошові кошти у розмірі 5604,00 грн., які зобов`язалася повернути протягом 30 календарних днів з дня отримання позики (п.2.2. договору). Згідно з розпискою від 15.01.2021 року [PERSON] підтвердила, що отримала у позику відповідно до умов договору позики від 15.01.2021 року від [PERSON] грошові кошти у розмірі 5604,00 грн. Вказану суму зобов`язалася повернути у повному обсязі (а.с.8). Також, 04.10.2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів у простій письмовій формі (а.с.9). Відповідно до договору позики від 04.10.2021 року [PERSON] отримала у позику від [PERSON] грошові кошти у розмірі 26510,00 грн., які зобов`язалася повернути протягом 30 календарних днів з дня отримання позики (п.2.2. договору). Згідно з розпискою від 04.10.2021 року [PERSON] підтвердила, що отримала у борг відповідно до умов договору позики від 04.10.2021 року від [PERSON] грошові кошти у розмірі 26510,00 грн. Вказану суму зобов`язалася повернути у повному обсязі (а.с.10). Також, 06.04.2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів у простій письмовій формі (а.с.11). Відповідно до договору позики від 06.04.2022 року [PERSON] отримала у борг від [PERSON] грошові кошти у розмірі 39726,00 грн., які зобов`язалася повернути протягом 30 календарних днів з дня отримання позики (п.2.2. договору). Згідно з розпискою від 06.04.2022 року [PERSON] підтвердила, що отримала у борг відповідно до умов договору позики від 06.04.2022 року від [PERSON] грошові кошти у розмірі 39426,00 грн. Вказану суму зобов`язалася повернути у повному обсязі (а.с.12). Зазначені договори відповідають вимогам ст.1047 ЦК України, оскільки укладені в письмовій формі. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку щодо укладення відповідачкою з позивачем договорів позики. Із ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов`язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен\~повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. З урахуванням наявності розписок про отримання позик, суд також приходить до висновку щодо невиконання зобов`язань за вказаними договорами позики. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Відповідно до вимог ст.ст.12,13,77,78,79,80,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. За таких обставин, оскільки відповідачка на день подання позову до суду зобов`язання не виконала, грошові кошти позивачу не повернула, суд приходить до висновку щодо задоволення позову [PERSON] та стягнення з [PERSON] на користь позивача суми грошових коштів за договорами позики від 15.01.2021 року, 04.10.2021 року, 06.04.2022 року, у розмірі 71840,00 (5604,00+26510,00+39726,00) грн. За правилами ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved