Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що позивач з 11.08.2001 перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Позивач просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 11.08.2001 Сумським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис №884. В період зареєстрованого шлюбу сторонами було придбано наступне майно: відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Краснощок Л.М. 28.12.2004 року за р. №5964.5965 та договору купівлі-продажу, посвідченого 2-ю Сумською держнотконторою 22.09.2006 року за р. №1-2023 66/100 частини житлового будинку під [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 28.12.2004 року за р.№5969,5970 приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Краснощок Л.М. земельну ділянку під [ADDRESS] площею 0,0580 га, кадастровий номер 5910136600:17:022:0002. Відповідно до договору, посвідченого 01.06.2017 року за р. №1315 приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Каблучко О.М. між [PERSON] , та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір про поділ житлового будинку [ADDRESS] , відповідно до якого в власності позивача перебуває новоутворений об`єкт нерухомого майна, а саме: житловий будинок літ. А-1, з прибудовами, що складається з: коридору 2-1 пл. 10,5 кв. м. кухні пл. 2-2 пл. 9.8 кв. м., житлової кімнати 2-3 пл. 10.4 кв. м., житлової кімнати 2-4 пл. 15, 2 кв. м., житлової кімнати 2-5 пл. 9.0 кв. м., санвузла 2-6 пл. 5.6 кв. м., загальною площею 60,5 кв. м., житловою площею 34.6 кв. м., а також господарські будівлі та споруди: вбиральня «В», підвал літ. «пд.» , сарай літ. «Е», сарай літ «З», огорожа №3,4,5,6. Кадастровий номер земельної ділянки 5910136600:17:022:0002. Відповідно до рішення виконкому СМР від 15.08.2017 року за №430 будинку присвоєно нову поштову адресу: [ADDRESS] . Відповідно до п. 7 вказаний договір є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності сторін на поділене майно. Автомобіль SEAT ALTEA 2007 року випуску, кузов [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , який перебуває в користуванні позивача та зареєстрований на [PERSON] . Автомобіль марки FIAT, модель DOBLO, номер кузова [NUMBER] , 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] . який було зареєстровано на ім`я [PERSON] . Відповідно до договорів купівлі-продажу, посвідчених Бердянською державною нотаріальною конторою 07.05.2021 року за р. №210 житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] , загальною площею 300,6 кв. м., житловою площею 99,2 кв. м., зазначений на схематичному плані літ. «А», та договору купівлі-продажу, посвідченого 07.05.2021 року Бердянською державною нотаріальною конторою за р. №211 земельну ділянку площею 0,1272 га, малоповерхова забудова, що знаходяться в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 2320684501:01:042:0026, без зміни цільового призначення. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 09.05.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позиції учасників судового провадження У судове засідання позивач не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила не розглядати мирову угоду та винести рішення по суті. Відповідач, у судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, просив не розглядати мирову угоду та винести рішення по суті. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Фактичні обставини, встановлені судом. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 11.08.2001 перебувають в шлюбі, який зареєстрований Сумським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Сумського обласного управління юстиції, актовий запис №884. (а.с.7) Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч. ч. 3 і 4 статті 56 СК України). Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Враховуючи, що подружні стосунки між сторонами припинені, їх сім`я розпалася, внаслідок чого подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, тому шлюб необхідно розірвати. Задовольняючи позов в частині розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Судом не встановлено обставин відповідно до норм чинного законодавства, які б унеможливлювали розірвання шлюбу. Тому позовні вимоги в частині розірвання шлюбу піддягають задоволенню. В період шлюбу за спільні кошти подружжя сторони придбали спільне сумісне майно: транспортний засіб - автомобіль SEAT ALTEA 2007 року випуску, кузов [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] . (а.с.8) Транспортний засіб - автомобіль FIAT DOBLO, номер кузова [NUMBER] , 2007 року випуску, номерний знак [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] .(а.с.9,10) Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Краснощок Л.М. 28.12.2004 року за р. №5964.5965 та договору купівлі-продажу, посвідченого 2-ю Сумською держнотконторою 22.09.2006 року за р. №1-2023 66/100 частини житлового будинку під [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 28.12.2004 року за р.№5969,5970 приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Краснощок Л.М. придбано земельну ділянку під [ADDRESS] площею 0,0580 га, кадастровий номер 5910136600:17:022:0002. Відповідно до договору, посвідченого 01.06.2017 року за р. №1315 приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Каблучко О.М. [PERSON] , та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір про поділ житлового будинку [ADDRESS] , відповідно до якого у власності позивача перебуває новоутворений об`єкт нерухомого майна, а саме: житловий будинок літ. А-1, з прибудовами, що складається з: коридору 2-1 пл. 10,5 кв. м. кухні пл. 2-2 пл. 9.8 кв. м., житлової кімнати 2-3 пл. 10.4 кв. м., житлової кімнати 2-4 пл. 15, 2 кв. м., житлової кімнати 2-5 пл. 9.0 кв. м., санвузла 2-6 пл. 5.6 кв. м., загальною площею 60,5 кв. м., житловою площею 34.6 кв. м., а також господарські будівлі та споруди: вбиральня «В», підвал літ. «пд.» , сарай літ. «Е», сарай літ «З», огорожа №3,4,5,6. Кадастровий номер земельної ділянки 5910136600:17:022:0002. Відповідно до п. 7 вказаний договір є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності сторін на поділене майна.(а.с.22-23, 26-29) Відповідно до договорів купівлі-продажу, посвідчених Бердянською державною нотаріальною конторою 07.05.2021 року за р. №210 придбано житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] , загальною площею 300,6 кв. м., житловою площею 99,2 кв. м., зазначений на схематичному плані літ. «А», та договору купівлі-продажу, посвідченого 07.05.2021 року Бердянською державною нотаріальною конторою за р. №211 земельну ділянку площею 0,1272 га, малоповерхова забудова, що знаходяться в [ADDRESS] , кадастровий номер земельної ділянки 2320684501:01:042:0026, без зміни цільового призначення. (а.с.11-14, 16-19) Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, будинок за адресою [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] . (а.с.15) Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, земельна ділянка за адресою [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] .(а.с.20) Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, земельна ділянка за адресою [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] . (а.с.24) Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, будинок за адресою [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] . (а.с.30) Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. До розірвання шлюбу кожен із подружися може вимагати поділу спільного майна у будь- який час. Позовна давність до таких вимог не застосовується (ч. 1 ст. 72 СК). Це правило підвищує можливості судового захисту майнових прав та інтересів подружжя. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 роз`яснено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного із подружжя про отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. В разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у спільній частковій власності. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує». При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. При цьому відповідач визнав позовні вимоги, таке визнання позовну не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку із чим суд приймає таке визнання та вважає за можливе постановити рішення у справі про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved