Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

Позивач зазначив, що 17.11.2021р., водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «MITSUBISHI LANCER», державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є відповідач [PERSON] , рухаючись на перехресті вул. Пресової та проїзду Гальченка в м.Дніпро, не надав перевагу в русі, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі. Постановою від 22.12.2021р. Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2021р. відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 04.01.2022р. Транспортний засіб під керуванням [PERSON] був забезпечений ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" згідно полісу ОСЦПВ АР 2290581, який діяв на день скоєння ДТП. 24.11.2021р. позивач направив страховику повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про виплату страхового відшкодування, які отримана 02.12.2021р. Згідно висновку експерта № 3312/21 від 17.12.2021р., розмір матеріальних збитків, нанесених внаслідок ДТП колісному транспортному засобу марки «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак [NUMBER] , складає 261\~932грн 62коп. Позаяк збитки не відшкодовані позивачу в позасудовому порядку, позивач просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» 127 400грн невиплаченого страхового відшкодування в межах страхової суми згідно полісу, пеню за період з 03.03.2022 по 05.10.2022р. в сумі 28\~237грн 42коп, інфляційні збитки за період з 03.03.2022 по 05.10.2022р. в сумі 20\~563грн 43коп, 3% річних в сумі 2\~272грн 26коп, з відповідача [PERSON] 131\~932грн 62коп як різницю між розміром завданої шкоди і страховою виплатою, з відповідача [PERSON] 1\~000грн моральної шкоди. Відповідачі в\~судове засідання\~не з`явилися\~повторно,\~про причини\~неявки не\~сповістили,\~відзиву не\~подали,\~направлені на\~їх адресу\~судові повістки\~повернуті неврученими\~із довідкою\~пошти про\~відсутність адресата\~за вказаною\~адресою. Відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК, судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою. За відсутності заперечень суд ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 17.11.2021р., водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «MITSUBISHI LANCER», державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є відповідач [PERSON] , рухаючись на перехресті вул. Пресової та проїзду Гальченка в м.Дніпро, не надав перевагу в русі, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі (а.с.15). Постановою від 22.12.2021р. Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.12.2021р. відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.16). Відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" згідно полісу № AP2771489, який діяв на день скоєння ДТП. Цивільно-правова відповідальності власника наземного транспортного засобу - автомобіля марки «MITSUBISHI LANCER», державний номерний знак [NUMBER] , - забезпечена ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" згідно полісу ОСЦПВ АР 2290581, який діяв на день скоєння ДТП (а.с.11), страховою сумою 130\~000грн з франшизою 2\~600грн. (а.с.14). 24.11.2022р. позивач направив страховику заяву про відшкодування шкоди (а.с.17), копію схеми ДТП (а.с.15), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та інш. (а.с.189зв), які отримано 02.12.2021р. (а.с.19). Згідно висновку експерта № 3312/21 від 17.12.2021р., розмір матеріальних збитків, нанесених внаслідок ДТП колісному транспортному засобу марки «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак [NUMBER] , складає 261 932грн 62коп (а.с.53-75). 15.01.2022р. позивач направив страховику копію постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП [PERSON] , і копію висновку експерта № 3312/21 від 17.12.2021р. (а.с.20), які отримані 19.01.2022р. (а.с.21). Спричинена ДТП шкода не відшкодована позивачу дотепер. Частиною першою\~статті 1166\~ЦК України\~передбачено,\~що майнова\~шкода,\~завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку (постанова Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17) Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй Постанові №686/17155/15-ц від 03 жовтня 2018 року підтримав правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15, де було зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець. Ч.1 ст.612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом. Порядок та умови виплати страхового відшкодування, внаслідок настання страхового випадку, за участю транспортного засобу, забезпеченого полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, регламентовано спеціальним законом Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно ст. 36 зазначеного Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом Відтак слід стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» 127 400грн невиплаченого страхового відшкодування в межах страхової суми згідно полісу, а також за період з 03.03.2022 по 05.10.2022р.р. пеню в розмірі 28\~237грн 42коп, інфляційні збитки в розмірі 20\~563грн 34коп, 3% річних в сумі 2\~272грн 26коп, всього 178473 грн 02коп, з відповідача [PERSON] 131 932грн 62коп як різницю між розміром завданої шкоди і страховою виплатою. У стягненні моральної шкоди, понесеної наслідок ДТП, з відповідача [PERSON] як власника транспортного засобу «MITSUBISHI LANCER», державний номерний знак [NUMBER] , мотивованої тим, що він як власник джерела підвищеної небезпеки не намагався сприяти вирішенню питання відшкодування шкоди позивачу іншими відповідачами, суд вважає необхідним відмовити за недоведеністю. Відтак позов слід задовольнити частково. Стягнути витрати позивача, понесені на сплату судового збору за подання позовної заяви та послуг експерта, покласти на відповідачів пропорційно сумі задоволених позовних вимог до кожного. Судовий збір за подання заяви про забезпечення позову стягнути з відповідача [PERSON] . Позивачем також заявлено до стягнення 29\~000грн витрат на правову допомогу. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї статті). Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України). Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога). Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Так, позивач під час розгляду справи користувався правничою допомогою адвоката Негробова О.В. на підставі укладеного між сторонами Договору про надання правової допомоги від 23.05.2022р. (а.с.78-81), ордер серії АЕ № 1113293 від 01.09.2022 р. (а.с.82). Згідно з актом приймання виконаних робіт/послуг № 1 від 18 лютого 2023 року до вказаного договору в період з 23.05.2022 по 14.06.2023р.р. позивач отримав наступну правничу допомогу: аналіз поданих документів та надання усної консультації, складання і направлення засобами поштового та електронного зв`язку до Нацбанку України, МТСБУ, відповідачів скарг, заяв, вимог; складання та подання позовної заяви тощо. Вартість отриманої правової допомоги становить 29\~000грн. На підтвердження оплати послуг за вказаним актом надано квитанції. Суд, вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу на підставі наданих доказів, врахувавши предмет спору, ціну позову, значення справи для сторін, виходячи з критеріїв реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру, обсяг надання, доходить висновку про те, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу обгрунтованим таким, що підлягає стягненню з відповідачів пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Outcome: partial