Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

Позивач звернулась до Ватутінського міського суду Черкаської області з даним цивільним позовом за змістом якого просить стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти в розмірі заборгованість за договором позики від 01.09.2022 року в розмірі 450\~000 грн. та понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.09.2022 року відповідач отримала в борг від позивача грошові кошти в розмірі 450\~000 грн., про що в присутності двох свідків написала відповідну боргову розписку, та зобов`язувалась їх повернути в повному обсязі до 05.05.2023 року, але своїх зобов`язань не виконала, що й зумовило необхідність захисту своїх цивільних прав у судовому порядку. Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання не з`явились. Позивач надала до суду заяву за змістом якої підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач надала до суду заяву за змістом якої не заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки визнає борг, але не має можливості виконати свої зобов`язання в зв`язку з відсутністю коштів. Також просила розглянути дану справу за її відсутності. У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~змісту ч.ч.\~1,\~4\~ст.\~206\~ЦПК України\~відповідач може\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За змістом ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 01.09.2022 року [PERSON] надала у борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 450\~000 грн., в зв`язку з чим останньою написано відповідну розписку за змістом якої зобов`язувалась повернути вказані кошти [PERSON] до 05.05.2023 року. Відповідно до змісту даної розписки вбачається, що її написано в присутності двох свідків. Станом як на дату пред`явлення даного позову, так і на дату розгляду справи, [PERSON] свої грошові зобов`язання перед [PERSON] не виконано, в тому числі частково, що сторонами не заперечувалось, тож вказана обставина не підлягає доказуванню в розумінні ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України). Положеннями ч. 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно вадо умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Нормами ст. 629 ЦК України закріплено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 22.08.2019 року в справі № 369/3340/16-ц, від 16.06.2021 року в справі №\~754/5369/17 за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки. Положеннями ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. З огляду на вказане, враховуючи встановлені обставини справи та позицію відповідача, яка не заперечувала факту порушення свого грошового зобов`язання перед позивачем, суд вважає, що наявні достатні підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу в розмірі 450\~000 (чотириста п`ятдесят тисяч) грн. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд вважає, що оскільки відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, що становить 2\~250 (дві тисячі двісті п`ятдесят) грн., та підтверджується квитанцією філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 08.05.2023 року № 20, оригінал якої зберігається у матеріалах справи № 690/247/23, підлягають поверненню йому з державного бюджету, а інші 50 відсотків стягненню з відповідача, оскільки підстав для звільнення [PERSON] від його сплати судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved