Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.05.2022 шлюб між нею та відповідачем було розірвано. У шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] . Вона з відповідачем проживають окремо, а син разом із нею в с. Коршовець. За місцем її проживання для дитини створені належні умови, він відвідує садочок, крім цього її батьки допомагають їй з сином матеріально, натомість відповідач про сина не піклується та фінансово не забезпечує. Зазначає, що не має наміру створювати перешкоди для спілкування батька з сином. На підставі викладеного, просить суд, визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом з нею. Ухвалою судді від 17.02.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі. Від відповідача у встановлений ухвалою строк відзив до суду не надходив. 05.04.2023 ухвалою суду замінено у справі третю сторону, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору з Служби у справах дітей Луцької районної державної адміністрації на Службу у справах дітей, сім`ї та соціального захисту населення Боратинської сільської ради. Ухвалою суду від 24.05.2023 закрито підготовче провадження у справі. До початку розгляду справи, представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи в його відсутності та відсутності позивача, заявлений позов підтримав та просив задовольнити з наведених у позовній заяві підстав, витрати понесені у зв`язку зі сплатою судового збору, просив залишити за позивачем. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки та розміщення судового оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада». Клопотань про відкладення на адресу суду не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей, сім`ї та соціального захисту населення Боратинської сільської ради, в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання судової повістки. Клопотань про відкладення на адресу суду не надходило. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та подані докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. Сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с. 06). Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про місце проживання дитини судам належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначаться за згодою батьків, яка досягла 10 років - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначаться нею самою. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , який затверджений рішенням виконавчого комітету Боратинської сільської ради від 30.03.2023 № 111, вбачається, що малолітній [PERSON] проживає разом з матір`ю, яка піклується про дитину та забезпечує матеріально. Зважаючи на зазначене, орган опіки та піклування Боратинської сільської ради вважає за доцільне визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Судом встановлено, що позивач не чинить відповідачу будь-яких перешкод у спілкуванні, побаченні із сином, а також участі у його вихованні. Батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку сина, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан його розвитку, незалежно від того з ким дитина буде проживати. Визначаючи місце проживання дитини з матір`ю, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, а дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків, суд при вирішенні спору надав першочергове значення саме найкращим інтересам дитини, так як дитина вже досить тривалий час проживає разом із матір`ю. У Декларації прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (принцип 6), встановлено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. За таких обставин, суд оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, а також враховуючи характер спірних правовідносин, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та вважає за можливе визначити місце проживання малолітнього [PERSON] народження разом із матір`ю [PERSON] .

Outcome: approved