Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

Представник позивача адвокат Макух А.В. подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, та просить розглядати справу в її відсутності. \~ \~ \~ \~Представник відповідача викликався до суду в порядку, встановленому ЦПК України, проте в судове засідання не з`явився. Представник відповідача [PERSON] , у відзиві на позов не визнала позовні вимоги повністю, просить в позові відмовити повністю, а також заявила про застосування строків позовної давності. Інші заяви та клопотання не надходили. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. Судом також\~встановлено, що\~02.12.2019\~року на автодорозі Н-03 сполученням Житомир Чернівці водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Мазда -3», д.р.н. [NUMBER] , який рухався в напрямку м. Чернівці, допустив порушення Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення з вантажним фургоном марки «Мерседес-Бенц - Спрінтер», р. н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок даної ДТП пасажиру автомобіля «Мазда -3» [PERSON] спричинено смерть, зокрема він помер у лікарні, що підтверджується вироком Хотинського районного суду Чернівецької області від 27.04.20202 року по справі № 724/142/20. Цивільна відповідальність засудженого [PERSON] була застрахована у відповідача товариства з додатковою відповідальність «Страхова компанія «Альфа Гарант». Дана обставина визнається сторонами, що підтверджується заявами по суті справи, наявними в матеріалах справи. Позивач [PERSON] понесла витрати на виготовлення та спорудження надгробного пам`ятника [PERSON] , який загинув у вказаній вище ДТП, в сумі 75400 грн., що підтверджується товарним чеком від 13.05.2020 року № 2069 та довідкою приватного підприємця [PERSON] від 29.05.2023 року. Позивач [PERSON] через свого представника 17.08.2022 року звернулась до відповідача товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа- гарант»» із заявою про виплату страхового відшкодування відшкодування витрат на спорудження надгробного пам`ятника, з належним чином долученими документами, що визнається сторонами та не оспорюється ними. На момент звернення з даним позовом 17.01.2023 року та на даний час страхове відшкодування позивачу [PERSON] не виплачене відповідачем товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа- гарант»» . Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі,\~яка зробила\~необхідні витрати\~на поховання\~та на\~спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. Шкоди смертю потерпілого [PERSON] завдав громадянин [PERSON] , цивільна відповідальність в якого була застрахована у відповідача - товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа- гарант»». Відповідно до ст.27-4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Розмір мінімальної заробітної плати на день настання страхового випадку відповідно до ст.89 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» становив 4173 грн. відтак, розмір відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 50076 грн. Позивач просить стягнути з відповідача 39479 грн такого страхового відшкодування. Позивач та його представник не заявляли клопотань про збільшення позовних вимог та ціни позову. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, відповідач, отримавши від позивача документи, що підтверджують витрати на спорудження надгробного пам`ятника [PERSON] , не здійснив відшкодування позивачу вказаних вище витрат в розмірі, встановленому законом, чим порушив права позивача на отримання страхового відшкодування. Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що позивачем подана заява про виплату страхового відшкодування пізніше одного року з дня настання страхового випадку, тобто лише 17.08.2022 року, та його посилання на п.37.1.4. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як на підставу відмови у виплаті страхового відшкодування у виді витрат на спорудження надгробного пам`ятника, оскільки дана шкода заподіяна життю потерпілого і відповідно до п.37.1.4. ст. 37 Закону України\~ «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів», підставою\~для відмови\~у здійсненні\~страхового відшкодування\~(регламентної\~виплати)\~є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року,\~якщо шкода заподіяна\~майну потерпілого, і трьох\~років,\~якщо шкода\~заподіяна здоров`ю\~або життю\~потерпілого,\~з моменту\~скоєння дорожньо-транспортної\~пригоди, а станом на 17.08.2022 року трьохрічний строк для подання позивачем заяви про здійснення страхового відшкодування з моменту скоєння дорожньо транспортної пригоди, яка мала місце 02.12.2019 року, не сплив. Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що позивачем не виконано свої обов`язки щодо подання документів про виплату страхового відшкодування, оскільки такі твердження не відповідають обставинам справи і крім того, п. 37.1.3. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що підставою нездійснення страхового відшкодування є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зокрема,\~представник відповідача\~в порушення ч.1 ст.81 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що позивач не виконала своїх обов`язків, визначених цим Законом, і це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Суд відхиляє\~доводи представника\~відповідача про\~те,\~що витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож в даній місцевості, оскільки в порушення ст.81 ЦПК України, представником відповідача на надано належних та допустимих доказів, що гранична вартість стандартних пам`ятників і огорож в с. Бабин Дністровського району Чернівецької області складає максимум 8622 грн. Зокрема, суд вважає, що посилання представника відповідача на інструкцію Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві не можна застосовувати до правовідносин, які склалися між сторонами та які не пов`язані з виробництвом. Крім того, висновки в Постанові Пленуму Верховного Суду України про те, що витрати на виготовлення пам`ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам`ятників і огорож в даній місцевості не ґрунтуються на нормах Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1201 ЦК України чи іншому законодавстві, яке регулює розмір страхових виплат особою, цивільна відповідальність якої застрахована. Суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що наданий позивачем товарний чек від 13.05.2020 року № 2069 не відповідає вимогам Закону України « Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» виходячи з такого. Вимоги щодо розрахункового документа визначені у\~ст. 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 р. № 265/95\~(далі Закон № 265). А саме,\~розрахунковий документ\~ документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій (далі РРО) або заповнений вручну. Форма та зміст розрахункових документів передбачена вимогами «Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми № ЗВР-1 Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок)», затвердженого\~наказом Мінфіну від 21.01.2016р. №13,\~зареєстровано в\~Мінюсті України\~11.02.2016\~року за\~№220/28350\~(далі\~ Положення\~№ 13). Так,\~фіскальний касовий чек\~ розрахунковий документ, надрукований РРО при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги), за встановленою\~формою № ФКЧ-1\~(п.1 р. ІІ Положення №13).\~ Тому, суд вважає, що товарний чек\~також є різновидом розрахункового документа, форма та зміст якого законодавчо не визначена. Виходячи з даних норм законодавства, суб`єкти господарювання можуть видавати товарні чеки довільної форми. Оформлення розрахункових операцій з використанням товарних чеків у випадках, передбачених Законом № 265, є правомірним. Суд відхиляє доводи представника відповідача про відсутність у фізичної особи підприємця [PERSON] відповідного КВЕД на виготовлення, установку, продаж/художнє оформлення надгробних пам`ятників, оскільки даний факт може бути підставою для адміністративної відповідальності фізичної особи-підприємця, і не впливає на виплату страхового відшкодування позивачу, який не зобов`язаний нести будь яку відповідальність за відсутність у фізичної особи - підприємця, яка надала споживачу послуги, належних КВЕД. Також суд відхиляє доводи представника відповідача про пропуск позивачем строків позовної давності, оскільки позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування 17.08.2022 року і, не отримавши відповіді та страхового відшкодування, звернулася до суду 17.01.2023 року, тобто в межах трьохрічного строку з моменту, коли позивач довідалася про порушення свого права на виплату страхового відшкодування, і такі дії позивача відповідають вимогам ст. ст. 256,257,261 ЦК України, якими встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто строк позовної давності в даному випадку має обчислюватись не з моменту ДТП, а з моменту, коли позивач дізналася про порушення свого права на отримання страхового відшкодування, тобто з часу звернення до відповідача з відповідною вимогою про виплату страхового відшкодування, та неотримання відшкодування чи відмови в такій виплаті. Крім того, відповідно до п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені\~статтями 257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Враховуючи наведені вище обставини та законодавство, яке регулює правовідносини, пов`язані з відшкодування шкоди,\~завданої каліцтвом,\~іншим ушкодженням\~здоров`я\~або смертю, суд вважає, що позовна заява [PERSON] до товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа- гарант»» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування підлягає задоволенню повністю і слід стягнути з відповідача - товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа- гарант»» (ЄДРПОУ32382598) на користь позивача [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) 39479 (тридцять дев`ять тисяч чотириста сімдесят дев`ять) гривень невиплаченого страхового відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.\~ Відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», якою встановлено, що від сплати\~судового збору\~під час\~розгляду справи\~в усіх\~судових інстанціях\~звільняються,\~ позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, позивач в даній справі звільнена від сплати судового збору. Зважаючи на вказані вище вимоги законодавства, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що з відповідача товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа- гарант»» (ЄДРПОУ32382598) на користь держави слід стягнути 1073,60 грн судових витрат у вигляді судового збору. Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. \~ \~ \~ \~На підставі ст. ст.256,257,261, 1201, Цивільного кодексу України, п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.27-4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст. ст. 9-13,\~81,\~141, 200,\~206,\~217, 258, 259,\~263-265 ЦПК України, суд, - \~ \~ \~ \~

Outcome: approved