Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою в порядку ст.ст.350-2, 350-4 ЦПК України про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , у якій заявила вимоги визначити на строк шість місяців наступні тимчасові обмеження його прав відносно заявниці та їх малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] : заборони [PERSON] ближче ніж на 100 м наближатися до місця їх фактичного проживання; заборони [PERSON] ближче ніж на 100 м наближатися до місць їх частого відвідування (ДНЗ № 11); заборони [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] та малолітню [PERSON] , [INFO] , якщо вони за власним бажанням перебувають у невідомому для [PERSON] місці, переслідувати їх та у будь-який спосіб спілкуватися з ними; заборони [PERSON] вести листування, телефонні переговори, у тому числі надсилати їм смс-повідомлення, повідомлення через мобільні застосунки месенджери Viber, WhatsUp, Telegram, тощо, або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Вимоги заяви обґрунтовуються тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який на даний час розірвано, від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю, з 2021 року [PERSON] почав систематично проявляти відносно [PERSON] та їх дочки безпідставну агресію, цькувати, погрожувати, психологічно тиснути, виражатися у їх адресу нецензурною лайкою, вживати алкогольні напої та вести аморальний спосіб життя, внаслідок чого між [PERSON] та [PERSON] почали виникати численні сварки, що породжували як психологічне, так і фізичне домашнє насильство як стосовно заявниці, так і стосовно її малолітньої дочки. Таке насильство з боку [PERSON] було систематичним, відносно [PERSON] двічі вибуло винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника. Проте ані звернення заявниці до органу поліції, ані наявність численних протоколів про адміністративне правопорушення за ст.173-2 КУпАП не вплинуло належним чином на [PERSON] та не сприяло припиненню проявів домашнього насильства різних форм щодо неї та її малолітньої дочки. Так, [PERSON] , його співмешканка та мати постійно налаштовують спільну малолітню дочку [PERSON] на негативні думки, що її мати погана та її від матері заберуть; [PERSON] погрожував заявниці відшуканням способу звільнити її з роботи та позбавити засобів до існування; в присутності малолітньої дочки виражався у її адресу нецензурною лайкою; завдавав їй фізичного болю, що не спричинив тілесних ушкоджень (ляпасів, стусанів, штовхання); погрожував їй фізичною розправою і залякував; принижував її як жінку і як матір. Вказані дії [PERSON] завдають [PERSON] моральних та фізичних страждань, викликають побоювання за свою безпеку та безпеку дочки. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник адвокат Новак М.А. повністю підтримали вимоги поданої заяви та з викладених у ній підстав просили суд її задовольнити та ухвалити рішення про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] із застосуванням запропонованих у заяві обмежень його поведінки строком на шість місяців. В подальшому представник заявниці [PERSON] до суду не з`явився, подав заяву про продовження розгляду справи у його відсутності. Заінтересована особа [PERSON] та його представник адвокат Зіброва М.О. в судовому засіданні повністю заперечили проти задоволення вимог заяви [PERSON] та наведених нею у заяві обставин. З поданого до суду письмових пояснень [PERSON] вбачається, що наведені [PERSON] у заяві обставини є викривленими та маніпулятивними, вони спрямовані на перешкоджання йому у спілкуванні з їх спільною дочкою [PERSON] та в участі у її вихованні. З пояснень [PERSON] слідує, що дійсно, між ним та [PERSON] часто виникають суперечки та непорозуміння у питаннях участі батька у вихованні дитини, оскільки [PERSON] перешкоджає йому бачитись з дочкою. Проте будь-яких проявів домашнього насильства з його боку не було. Він своєчасно та у повному обсязі сплачує аліменти на утримання дитини, не зловживає алкоголем, оскільки працює на режимному об`єкті з суворими обмеженнями. У жодному з проваджень у справі про адміністративні правопорушення щодо нього за ст.173-2 КУпАП судом не було винесено постанов про накладення адміністративного стягнення, провадження закривались або матеріали направлялись для належного оформлення. Тим більше ним не вчинялись будь-які дії, пов`язані з домашнім насильством, відносно дочки [PERSON] . Заявниця не може бути віднесена до жодної з категорій осіб, які відповідно до ст.350-2 ЦПК України мають право звертатись до суду із заявою про винесення обмежувального припису. Відтак, на думку [PERSON] , заява [PERSON] підлягає залишенню без задоволення за недоведеністю. В судовому засіданні [PERSON] надав пояснення, аналогічні за змістом вищезазначеним своїм письмовим поясненням. Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області до суду не з`явилась, клопотала про розгляд заяви [PERSON] у її відсутності. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 19.04.2017 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 16.09.2021, що набрало законної сили 19.10.2021. На момент розгляду заяви вказані особи проживають окремо. У шлюбі народилась дитина дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 27.07.2018 Вараським міським відділом ДРАЦС Головного управління юстиції у Рівненській області. З пояснень учасників справи судом встановлено і ніким не оспорюється, що дочка [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , на даний час проживає разом з матір`ю. Рішенням виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області № 7400-РВ-21-08 від 25.01.2022 «Про визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] », спосіб участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , визначено наступним чином: кожні перші, треті вихідні місяця з 10:00 год. суботи до 19:00 год. неділі за місцем проживання батька; два будні дні з 17:00 год. до 19:00 год. щотижня у вівторок та четвер; два тижні літнього періоду для оздоровлення; два тижні щорічної відпустки батька; новорічні свята за домовленістю з матір`ю; день народження дитини, 25 липня з 10:00 год. до 16:00 год. щорічно. Цим же рішенням постановлено батькам дитини [PERSON] та [PERSON] за два дні до зустрічі батька з дитиною обмінюватись інформацією щодо фактичного місця проживання, перебування дитини, враховувати при цьому стан її здоров`я, розпорядок дня та інші обставини, що мають значення для організації побачень з нею. Згідно з п.п.3, 4, 14 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 вищезазначеного Закону, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п.7 ч.1 ст.1 Закону). Згідно з ч.3 ст.26 Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п.9 ч.1 ст.1 Закону). Закон визначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суд під час вирішення такої заяви має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків (родичів) у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно з п.3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинні бути зазначені обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Необхідність видачі обмежувального припису щодо [PERSON] заявниця аргументує вчиненням ним щодо неї психологічного і фізичного насильства. Відповідальність за такі дії встановлена у статті 173-2 КУпАП. У підтвердження систематичного домашнього насильства, що застосовується [PERSON] , [PERSON] повідомила про звернення до Вараського РВП ГУНП в Рівненській області та долучила до заяви інформацію про результати їх розгляду. Згідно з письмовою інформацією Вараського РВП ГУНП в Рівненській області від 23.03.2023, у період часу з 01.01.2020 по 23.03.2023 [PERSON] сім разів зверталась до органу поліції із заявами щодо неправомірної поведінки [PERSON] , три з яких розглянуто на підставі Закону України «Про звернення громадян», два відповідно до Алгоритму розгляду звернень громадян за спрощеною схемою, два згідно КУпАП. Так, згідно рапорту оперативного чергового, 29.04.2022 надійшла заява [PERSON] про те, що 12.03.2023 [PERSON] вже вдруге зіпсував замок вхідних дверей її житла, вставивши в отвір зубочистки, що унеможливило їх відчинення. Відомості про результати розгляду вказаного звернення [PERSON] суду не надані. З Талону-повідомлення єдиного обліку № 3886 від 24.09.2022 про прийняття і реєстрацію заяви [PERSON] вбачається, що 24.09.2022 о 17:15 год. до органу поліції надійшла її заява про те, що [PERSON] погрожував їй фізичною розправою та ображав нецензурною лайкою. Як вбачається з постанови Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28.12.2022 у справі № 565/1235/22, судом здійснено розгляд протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 099663 від 11.10.2022 по факту вчинення [PERSON] щодо [PERSON] психологічного насильства, а саме образ нецензурною лайкою під час переписки у месенджері 24.09.2022. Вказаною постановою суду провадження у справі про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. З Талону-повідомлення єдиного обліку № 428 від 02.02.2023 про прийняття і реєстрацію заяви [PERSON] вбачається, що 02.02.2023 о 17:25 год. до органу поліції надійшла її заява про те, що [PERSON] того дня близько 16:30 год., перебуваючи в ДНЗ № 4, нецензурно виражався на її адресу, погрожував та демонстрував непристойні жести в присутності спільної дитини. По даному факту уповноваженою особою органу поліції 17.02.2023 щодо [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 132792 за ч.1 ст.173-2 КУпАП. Постановою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 22.02.2023 у справі № 565/246/23 вказаний протокол повернуто до Вараського РВП ГУНП в Рівненській області для належного оформлення, станом на дату розгляду даної справи цей протокол про адміністративне правопорушення повторно до суду не надходив. З Талону-повідомлення єдиного обліку № 610 від 18.02.2023 про прийняття і реєстрацію заяви [PERSON] вбачається, що 18.02.2023 о 13:30 год. до органу поліції надійшла її заява про те, що [PERSON] 17.02.2023 забрав дитину [PERSON] з садочка та не повідомляє про її місцезнаходження. Згідно з довідкою від 06.03.2023 про результати розгляду вказаного звернення, за результатами проведеної перевірки органом поліції було встановлено відсутність ознак кримінального чи адміністративного правопорушення. З Талону-повідомлення єдиного обліку № 794 від 05.03.2023 про прийняття і реєстрацію заяви [PERSON] вбачається, що 18.02.2023 о 13:30 год. до органу поліції надійшла її заява про те, що [PERSON] порушує свої зобов`язання щодо графіку відвідування їх спільної дитини [PERSON] . Згідно з довідкою від 01.03.2023 про результати розгляду вказаного звернення, за результатами проведеної перевірки органом поліції було встановлено відсутність ознак кримінального чи адміністративного правопорушення. Судом встановлено, що протягом часу з 01.01.2021 по даний час інші матеріали про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП, у яких потерпілою була [PERSON] , до Кузнецовського міського суду Рівненської області не надходили та не розглядались. З письмової інформації Служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області від 13.03.2023 вбачається, що 06.03.2023 [PERSON] зверталась до вказаного органу із заявою про неналежне виконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків щодо дочки [PERSON] , повідомивши про факт відмови батька завести дитину на гурток, а також до лікаря. Як встановлено перевіркою Служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області, наведені у заяві [PERSON] обставини щодо неналежного поводження [PERSON] з дитиною не підтвердились. З письмової інформації Вараського РВП ГУНП в Рівненській області від 19.04.2023 вбачається, що у період часу з 01.01.2022 по 19.04.2023 [PERSON] чотири рази звертався до органу поліції із заявами щодо неправомірної поведінки [PERSON] , три з яких розглянуто на підставі Закону України «Про звернення громадян», одне відповідно до Алгоритму розгляду звернень громадян за спрощеною схемою. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Надані суду матеріали підтверджують конфлікт, що триває між [PERSON] та [PERSON] з приводу різних поглядів на участь батька у вихованні їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] , що не пов`язане із домашнім насильством, а може лише вказувати на наявність особистих неприязних стосунків між ними. Разом з тим, будь-які належні та достатні докази вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо [PERSON] суду не надані. Не притягувався [PERSON] і до кримінальної відповідальності у зв`язку зі вчиненням домашнього насильства щодо [PERSON] . Не надано заявницею також доказів вчинення ним домашнього насильства щодо їх дочки [PERSON] , [INFO] , та про жоден з таких випадків під час судового розгляду заявниця не повідомила. З огляду на відсутність будь-яких доказів того, що [PERSON] наразі у будь-який спосіб переслідує [PERSON] , погрожує їй або вчиняє інші насильницькі дії щодо неї, підстави для застосування щодо нього заборон, на встановленні яких наполягає заявниця, відсутні. Одночасно суд враховує наявність рішення органу опіки та піклування про способи участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , та зазначені у рішенні виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області шляхи їх реалізації: перемовини, домовленості, взаємне інформування щодо фактичного місця проживання, перебування дитини, стану її здоров`я та інших обставин, що мають значення для організації побачень батька з нею. Вжиття щодо [PERSON] заборон, на застосуванні яких наполягає [PERSON] , призведе до неможливості виконання рішення виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області № 7400-РВ-21-08 від 25.01.2022 «Про визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] », а також батьківських обов`язків [PERSON] у частині участі у вихованні дитини. Не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні і існування ризиків, які можуть настати у разі незастосування відносно заінтересованої особи обмежувального припису. За таких обставин зява [PERSON] не може бути задоволена через відсутність достатніх доказів застосування [PERSON] до неї та дитини домашнього насильства. Відповідно до ч.1 ст.350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed