Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

30 травня 2023 року до суду надійшла вказана позовна заява, яка обґрунтована тим, що 13 січня 2021 року між сторонами укладено шлюб від якого вони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Згодом після укладання шлюбу у сім`ї почали виникати сварки, які відбувались з різних причин, з кожним днем стосунки ставали все гіршими, з вересня 2022 року шлюбні відносини фактично були припинені, подружжя почало проживати окремо, наразі шлюб носить лише формальний характер та його збереження неможливе, у зв`язку із чим [PERSON] просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] . Ухвалою суду від 31 травня 2023 року провадження у справі відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, 21 червня 2023 року представник позивача подав до суду заяву в якій підтримав позов та просив його задовольнити, а справу розглянути без його участі та участі позивача. Також зазначив, що фактично шлюбні відносини між сторонами були припинені з жовтня 2022 року, з цього ж часу спільна дитина [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з [PERSON] та його батьками. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, 21 червня 2023 року подала до суду заяву в якій визнала позовні вимоги в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення, просила розглянути справу без її участі. Також зазначила, що фактично їх з [PERSON] шлюбні відносини припинені з жовтня 2022 року, з цього ж часу дитина [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з [PERSON] та його батьками. Суд вважає, що в справі є всі дані про права і взаємовідносини сторін, а тому для ухвалення рішення немає необхідності вислуховувати особисті пояснення сторін, які не з`явились до суду. Дослідивши письмові докази, врахувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13 січня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, після реєстрації дружина змінила прізвище на « [PERSON] », про що Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зроблено відповідний актовий запис № 3, видано свідоцтво серії [NUMBER] (а. с. 4). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 5). Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться з жовтня 2022 року, позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх дитині. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи визнання позову відповідачем до почату розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 50% понесених ним судових витрат зі сплати судового збору в сумі 536,80 гривень.

Outcome: approved