Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

28.12.2022 року позивач звернувся до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за спожитий природний газ в сумі 6457,41 грн., інфляційні втрати в сумі 313,03 грн., 3 % річних в сумі 141,02 грн., судовий збір у сумі 2481,00 грн., посилаючись на те, що [PERSON] є побутовим споживачем природного газу, який постачається за адресою: [ADDRESS] , газопостачання якого здійснює позивач на підставі фактичних договірних відносин.\~ Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06.02.2023 справа передана на розгляд Житомирському районному суду Житомирської області. Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 22.03.2023 справа передана за підсудністю до Радомишльського районного суду Житомирської області, з урахуванням того, що предметом розгляду справи є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги щодо домоволодіння, яке розташоване на території, що входить до виключної підсудності вказаного суду. Споживач несвоєчасно здійснювала оплату спожитого газу, у зв`язку із чим утворилась заборгованість перед ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ», що і змусило позивача звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Радомишльського\~районного суду\~Житомирської області\~від 28.04.2023\~року відкрито\~спрощене позовне\~провадженняу справі та призначено судове засідання з викликом сторін, копію позовної заяви разом із додатками та копією ухвали направлено відповідачеві. Представник позивача до суду не прибув, подав заяву в якій зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановлений законом спосіб. Своїм правом на подання відзиву та доказів на спростування заявлених позовних вимог не скористався. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не подавав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд за одночасним існуванням зазначених обставин ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечив позивач. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Питання надання послуг з розподілу природного газу побутовим споживачам врегульовано:\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Кодексом газорозподільних систем, затвердженого\~постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2494\~(далі Кодекс ГРМ), Правилами постачання природного газу, затвердженими\~постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2496, Типовим договором розподілу природного газу, затвердженого\~постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2500. Відповідно до положень\~статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву споживача кореспондує обов`язок, серед інших, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Статтею\~19\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначено,\~що одиниця\~виміру обсягу\~спожитого споживачем\~природного газу\~визначається правилами\~постачання природного\~газу,\~що затверджуються\~уповноваженим законом\~органом. Постачання та розподіл природного газу мають забезпечуватися безперервно, з гарантованим рівнем безпеки та якості. За змістом\~статті 901 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно пункту 6 частини 1\~статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~виконавець комунальної послуги має право звертатися до суду в разі порушення споживачами умов договору. Згідно\~статті 162 ЖК України\~власники (споживачі) повинні здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Статтею 525 ЦК України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору, що передбачено ч. 1\~ст. 634 ЦК України. Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених\~постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст. ст.\~633,\~634,\~641,\~642 Цивільного кодексу України\~шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. За умовами Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам підтвердженням приєднання до умов договору є підписана та повернута заява-приєднання, та/або сплачений споживачем рахунок постачальника за поставлений природний газ, та/або фактичне споживання природного газу. Згідно із п. 13 розділу ІІІ Правил розрахунки за послуги з газопостачання можуть поводитись на підставі даних про об`єм (обсяг) газу визначений споживачем та Оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та Оператором ГРМ або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та між опалювальний період. Відповідно до п. 30 розділу ІІІ Правил в разі коли між побутовим споживачем і постачальником не досягнуто згоди про надання послуг з газопостачання, розмір їх оплати, відшкодування збитків, спірні питання вирішуються в судовому порядку. Положенням\~ст. 714 Цивільного кодексу України\~передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До вказаного договору застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» здійснює постачання природного газу до будинку за адресою: [ADDRESS] . На ім`я відповідача [PERSON] 01.07.2015 року відкритий особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до постанови від 30.09.2015 № 2500 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України - ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» (код ЄДРПОУ 39577504). Свої зобов`язання по наданню послуг по безперервному постачанню природного газу позивач виконав належним чином. Відповідач свої зобов`язання щодо оплати за спожитий природний газ не виконує в повному обсязі, оплату проводить частково, що зумовило виникнення заборгованості. Заборгованість за спожитий природній газ у відповідача, станом на 31.10.2022 становить 6457,41 грн., що підтверджується витягом з особистого рахунку споживача та розрахунком заборгованості. У статті 625\~ЦК\~України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625\~ЦК\~України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). З огляду на те, що відповідач, прострочила виконання грошового зобов`язання, вона на вимогу позивача повинна сплатити інфляційні втрати в розмірі 313,03 грн. та три проценти річних від простроченої суми згідно поданого позивачем розрахунку, що становить 141,02 грн. Вказаний розрахунок є чітким, повним і розгорнутим по окремих категоріям, а також за своїм змістом узгоджується з відомостями, наведеними у виписці по рахунку відповідача. Натомість, будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність у відповідача заборгованості у вищенаведеному розмірі, матеріали справи не містять. Вказана сума заборгованості відповідачем не була спростована при розгляді справи, оскільки належних доказів, які б спростовували розмір нарахувань по кредитному договору відповідачем до суду надано не було. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн. На підставі ст.ст.\~525-526,\~610,\~639 ЦК України,\~постанови НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496, та

Outcome: approved