Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до\~домовленості між\~нею та\~ [PERSON] ,\~яка є\~її донькою,\~ вона\~зобов`язувалася\~передати їй\~власну квартиру\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~а вона\~в свою\~чергу зобов`язувалася\~її доглядати\~до її\~смерті,\~а саме\~забезпечувати її\~медичними послугами,\~ліками,\~продуктами харчування\~та інші\~обов`язки\~по догляду\~за людиною\~похилого віку.\~Дана домовленість\~була погоджена\~і з\~другою її\~донькою [PERSON] . Порадившись зі\~своїми доньками,\~вона погодилася\~укласти відповідний\~договір.\~Її донька\~ [PERSON] \~взяла на\~себе всі\~обов`язки\~по пошуку\~нотаріуса,\~підготовки договору. 16.09.2015\~року вона\~сказала їй,\~що треба\~поїхати разом\~до нотаріуса\~підписати договір,\~на що\~вона погодилася\~та вони\~разом поїхали\~до нотаріуса,\~де вона\~підписала договір.\~Враховуючи її\~поганий зір\~та повну\~довіру до\~слів доньки,\~ вона\~підписала документи,\~не читаючи\~їх.\~Також,\~відповідачка забрала\~другий примірник\~договору,\~який повинен\~бути у\~неї,\~сказавши що\~він їй\~не потрібен. Після підписання\~договору відповідачка\~відвезла її\~разом з\~чоловіком до\~свого місця\~мешкання за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~В її\~ж квартирі\~почав мешкати\~її онук\~та син\~відповідачки [PERSON] .\~Спочатку вона\~дійсно опікувалася\~нею та\~її чоловіком.\~Але,\~потім вона\~виїхала працювати\~до Польщі\~і до\~цього часу\~не приїжджала. Вона та\~її донька\~ [PERSON] \~неодноразово з\~нею говорили\~ \~з приводу\~сімейної домовленості,\~щодо її\~обов`язків\~по догляду\~за батьками,\~але вона\~казала,\~що її\~обов`язки\~буде виконувати\~її син\~ [PERSON] .\~Але,\~обов`язків\~по догляду\~він не\~виконував.\~Фактично нею\~та її\~чоловіком опікувалася\~її друга\~донька [PERSON] \~яка живе\~в м.Суми. Враховуючи,\~що починаючи\~десь приблизно\~з 2020\~року,\~її стан\~здоров`я\~та стан\~здоров`я\~її чоловіка\~потребував постійного\~догляду ,\~її донька\~ [PERSON] \~перевезла її\~знову в\~її квартиру\~в м.Суми,\~а її\~онук переїхав\~в с.\~В.Сироватка.\~ [INFO] помер\~її чоловік\~ [PERSON] . Після його\~смерті її\~онук влітку\~2022\~року \~відвіз її\~в будинок\~для людей\~похилого віку,\~а сам\~почав мешкати\~в квартирі. Коли про\~це дізналася\~її донька\~ [PERSON] ,\~то вона\~відразу її\~звідти забрала\~та привезла\~до свого\~будинку в\~м.Суми,\~де вона\~проживає і\~на цей\~час. Відповідно до\~cт.229\~ЦК України\~якщо особа,\~яка вчинила\~правочин,\~помилилася щодо\~обставин,\~які мають\~істотне значення,\~такий правочин\~може бути\~визнаний судом\~недійсним;\~істотне значення\~має помилка\~щодо природи\~правочину,\~прав та\~обов`язків\~сторін,\~таких властивостей\~і якостей\~майна,\~які значно\~знижують його\~цінність або\~можливість використання\~за цільовим\~призначенням.\~Помилка щодо\~мотивів правочину\~не має\~істотного значення,\~крім випадків,\~встановлених законом. Відповідно до\~cт.230\~ЦК України\~якщо одна\~із сторін\~правочину навмисно\~ввела другу\~сторону в\~оману щодо\~обставин,\~які мають\~істотне значення\~(частина\~перша статті\~229\~цього Кодексу),\~такий правочин\~визнається судом\~недійсним. Обман має\~місце,\~якщо сторона\~заперечує наявність\~обставин,\~які можуть\~перешкодити вчиненню\~правочину,\~або якщо\~вона замовчує\~їх існування. Враховуючи,\~що за\~спадковим договором\~не виникає\~обов`язку\~відповідача на\~догляд за\~нею,\~вона б\~ніколи в\~житті його\~не підписала. При підготовці\~до підписання\~спадкового договору\~вона не\~була присутня,\~спадковий договір\~не читала,\~примірник не\~отримувала,\~повністю довірилася\~словам відповідачки,\~що вона\~буде її\~доглядати після\~його підписання. При укладанні\~спадкового договору\~вона помилилася\~щодо обставин,\~які мають\~істотне значення,\~відповідачка навмисно\~ввела її\~в оману,\~а тому\~даний правочин\~може бути\~визнаний судом\~недійсним. В добровільному порядку розривати спадковий договір відповідачка відмовилася, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним спадковий договір, укладений 16.09.2015 року між нею, [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , посвідчений приватним нотаріусом Хоменко Вікторією Василівною, зареєстрований в реєстрі за №3083. В судовому засіданні представник позивача адвокат Вакула В.М. позовні вимоги [PERSON] , підтримав повністю з зазначених в позові підстав, та просив суд їх задовольнити. Приймаючи участь в розгляді справи, позивач [PERSON] пояснила, що спадковий договір вона підписувала у нотаріуса. Її донька [PERSON] обіцяла допомагати по дому, на городі. Через деякий час після укладання договору відповідачка поїхала до Польщі. Була вона також в будинку для людей похилого віку, згодом донька [PERSON] забрала її до себе додому. Донька [PERSON] приїжджала під час війни. Два роки назад погіршився її стан здоров`я, вона має проблеми з пам`яттю. Відповідач [PERSON] , повідомлялася про час та місце розгляду справи шляхом опублікування повідомлення на офіційному веб-сайті суду, однак до суду не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Третя особа - приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Хоменко В.В., в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Ухвалою суду від 14.02.2023 року витребувана у приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу копія нотаріальної справи щодо посвідчення спадкового договору. Ухвалою суду від 24.03.2023 року закрито підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду по суті. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , позивача [PERSON] , показання свідка, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав: Суд установив, що 16.09.2015 року між позивачем [PERSON] та її донькою відповідачем [PERSON] був укладений спадковий договір, згідно з яким відповідач зобов`язана була виконувати передбачені в договорі розпорядження відчужувача [PERSON] , і в разі смерті [PERSON] набуває право власності на належну [PERSON] однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 24,02 кв.м, житловою площею 12,8 кв.м (а.с.34-35). Згідно з п.2.1 договору у разі смерті відчужувача набувач зобов`язана здійснити поховання відчужувача, відзначати роковини поховання. Інших обов`язків набувача, крім здійснення поховання відчужувача, спадковий договір не містить. Пунктом 3.1. договору передбачено, що право власності на майно, що є предметом цього договору, виникає у набувача в разі смерті відчужувача. Згідно з ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (ст. 1304 ЦК). Набувач у\~спадковому договорі\~може бути\~зобов`язаний\~вчинити певну\~дію майнового\~або немайнового\~характеру до\~відкриття спадщини\~або після\~її відкриття. Відчужувач\~має право\~вимагати від\~набувача вчинення\~дій майнового\~або немайнового\~характеру,\~покладених на\~нього за\~спадковим договором\~(ст.\~1305\~ЦК),\~і зобов`язаний\~не складати\~заповіт щодо\~майна,\~яке є\~предметом договору,\~та не\~відчужувати його\~(ст.\~1307\~ЦК).\~Відповідно,\~набувач має\~право вимагати\~від відчужувача\~утримання від\~вчинення зазначених\~дій і\~відповідальний перед\~ним за\~належне виконання\~узятих на\~себе зобов`язань. Правові підстави визнання недійсними правочинів, у тому числі спадкового договору, визначені нормами глави 16 ЦК України. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, правочин - правомірна, не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з положеннями ч.ч. 1-5 ст. 203, ст. 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). З аналізу зазначених норм цивільного законодавства вбачається, що вказаними положеннями встановлено підстави недійсності правочину, наявність яких має існувати на момент вчинення правочину. В позовній заяві представник позивача посилається і на вчинення позивачкою правочину під впливом помилки і на навмисне введення відповідачкою в оману позивачки. Згідно з ст.229 ЦК України якщо особа,\~яка вчинила\~правочин,\~помилилася щодо\~обставин,\~які мають\~істотне значення,\~такий правочин\~може бути\~визнаний судом\~недійсним.\~Істотне значення\~має помилка\~щодо природи\~правочину,\~прав та\~обов`язків\~сторін,\~таких властивостей\~і якостей\~майна,\~які значно\~знижують його\~цінність або\~можливість використання\~за цільовим\~призначенням.\~Помилка щодо\~мотивів правочину\~не має\~істотного значення,\~крім випадків,\~встановлених законом. Відповідно до ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в \~пункті 20 постанови від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Дія особи під впливом помилки виключає вчинення правочину під впливом обману, і навпаки. Отже, особа не може одночасно діяти і під впливом помилки, і під впливом обману. Представник позивачки стверджує, що між сторонами була домовленість, що позивачка зобов`язується передати у власність відповідачки квартиру, а відповідачка зобов`язана доглядати за нею, забезпечувати медичними послугами, ліками, продуктами харчування. Домовленості не були виконані відповідачкою, в 2017-2018 роках [PERSON] виїхала до Польщі. З 2022 року за позивачкою доглядає донька [PERSON] . В подальшому [PERSON] з`ясувала, що підписала спадковий договір замість договору довічного утримання. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів наявність обставин, які вказують на помилку, - неправильне сприйняття особою, яка укладає договір, фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення. Матеріалами справи не підтверджено обставин, що станом на час укладання договору позивачка мала незадовільний стан здоров`я, потребувала допомоги чи стороннього догляду. Станом на час укладання договору позивачка мала задовільний стан здоров`я, проживала зі своїм чоловіком в квартирі за адресою [ADDRESS] , згодом у с.В.Сироватка за місцем реєстрації відповідачки. \~ \~ \~ \~ Позивачка\~ [PERSON] \~не є\~одинокою особою,\~вона мала\~чоловіка,\~який помер\~ [INFO] ,\~в неї\~є дві\~доньки,\~ які\~відповідно до\~моральних засад\~суспільства та\~норм Сімейного\~кодексу України\~ зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК України). Про наявність волевиявлення позивача [PERSON] щодо укладання спадкового договору в такій редакції свідчить власноручний підпис на договорі, яким вона підтвердила своє волевиявлення. В суді [PERSON] підтвердила, що підписала спадковий договір у нотаріуса. Крім того, відповідно до п.4.1 договору сторони стверджують, що однаково розуміють значення і умови цього договору та його правові наслідки, правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, їх волевиявлення є вільним і відповідає їх внутрішній волі, а також договір не носить характер удаваного та фіктивного правочину і не є правочином, що вчиняється відчужувачем та набувачем під впливом тяжкої для них обставини і на вкрай невигідних умовах. У сторін відсутні будь-які заперечення щодо кожної з умов договору, відчужувач та набувач однаково розуміють значення укладеного договору, права та обов`язки кожного з них, а також правові наслідки для кожного з них по укладеному договору. Свідок [PERSON] донька позивачки і рідна сестра відповідачки, в судовому засіданні пояснила, що у неї погані стосунки з відповідачкою через ставлення до матері, не спілкується з відповідачкою з серпня 2022 року. Стосовно укладання договору [PERSON] пояснила, що була домовленість, що [PERSON] буде опікуватися батьками і стане власником нерухомого майна. [PERSON] запропонувала укласти договір на утримання батьків. В 2015 році під час укладання договору стан матері був нормальний. Який договір був укладений, вона не знала. Через два роки після укладання договору [PERSON] сказала, що поїде до Польщі, а тут залишиться її син. В 2017-2018 році сестра [PERSON] виїхала за кордон. Батьки поїхали та проживали в с.Верхня Сироватка, в квартирі проживав син [PERSON] . Через деякий час зателефонували родичі з села і повідомили, що батько захворів. Коли батько помер, сестра [PERSON] була на похоронах і згодом знову поїхала до Польщі. За матір`ю повинен був доглядати син [PERSON] . Вона приходила до матері один раз на два тижні. Згодом вона дізналася, що син [PERSON] весною 2022 року відправив бабусю до приватного пансіонату, через два тижні вона забрала матір. В липні 2022 року син [PERSON] , який є інвалідом з дитинства, виїхав також за кордон. Через два тижні вона забрала матір і тепер матір проживає з нею та вона здійснює догляд за матір`ю. В липні 2022 року матір перенесла інфаркт сосудів. На цей час стан здоров`я матері покращився. Вона забезпечує догляд за матір`ю, купує ліки, тому їй необхідні кошти для догляду за матір`ю, для встановлення пам`ятника. У матері є доглядальниця, з квартири мати не виходить. Протягом трьох місяців [PERSON] висилала кошти для оплати праці доглядальниці. Оскільки [PERSON] не доглядає за матір`ю, вона оформила довіреність від імені матері щодо представництва її інтересів і сама звернулася до адвоката щодо подання позову до суду про розірвання чи визнання недійсним спадкового договору. Мати особисто до адвоката не зверталася. Як встановлено під час розгляду справи в суді, звернення з позовом до суду ініціювала не позивачка [PERSON] , яка на цей час після перенесеного інфаркту має погану пам`ять, слабкий стан здоров`я, має певні обмеження у своїй життєдіяльності, а донька позивачки свідок [PERSON] , яка на підставі довіреності особисто зверталася до адвоката, і відповідно є особою, яка зацікавлена в тому, щоб спадковий договір був визнаний недійсним. Тому, суд критично ставиться до показань свідка [PERSON] , що повинен був бути укладений саме договір довічного утримання між сторонами. Обставини, викладені представником позивача в позові, щодо виїзду [PERSON] за кордон в кінці 2015 року і погіршення стану здоров`я позивачки в 2020 році, спростовані показаннями свідка [PERSON] , яка пояснила, що сестра виїхала за кордон в 2017-2018 роках, а мати захворіла в липні 2022 року. З показань свідка [PERSON] вбачається, що станом на час укладання договору стан здоров`я матері [PERSON] був задовільним, і значне погіршення стану здоров`я сталося в липні 2022 року. Звернення з позовом до суду було зумовлено тим, що донька позивачки [PERSON] з 2022 року самостійно здійснює догляд за матір`ю, і у зв`язку з цим у неї склалися напружені стосунки з сестрою [PERSON] . Представник позивача не надав належних і допустимих доказів на підтвердження відсутності волі у позивача під час укладення оспорюваного спадкового договору, зокрема неправильного сприйняття [PERSON] фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення. Наступна зміна рішення позивачки або ставлення до його наслідків після укладення такого правочину, не повинні створювати уявлення про наявність такої помилки у позивача станом на момент укладення оспорюваного правочину. Суд виходить з того, що підстави недійсності правочину повинні існувати саме на момент його укладення, усі сумніви та зміна намірів і ставлення до укладеного правочину, що виникли після моменту укладення, не впливають на його дійсність, а можуть слугувати виключно підставами для його розірвання, якщо це передбачено законом для такої правової ситуації. За встановлених обставин, на підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed