Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] в особі представника Трофимової Г.М. 27.12.2022 через засоби поштового зв`язку звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Плюс ЛТД» заборгованості по заробітній платі у розмірі 5 591,26 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку з 02 вересня 2021 року по день пред`явлення позову у розмірі 122 934,23 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка 12 травня 2021 року була прийнята за сумісництвом бухгалтером до ТОВ «Бізнес Плюс ЛТД». На підстав наказу про припинення трудового договору (контракту) від 02 вересня 2021 року позивачка звільнена із займаної посади. Зазначено, що при звільненні позивачці нарахована, але не виплачена заробітна плата. На адресу відповідача [PERSON] направляла лист-вимогу про надання довідки-розрахунку про нараховану та невиплачену заробітну плату, а також накази про прийом на роботу та звільнення, проте відповіді на лист отримано не було. Вказано, у відповіді на адвокатський запит від 21.10.2022 відповідачем повідомлено, що заробітна плата [PERSON] при звільненні виплачена не була; 07.09.2021 року [PERSON] було надіслано листа за місцем її проживання про необхідність прибути до ТОВ «Бізнес Плюс ЛТД» для отримання заробітної плати; так як вона не з`явилась, 06.10.2021 було повторно відправлено листа (з повідомленням) для отримання заробітної плати, але 09.11.2021 лист повернувся з причини закінчення терміну зберігання. Зазначено, що жодних листів [PERSON] не отримувала, ніхто з нею не зв`язувався для необхідності виплати розрахунку при звільненні. Відповідно до довідки від 20.10.2022 ТОВ «Бізнес Плюс ЛТД» підтверджено, що позивачка перебувала на посаді заступника головного бухгалтера та при звільненні з нею не проведений розрахунок, що складає: заробітна плата за другу половину серпня у сумі 3 381,00 грн., компенсацію за невикористану відпустку у сумі 1 595,53 грн. та заробітну плату за вересень 2021 року у сумі 614,73 грн., що склало разом 5 591,26 грн. З посиланням на ст. ст. 116, 117 КЗпП України позивачка просить стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 5 591,26 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку з 02.09.2021 по 26.12.2022 у розмірі 122 934,23 грн. з розрахунку середньоденної заробітної плати в сумі 364,79 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.12.2022 позовна заява була залишена без руху з наданням позивачці строку для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали (а.с. 45). Ухвалою суду від 24.01.2023 відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 55). Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Відповідно повідомлення Укрпошти про вручення рекомендованого поштового відправлення, ухвала суду про відкриття провадження у справі з доданими до неї процесуальними документами була отримана відповідачем 19.04.2023. 05.05.2023 на адресу суду надійшов відзив на позов поданий через засоби поштового зв`язку 03.05.2023, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на їх передчасність. Зазначено, що 12.05.2021 позивачку було прийнято на роботу до товариства за сумісництвом заступником головного бухгалтера та звільнено наказом від 02.09.2021 із займаної посади за власним бажанням. У день звільнення 02.09.2021 позивачка була відсутня на робочому місці з 13.00 год. по 18 год. 10 хв. без поважної причини, що підтверджується відповідним актом. Оскільки працівник в період трудових відносин із товариством отримував заробітну плату виключно готівкою, відповідно відомостей про виплату готівки, та при звільненні був відсутнім на робочому місці, тому було прийняте рішення задепонувати розрахункові і повідомити працівника про необхідність їх отримання. На адресу позивачки 07.09.2021 товариство скерувало простий лист № 07/09 з повідомленням з`явитись для отримання розрахункових, у подальшому повторно надсилало лист від 06.10.2021 рекомендованим поштовим відправленням, також у відповіді на адвокатський запит представника позивачки товариство листом № 3 від 21.10.2022 просило адвоката Г.М. Трофимову посприяти в інформуванні працівника щодо необхідності отримати розрахункові, проте позивачка жодним чином не відреагувала на вжиті товариством заходи та не зверталась до відповідача за розрахунковими. Товариство не отримувало від позивачки жодних листів. Наданий позивачкою опис вкладення до листа з оголошеною цінністю за відсутності чека (розрахункової квитанції) та відповідної накладної не є належним доказом надіслання відповідачу листа-вимоги від 10.09.2021. Також позивачка при зверненні до суду з цим позовом пропустила строк позовної давності, встановлений ч. 1 ст. 233 КЗпП України. Заявлені до стягнення витрати на правову допомогу є завищеними та не підтвердженими. 12.05.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивачка просить задовольнити позов, у якому зазначила, що не погоджується з доводами відповідача та викладеними у відзиві обставинами і правовою оцінкою. Зазначила, що вона працювала за сумісництвом на 0,5 ставки - 4 години на день, тому в робочий час з 13.00 на робочому місці її не повинно було бути. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Згідно ст. 7 Закону України «Про плату праці», законодавство про оплату праці ґрунтується на Конституції України і складається з Кодексу законів про працю України, цього Закону, Закону України "Про колективні договори і угоди", Закону України "Про підприємства в Україні" та інших актів законодавства України. Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Встановлено, що з 12.05.2021 позивачка [PERSON] була прийнята на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Плюс ЛТД» на посаду заступника головного бухгалтера за сумісництвом, що підтверджується наказом (розпорядженням) № БП000000005-0000000128 від 11.05.2021 (а.с. 21). Відповідно наказу (розпорядження) № БП000000006-0000000128 про припинення трудового договору (контракту) від 30.08.2021 ТОВ «Бізнес Плюс ЛТД», позивачка звільнена з роботи за власним бажанням 02 вересня 2021 року (а.с. 22). Згідно довідки ТОВ «Бізнес Плюс ЛТД» від 20.10.2022 № БП000000004, [PERSON] працювала в товаристві з 12.05.2021 по 02.09.2021, заробітну плату [PERSON] за другу половину серпня у сумі 3 381,00 грн., компенсацію за невикористану відпустку у сумі 1 595,53 грн. та заробітну плату за вересень 2021 року у сумі 614,73 грн., що склало разом 5 591,26 грн., було депоновано (а.с. 28). Сторона відповідача, заперечуючи проти позову, зазначає, що за весь період трудових відносин з товариством позивачка отримувала заробітну плату виключно готівкою та при звільненні була відсутньою на робочому місці, тому ТОВ «Бізнес Плюс ЛТД» було прийняте рішення задепонувати розрахункові кошти та повідомити працівника про необхідність їх отримання. На підтвердження цих обставин відповідачем надано копії: акту про відсутність на робочому місці із засвідченням того, що заступник головного бухгалтера [PERSON] була відсутня на робочому місці 02.09.2021 з 13.00 год. по 18.10 год. без поважної причини; відомостей на виплату готівки за травень-серпень 2021 з додатками щодо отримання заробітної плати працівниками під підпис про одержання, включаючи [PERSON] ; відомостей на виплату готівки за серпень 2021, за вересень 2021 з додатками із записами про депонування сум [PERSON] - 4 976,53 грн., 614,73 грн.; реєстрів депонованої заробітної плати за серпень, вересень 2021 із записами про дату виникнення заборгованості [PERSON] 02.09.2021 сум не виданої заробітної плати 4 976,53 грн., 614,73 грн.; листа ТОВ «Бізнес Плюс ЛТД» на адресу [PERSON] від 07.09.2021 № 07/09 з проханням прибути до товариства для отримання розрахунку у зв`язку з тим, що позивачка не з`явилась для отримання заробітної плати (розрахункових при звільненні) 02 вересня 2021; наказу ТОВ «Бізнес Плюс ЛТД» № 5/10 від 05.10.2021 «Про заходи щодо забезпечення видачі заробітної плати [PERSON] » про зняття додаткової готівки у сумі 5 591,26 грн. під час виплати заробітної плати за другу половину вересня 2021 співробітникам товариства; листа ТОВ «Бізнес Плюс ЛТД» на адресу [PERSON] від 06.10.2021 № 20/6 з повторним проханням прибути до товариства для отримання розрахунку у зв`язку з тим, що [PERSON] не з`явилась для отримання заробітної плати (розрахункових при звільненні) 02 вересня 2021; конверту відправника ТОВ «Бізнес Плюс ЛТД» з довідкою Укрпошти про повернення поштового відправлення 09.11.2021 за закінченням терміну зберігання; наказу ТОВ «Бізнес Плюс ЛТД» № 11/10 від 11.10.2021 «Про заходи щодо забезпечення видачі заробітної плати [PERSON] » про залишення готівки в касі до 18.10.2021 з метою забезпечення виплати заробітної плати [PERSON] якій відправлено повідомлення - запрошення для отримання заробітної плати; відповіді адвокату Трофимовій Г.М. від 21.10.2022 № 3 на адвокатський запит з наданням інформації стосовно [PERSON] з проханням посприяти в інформуванні [PERSON] щодо необхідності з`явитися до ТОВ «Бізнес Плюс ЛТД» для отримання розрахункових. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 КЗпП України). Строки виплати заробітної плати врегульовано ст. 115 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці». Згідно частини 1 ст. 47 КЗпП України у редакції чинній на дату звільнення позивачки, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно ст. 116 КЗпП України у редакції чинній на дату звільнення позивачки, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Отже, судом безспірно встановлено, що заборгованість роботодавця ТОВ «Бізнес Плюс ЛТД» перед позивачкою по виплаті заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку на дату звільнення останньої становить у розмірі 5 591,26 грн. Суд критично відноситься до доводів відповідача, що при звільненні позивачка була відсутня на роботі, оскільки у складеному співробітниками ТОВ «Бізнес Плюс ЛТД» акті про відсутність на робочому місці зазначено, що 02.09.2021 [PERSON] була відсутня у період часу з 13.00 по 18.10 год. Натомість, цей акт не є належним, достовірним та достатнім доказом на підтвердження факту, що позивачка у день звільнення не працювала, оскільки [PERSON] була працевлаштована в товаристві за сумісництвом, при цьому суду не надано жодних документів стосовно визначеного позивачці графіку роботи, встановленого режиму праці тощо, на підтвердження обставин, що позивачка мала працювати у день її звільнення після 13.00 год. до кінця робочого дня. За викладених обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивачки заборгованості по заробітній платі у розмірі 5 591,26 грн. підлягають задоволенню. Таким чином, у зв`язку з не проведенням відповідачем повного розрахунку з позивачкою в день її звільнення, наявні правові підстави для застосування матеріальної відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. Позивачкою заявлено до стягнення середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 122 934,23 грн., що включає період з 02.09.2021 по дату подачі позову - 26.12.2022, з розрахунку середньоденної заробітної плати 364,79 грн. Статтею 117 КЗпП України у редакції на час подання позову до суду визначено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Слід зазначити, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 року, яким обмежено період нарахування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, набрав чинності 19.07.2022 року, тобто до подання цього позову до суду. Відповідно пункту 1 розділу І Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 (з наступними змінами та доповненнями), цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: л) інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Згідно пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 № 100 зі змінами та доповненнями, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно індивідуальних відомостей про застраховану особу, заробітна плата [PERSON] в ТОВ «Бізнес Плюс ЛТД», код ЄДРПОУ 36240869, за липень 2021 року становить у розмірі 8 400,00 грн., за серпень 2021 року - 10 382,02 грн. (а.с. 30). Отже, середньоденна заробітна плата позивачки становить 436 грн. 79 коп. (без відрахувань обов`язкових до сплати в бюджет платежів) ((8 400,00 + 10 382,02) : (22 (робочі дні липня 2021) + 21 (робочі дні серпня 2021)). Період шість місяців з дня звільнення позивачки, як визначено нормою ст. 117 КЗпП України у редакції чинній на дату подання позову, а саме з 03.09.2021 по 03.03.2022 включає 126 робочих дні. У зв`язку з цим, середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за шість місяців складає у розмірі 55 035,54 грн. (436,79 грн. х 126 дні). При цьому суд також бере до уваги наступні обставини. Згідно правового висновку викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Законодавство України не передбачає обов`язок працівника звернутись до роботодавця з вимогою про виплату йому належних платежів при звільненні. Водночас у трудових правовідносинах працівник має діяти добросовісно, реалізуючи його права, що, зокрема, вимагає частина третя статті 13 ЦК України, не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України. Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі за провадженням № 6-113цс16, зазначивши що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: - розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; - період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; - ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; - інші обставини справи, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Аналогічні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 753/6287/21 (провадження № 61-6807св22), від 31 серпня 2022 року у справі № 363/3659/20 (провадження № 61-6476св22), від 25 січня 2023 року у справі № 361/4575/20 (провадження № 61-21416св21). За нормою ст. 24 Закону України «Про оплату праці» у редакції чинній на період працевлаштування позивачки на підприємстві відповідача, виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи. За особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на вказаний ними рахунок (адресу) з обов`язковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця. Як убачається із наявних у справі доказів, заробітну плату позивачка отримувала в ТОВ «Бізнес Плюс ЛТД» готівковими коштами за відомостями на виплату готівки під підпис про одержання за списком працівників. За змістом листа-вимоги від 10.09.2021 до директора ТОВ «Бізнес Плюс ЛТД», позивачка просила надати їй довідку-розрахунок про нараховану та невиплачену заробітну плату, копії наказів про прийом на роботу і про звільнення, вказуючи поштову адресу для направлення запитуваних документів. Доказів щодо отримання відповідачем чи повернення позивачці без вручення цього листа матеріали справи не містять, натомість, відповідачем заперечуються обставини отримання вказаного звернення. При цьому суду також не надано жодних доказів того, що позивачка письмово інформувала роботодавця щодо наявного у неї номеру банківського рахунку на який слід перераховувати виплати по заробітній платі чи надавала відповідачу відповідний дозвіл здійснювати їй виплату заробітної плати поштовими переказами. За таких обставин відповідач був позбавлений можливості переказати [PERSON] нараховані до виплати суми, до того ж, ТОВ «Бізнес Плюс ЛТД» вживало заходи для виплати позивачці нарахованих у зв`язку зі звільненням коштів заробітної плати і компенсації за невикористану відпустку шляхом надіслання [PERSON] листів з проханням отримати вказані кошти. Суд, беручи до уваги наведені вище обставини,

Outcome: partial