Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, сім`я розпалась, в зв`язку з втратою почуття взаємної любові, поваги, дружби, різними поглядами на сімейні взаємовідносини, відсутність спільних інтересів.\~ Від цього шлюбу подружжя має неповнолітнього дітей: -доньку [PERSON] , [INFO] ; -доньку [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх двох років життя між подружжям погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З початку серпня 2022 року проживають окремо,\~ спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя і збереження сім`ї, на думку позивача\~ не можливе, в зв`язку з чим просить позов задовольнити (а.с.1). Ухвалою суду від 07.12.2023 року було відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 27.12.2022 року об 11:00 годині (а.с.15), про що повідомлено сторін по справі (а.с.16). Відповідачу надіслано копію позовної заяви з доданими документами, та роз`яснено про необхідність подання в п`ятнадцятиденний строк письмового відзиву разом з наявними у нього доказами. В судове засідання 27.12.2022 року: -позивач не прибула, на адресу суду поштовим листом надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог (а.с.17). - відповідач у судове засідання також не прибув, причини неявки не повідомив. З цих підстав, ухвалою від 27.12.2022 року судове засідання було відкладено на 10:00 годину 24.01.2023 року (а.с.21), та повторно сповіщено сторони по справі (а.с.22). В судове засідання 24.01.2023 року: -позивач не прибула, раніше надсилала поштовим листом заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог (а.с.17). -відповідач не прибув також, хоча був сповіщений належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.24). На адресу суду надіслав відзив, згідно якого заперечував щодо задоволення позовних вимог, просив надати строк для примирення терміном на 6 місяців (а.с.25-28). Ухвалою від 24.01.2023 року суд задовольнив клопотання відповідача, надав сторонам строк для примирення терміном на 6 (шість) місяців, тобто до 24.07.2023 року, провадження по справі зупинив (а.с.30), про що сповістив сторін по справі (а.с.31, 32). 17 квітня 2023 року до суду надійшло клопотання позивача про відновлення судового розгляду справи, призначення судового засідання. Позивач наполягала на розірванні шлюбу, стверджуючи, що примирення між нею та відповідачем не відбулося, просила вимоги задовольнити (а.с.33). Ухвалою від 18.04.2023 року суд відновив провадження по справі та призначив судове засідання на 22.05.2023 року (а.с.24), повідомивши сторони по справі (а.с.35). 22.05.2023 року справу було знято з судового розгляду в зв`язку з зайнятістю головуючого судді у справі у підготовці для підтримання кваліфікації голів та заступників голів судів згідно наказу 4-ос від 19.05.2023 року (а.с.37). Ухвалою від 25.05.2023 року призначено судовий розгляд на 09:00 годину 19.06.2023 року (а.с.38), та повідомлено сторони по справі (а.с.39). В судове засідання 19.06.2023 року -позивач не прибула, подала власноручно написану заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог (а.с.40). - відповідач у судове засідання також не прибув, причини неявки не повідомив, сповіщений належним чином (а.с.41). Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви позивачки, суд прийшов до висновку про задоволення\~позовних\~вимог за наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, що випливають із сімейного законодавства, пов`язані \~з розірванням шлюбу. \~\~ В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі\~ зареєстрували шлюб 13 березня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №207, що підтверджується\~свідоцтвом про\~одруження серії [NUMBER] (а.с.18). Від цього шлюбу народилися неповнолітні діти: -донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №91 (а.с.8); -донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №318 (а.с.9); Позивач категорично миритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу, стверджуючи, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, наданий судом строк для примирення позитивного результату не надав (а.с.40). Відповідач до суду жодного разу не прибував, наданий (за його клопотанням) строк для примирення не реалізував. Регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Приписами ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Враховуючи однозначну позицію учасників справи, суд не вважає за можливе застосування будь-яких заходів щодо збереження шлюбу. Положення ст. 24 СК України визначають, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Зокрема, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» від 12 червня 2014 року наголошено на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «Приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28.01.2003 року, заява N 44647/98). Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч. 2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судовим розглядом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені і відновлювати їх вони не мають наміру. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. \~ Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливо,\~заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі \~чоловіка та дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їх дитини. Враховуючи вищеназвані обставини, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] - існує формально, а тому підлягає\~ розірванню. Позивач в позовній заяві зазначила клопотання про залишення їй шлюбного прізвища « [PERSON] » (а.с.3). На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved