Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , житель [ADDRESS] звернувся в суд з позовом до Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області (місцезнаходження: вул. Незалежності, 24 смт. Чернелиця Коломийського району Івано-Франківської області), в якому просить ухвалити судове рішення, яким визнати за ним право власності на житловий будинок та господарські споруди по [ADDRESS] , в порядку спадкування по заповіту після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивач [PERSON] , про що виконкомом Далешовської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області в Книзі реєстрації актів смертей зроблено відповідний актовий запис за № 30 від 16.10.1997. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , про що виконкомом Далешовської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області в Книзі реєстрації актів смертей зроблено відповідний актовий запис за № 28 від 06.08.2007. [INFO] помер брат позивача - [PERSON] , про що Городенківський районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції ( м.Івано-Франківськ) в Книзі реєстрації актів смертей зроблено відповідний актовий запис за № 38 від 21.01.2021. При житті [PERSON] був власником житлового будинку з господарськими спорудами по [ADDRESS] , який він успадкував після смерті батьків, так як постійно проживав із ними на момент смерті кожного із них. Через необізнаність із нормами закону технічна документація належним чином на житловий будинок та господарські споруди по [ADDRESS] виготовлена не була. Сім`ї у покійного брата [PERSON] не було. Поховання батьків, брата проводилось позивачем. За життя [PERSON] 03 травня 2018 року зробив заповітне розпорядження, згідно якого все своє майно, в тому числі житловий будинок по [ADDRESS] заповів позивачу. Даний заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету с.Далешове Городенківського району. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться по [ADDRESS] , який належав померлому. Спадковий будинок та господарські споруди по [ADDRESS] , які позначені буквами А,Б,В,Г,Ж,К,Л в технічному паспорті, виписці із інвентаризаційних матеріалів № 10862 від 14.03.2023 збудовані в 1934, 1974, 1975 роках є повністю завершеними, відповідають будівельним нормам і стандартам, побудовані з дотриманням вимог чинного законодавства. З характеристики будинку, господарських будівель та споруд до технічного паспорта слідує, що ринкова вартість вказаного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами становить 128000 грн. Інші спадкоємці, які б претендували на спадщину - відсутні. Позивач, як спадкоємець за заповітом має право на оформлення своїх спадкових прав, проте через відсутність правовстановлюючих документів не може цього зробити. З приводу оформлення своїх спадкових прав, позивач звернувся з заявою до нотаріальної контори. Однак, дане звернення не дало позитивного результату, і 05.04.2023 державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Капріян С.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії оскільки відсутні документи щодо права власності на будинок і господарські споруди по [ADDRESS] . Через дану обставину, позивач не може оформити право власності на себе, хоча на даний час являється єдиними спадкоємцем, який прийняв спадщину. Через неможливість переоформити право власності на себе та отримати відповідне свідоцтво про право власності на житловий будинок та по господарські споруди, позивач не може розпоряджатися ним на власний розсуд. На спадкове майно ніхто, крім позивач не претендує. Таким чином, враховуючи те, що позивач прийняв спадщину, не має можливості оформити в установленому актами цивільного законодавства порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, яким є домоволодіння з господарськими спорудами, що знаходяться в [ADDRESS] , тому позивач змушений звернутися із позовною заявою до суду. 12 квітня 2023 року року відкрито провадження у даній цивільній справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. 25 травня 2023 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 09.45 год. 08.06.2023 в приміщенні Городенківського районного суду Івано-Франківської області. Учасники справи в судове засідання 08.06.2023 не з`явилися. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач Чернелицька селищна рада на електронну пошту суду надіслала заяву про розгляд справи без представника селищної ради. Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті). Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно архівних даних ОКП «Коломийське МБТІ» право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 р. не зареєстровано, що доводиться копією повідомлення Вих. № 10862 від 14.03.2023, виданим ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації». Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №328194610 від 05.04.2023 стверджується, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За господарством померлого [PERSON] , 1962 р.н., який помер [INFO] , в [ADDRESS] числяться земельні ділянки: для жгб - 0,22 га, для осг - 0,14 га, сінокіс - 0,03 га, що доводиться довідкою № 117 від 05.04.2023, виданою Далешовецьким старостинським округом № 2 Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», яка втратила чинність 30 грудня 2004 року, було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при цьому введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року, не передбачалося. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). У частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Згідно з частинами першою, другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною другою статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З копії технічного паспорта на будинок садибний типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок споруджено в 1937 році, господарські будівлі і споруди в 1974-1975 роках. Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТ-ВО "Придністров`я" на підставі договору № 52 від 03.04.2023, ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] станом на 05.04.2023 становить - 128000 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Цими Вказівками передбачено, що суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Згідно ксерокопій погосподарських книг, виданих Далешовецьким старостинським округом № 2 Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, в господарстві по [ADDRESS] , суспільна група якого - «колгосп.», проживали: ?за 1991-1995 р.р.: особовий рахунок 286, 308 - [PERSON] , голова сім`ї, [INFO] ; особовий рахунок [NUMBER] , 309 - [PERSON] , голова сім`ї, 1925 р.н., [PERSON] , дружина, 1935 р.н.; ?за 1996-2000 р.р.: особовий рахунок [NUMBER] - [PERSON] , голова сім`ї, [INFO] ; особовий рахунок [NUMBER] - [PERSON] , голова сім`ї, 1925 р.н., [PERSON] , дружина, 1935 р.н.; ?за 2001-2005 р.р.: особовий рахунок [NUMBER] - [PERSON] , голова сім`ї, [INFO] ; особовий рахунок [NUMBER] - [PERSON] , голова сім`ї, 1935 р.н.; ?за 2006-2010 р.р.: особовий рахунок [NUMBER] - [PERSON] , голова сім`ї, [INFO] ; особовий рахунок [NUMBER] - [PERSON] , голова сім`ї, 1935 р.н., [PERSON] , 1985 р.н., [PERSON] , 2006 р.н. Як слідує з копій облікових карток об`єкта погосподарського обліку, виданих Далешовецьким старостинським округом № 2 Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, в господарстві по [ADDRESS] , за 2011-2023 р.р. проживали: [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , а/з № 38 від 21.01.2021 р., [PERSON] , 1985 р.н., [PERSON] , 2006 р.н., [PERSON] , 2014 р.н. Згідно виписки з по господарських книг Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області господарства в [ADDRESS] , зареєстровані: ?за 1983-1985 роки: [PERSON] , 1925 р.н., голова колгоспного двору, [PERSON] , 1935 р.н., дружина, [PERSON] , 1962 р.н., син, вибув 13.01.1984 р.н. ; ?за 1986-1990 роки: [PERSON] , 1925 р.н., голова колгоспного двору, [PERSON] , 1935 р.н., дружина, [PERSON] , 1962 р.н., син, повернувся 21.07.1987 р.н. ; ?за 1991-1995 роки: [PERSON] , 1925 р.н., [PERSON] , 1935 р.н., [PERSON] , 1962 р.н.; ?за 1996-2000 роки: [PERSON] , 1925 р.н., помер [INFO] , [PERSON] , 1935 р.н., [PERSON] , 1962 р.н.; ?за 2001-2005 роки: [PERSON] , 1935 р.н., [PERSON] , 1962 р.н.; ?за 2006-2010 роки: [PERSON] , 1935 р.н., померла [INFO] , [PERSON] , 1962 р.н., [PERSON] , 1985 р.н., прибула 10.12.2009 р., [PERSON] , 2006 р.н., прибула 10.12.2009 р.; ?за 2011-2015 роки: [PERSON] , 1962 р.н., [PERSON] , 1985 р.н., [PERSON] , 2006 р.н., [PERSON] , 2014 р.н.; ?за 2016-21.01.2021 роки: [PERSON] , 1962 р.н., помер [INFO] , [PERSON] , 1985 р.н., [PERSON] , 2006 р.н., [PERSON] , 2014 р.н.. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Цими Вказівками передбачено, що визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі, відомостей щодо членів та майна колгоспного двору було покладено на сільські ради. Суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. В [ADDRESS] , двір відносився до суспільної групи господарства - колгоспний, що доводиться довідкою № 147 від 10.05.2023, виданою Далешовецьким старостинським округом № 2 Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Станом на 15.04.1991 в [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1925 р.н., [PERSON] , 1935 р.н., [PERSON] , 1962 р.н., що стверджується довідкою № 118 від 05.04.2023, виданою Далешовецьким старостинським округом № 2 Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] на праві спільної часткової власності по 1/3частці належав колишнім членам колгоспного двору- [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в підпункті «г» пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах права приватної власності», правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. [PERSON] помер [INFO] у віці 72 років в м. Городенка Івано-Франківської області, запис № 30 від 16.10.1997, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 16.10.1997. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] помер до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. На момент смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] а/з № 30 від 16.10.1997, був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] ; на час смерті з ним були зареєстровані та проживали: дружина [PERSON] , 1935 р.н., син [PERSON] , 1962 р.н., що стверджується довідкою № 81 від 10.03.2023, виданою Далешовецьким старостинським округом № 2 Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Про те, що [PERSON] , 1925 р.н. та [PERSON] , 1935 р.н., з 06.11.1966 були подружжям, доводиться копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , виданого 06.11.1966. [PERSON] , [INFO] був сином [PERSON] та [PERSON] , що слідує із копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 26.07.1967. Позивач [PERSON] , [INFO] також є сином [PERSON] та [PERSON] , що доводиться копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 26.07.1967. Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом в рівних частках спадкодавця [PERSON] , які прийняли спадщину після його смерті, вступили в управління та володіння спадковим майном є: дружина [PERSON] та син [PERSON] . Городенківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 811/2003, заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] державним нотаріусом Городенківської районної державної нотаріальної контори Паньків Д.М. видано 2 (два) свідоцтво про право на спадщину за законом на: право на земельну частку (пай), розміром 98,3 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, свідоцтво про право на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) серії [NUMBER], що належали [PERSON] . До складу спадщини [PERSON] входить також 1/3 частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору. Як встановлено, [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] по 1/6 (1/2 від 1/3)частці житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , однак не оформлено документи про спадкування. Згідно ст. 1233 ЦК України - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України). За життя, 06.11.1998, [PERSON] , жителька с. Далешове Городенківського району Івано-Франківської області, на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і на що вона за законом матиме право заповіла [PERSON] . Даний заповіт зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій під № 24. [PERSON] померла [INFO] у віці 72 років в м. Городенка Івано-Франківської області, актовий запис № 28 від 06.08.2007, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 06.08.2007. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Згідно ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] а/з № 28 від 06.08.2007, була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] ; на час смерті з нею був зареєстрований та проживав син [PERSON] , 1962 р.н., що стверджується довідкою № 82 від 10.03.2023, виданою Далешовецьким старостинським округом № 2 Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] є її син [PERSON] , який прийняв спадщину після її смерті, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Городенківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 64/2018 (номер у Спадковому реєстрі 62017994), заведену після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі заяви [PERSON] про видачу спадщини за заповітом. [PERSON] в.о.державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори Білоконь К.С. видано 2 (два) свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), розміром 98,3 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що належали померлій [PERSON] . До складу спадщини [PERSON] входить також 1/2 (3/6 ) частка житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] : 2/6 (1/3) частина даного житлового господарства належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, 1/6 частка успадкована нею після смерті чоловіка [PERSON] , однак не оформлено документи про спадкування. Як встановлено, [PERSON] успадкував після смерті матері[PERSON] 1/2 (3/6) частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , однак не оформлено документи про спадкування. За життя, 03.05.2018, [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження, що зареєстроване в реєстрі за № 19, яким свій жилий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , а також все своє інше майно з чого б воно не складалось і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] .Даний заповіт є чинний, зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 62844694, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №64726305 від 15.05.2021. [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у віці 58 років в с. Далешове Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 38 від 21.01.2021, що доводиться копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 21.01.2021. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Згідно довідки № 116 від 05.04.2023, виданої Далешовецьким старостинським округом № 2 Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, [PERSON] , 1962 року народження, який помер [INFO] (а/з № 38 від 21.01.2021) на час смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] ; на час смерті разом з ним проживали та були зареєстровані: племінниця [PERSON] , 1985 р.н., дочка племінниці [PERSON] , 2006 р.н., дочка племінниці [PERSON] , 2014 р.н., брат [PERSON] , 1960 р.н., без реєстрації. Позивач [PERSON] , 1960 року народження проводив похорон свого брата [PERSON] за свій рахунок; на день смерті брата проживав разом з ним без реєстрації і разом вели спільне господарство, що стверджується довідкою № 115 від 05.04.2023, виданою Далешовецьким старостинським округом № 2 Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. [PERSON] , 1962 року народження, який помер [INFO] (а/з № 38 від 21.01.2021) на час смерті в шлюбі не перебував і дітей на утриманні не мав, що вбачається із довідки № 148 від 10.05.2023, виданої Далешовецьким старостинським округом № 2 Чернелицької селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом спадкодавця [PERSON] є його брат [PERSON] (позивач), який прийняв спадщину після його смерті, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Городенківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції, на виконання ухвали суду, надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 202/2021 (номер у Спадковому реєстрі 67649236), заведену після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі заяви [PERSON] від 15.05.2021 про прийняття спадщини за заповітом. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. [PERSON] 01.06.2022 державним нотаріусом Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області Капріян С.В. видано 5 (п`ять) свідоцтв про право на спадщину за заповітом на: 1) земельну ділянку, площею 1,6486 га, кадастровий номер 2621680800:05:001:0096, що розташована на території Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 622939; 2) земельну ділянку, площею 0,0348 га, кадастровий номер 2621680800:05:003:0029, що розташована на території Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 622844; 3) земельну ділянку, площею 0,0444 га, кадастровий номер 2621680800:05:003:0139, що розташована на території Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому [PERSON] на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; 4) земельну ділянку, площею 1,4466 га, кадастровий номер 2621680800:05:005:0013, що розташована на території Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому [PERSON] на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності; 5) земельну ділянку, площею 1,4468 га, кадастровий номер 2621680800:05:005:0014, що розташована на території Далешівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому [PERSON] на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. До складу спадщини [PERSON] входить також житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] : 2/6 (1/3) частка даного житлового господарства належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, 1/6 частка успадкована ним після смерті батька [PERSON] , 3/6 частка успадкована ним після смерті матері [PERSON] , однак не оформлено документи про спадкування. При зверненні [PERSON] до державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Капріян С.В. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , нотаріус відмовила у зв`язку із тим, що спадкоємець не надав документ, який посвідчував би право власності спадкодавця [PERSON] на вищезгаданий спадковий житловий будинок, оскільки згідно даних органів БТІ право власності не зареєстровано, що доводиться постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 388/02-31 від 05.04.2023. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку. Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач [PERSON] після смерті брата [PERSON] фактично став власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , користується ними. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 120, 123, 563, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1223, 1233, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved