Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

У лютому 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позову позивач зазначив, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписав заяву №б/н від 03.10.2008 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», складає між сторонами договір про надання банківських послуг. У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором станом на 26.01.2023 року утворилась заборгованість у розмірі 38157 грн. 89 коп., яка складається з наступного: 31214 грн. 63 коп. заборгованість за тілом кредиту, 6943 грн. 26 коп. заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також сплачений судовий збір. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 22.02.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін (а.с.61-62). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з позовом подав клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника позивача, не заперечив проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення (а.с.50). Відповідач в судові засідання, призначені на 26.04.2023 року, 15.06.2023 року повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.74) та розпискою про отримання повістки про виклик до суду (а.с.82). Своїм правом надати відзив на позовну заяву відповідач не скористався та не повідомив суд про причини неявки в судові засідання. Відповідно до положень п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема «Іззетов проти України», «Пискал проти України», «Майстер проти України», «Субот проти України», «Крюков проти України», «Крат проти України», «Сокор проти України», «Кобченко проти України», «Шульга проти України», «Лагун проти України», «Буряк проти України», «ТОВ «ФПК «ГРОСС» проти України», «Гержик проти України» суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05 лютого 2004 року та інші). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за відсутності заперечень позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.10.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого в свою чергу є Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» укладено кредитний договір без номеру з [PERSON] шляхом підписання заяви (а.с.31). Згідно умов зазначеного договору [PERSON] отримав кредит з сумою кредитного ліміту 100 грн., базовою процентною ставкою 30% з розрахунку 360 днів на рік, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг (виконання робіт), а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 03.10.2008 року, яка підписана [PERSON] , сторони погодили базову процентну ставку за користування кредитом 2,5% в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році); розмір та строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця наступного за звітним в розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше залишку заборгованості; пеню за несвоєчасне погашення заборгованості = пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) = (базова відсоткова ставка за договором) /30 нараховується за кожен день прострочення кредиту, пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, за наявності прострочення по кредиту та процентам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше; розмір штрафу за порушення строків платежів більше ніж на 120 днів 250 грн. + 5% від суми позову (а.с.32). Згідно довідки АТ КБ «Приват Банк» за кредитним договором б/н, укладеним з [PERSON] було надано наступні кредитні картки: 03.10.2008 року № [NUMBER] з терміном дії 12/11; 03.01.2013 року № [NUMBER] з терміном дії 17/16; 22.10.2015 року № [NUMBER] з терміном дії 10/18; 18.10.2018 року № [NUMBER] з терміном дії 06/22 (а.с.30). Крім того,\~згідно довідки\~про зміну\~умов кредитування\~та обслуговування\~кредитної картки,\~оформленої на\~ [PERSON] \~за картковим\~рахунком № [NUMBER] ,\~старт якого\~розпочався 03.10.2008\~року,\~відбувалося збільшення\~та зменшення\~кредитного ліміту\~за період\~з 03.10.2008\~рокупо 26.12.2022 року (а.с.29). За даними виписки за договором б/н за період з 03.10.2008 року по 30.01.2023 року, виданої на ім`я [PERSON] , підтверджується факт користування відповідачем кредитними коштами (а.с.19-28). До позовної заяви додано Умови та Правил надання банківських послуг, які не містять підпису відповідача про ознайомлення з ними (а.с.33-42). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 26.01.2023 року становить 38157 грн. 89 коп., і складається з: 31214 грн. 63 коп. заборгованість за тілом кредиту, 6943 грн. 26 коп. заборгованість за простроченими відсотками (а.с.5-18). Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до довідки, виданої АТ КБ «Приват Банк», відповідач за кредитним договором б/н отримав кредитну картку з терміном дії 06/22 року (а.с.30). Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, строк кредитування за картковими рахунками встановлюється строком дії картки. Укладаючи кредитний\~договір,\~сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий до червня 2022 року включно. Отже, обов`язок відповідача повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами існував у межах строку кредитування. У подальшому відповідач мав обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Враховуючи, що строк дії картки закінчився в червні 2022 року, тому правових підстав для нарахування відсотків після 30 червня 2022 року у Банку не було. Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на день закінчення строку дії кредитного договору, а саме 30 червня 2022 року у відповідача заборгованість за відсотками була відсутня. За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання перед банком, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 03.10.2008 року у розмірі 31214 грн. 63 коп., що складає заборгованість за тілом кредиту. Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, нарахованих після 30 червня 2022 року, то у позивача відсутнє право стягувати заборгованість за відсотками після спливу визначеного договором строку кредитування, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2200 грн. 88 коп.

Outcome: partial