Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про відшкодування моральної шкоди. В позовній заяві посилалась на те, що вона звернулась до відповідача з запитом про надання публічної інформації, а саме: про наявність на території Полтавського району вільних земельних ділянок для садівництва і городництва з місцями їх розташування. Відповідач не надав відповідь на запит на отримання інформації. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року у справі № 440/123/22 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо ненадання публічної інформації за запитом [PERSON] від 03 листопада 2021 року, щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку на надання інформації на запит [PERSON] від 03 листопада 2021 року, зобов`язано Головне управління\~Держгеокадастру у\~Полтавській області надати відповідь на запит [PERSON] від 03 листопада 2021 року на отримання публічної інформації. Протиправними діями відповідача позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких вона зазнала внаслідок протиправних дій. Розмір моральної шкоди підтверджується тим, що завдана шкода спричинила у позивача негативні переживання, стан постійної психоемоційної напруги, важкість виконання повсякденних обов`язків, тимчасову відірваність від активного суспільно-політичного життя громади міста, знижений і нестійкий настрій, нервозність, дратівливість, порушення сну, гіпертонічні кризи, побоювання про майбутній стан здоров`я. Також, завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях та приниженні честі та гідності з тих підстав, що їй довелося присвятити багато свого часу, творчої енергії та сил на захист порушеного права. Їй, як позивачу притаманні особливо розвинуте емоційне сприйняття дійсності та почуття справедливості, а тому нехтування відповідачем під час здійснення розгляду її запиту порушило законні права позивача, сприймалося нею, як прояв образи з боку відповідача, що призвело до сильного психологічного дискомфорту, погіршення самочуття, емоційного хвилювання. Внаслідок протиправних дій відповідача, було порушено її стан душевної рівноваги, для відновлення якого їй доводилося докладати додаткові вольові та психологічні зусилля, у зв`язку з чим, вона була позбавлена можливості повноцінно насолоджуватися життям, працювати, для чого потрібен виважений стан емоційного спокою. Крім того, їй доводилося додатково дисциплінувати себе, доводилося витрачати набагато більше часу для підтримки необхідної продуктивності праці, що позначається щоденно на її фізичному та моральному стані, через що вона не встигала закінчити, як повсякденну роботу, зокрема побутову. Гострота цих переживань посилюється тим, що в неї загострене почуття справедливості. Більш того, внаслідок неправомірних дій відповідача, були порушені її нормальні життєві зв`язки з партнерами, друзями, яким вона змушена додатково пояснювати чому стала менш привітною, менше приділяти часу друзям, сім`ї, родичам та ін. Її моральні страждання підсилювалися там, що вона єінвалідом другої групи. Розмір завданої їй моральної шкоди позивач оцінює в 45000 грн. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на її користь 45000 грн. на відшкодування завданої йому моральної шкоди. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 29 березня 2023 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні до справи не подавалися. Відповідач надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив. Посилався на відсутність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди. Зазначав, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які б вказували на завдання їй фізичних чи душевних страждань, або інших негативних явищ внаслідок неотримання відповіді на запит на отримання публічної інформації від 03 листопада 2021 року. Документально не підтверджено що дія або бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області призвела до погіршення стану здоров`я позивача. Сума заявленої [PERSON] моральної шкоди в 45000 грн. в позові необґрунтована: якими міркуваннями керувався позивач при визначенні розміру моральної шкоди, чи можна вважати розумними вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в такій сумі , виходячи з вимог ст. 23 ЦК України, якими доказами підтверджується завдання позивачу моральної шкоди та саме в такому розмірі. Позивачем неповно викладено обставини справи з зазначенням посилань на відповідні докази щодо спричинення моральної шкоди та відповідного розрахунку, згідно якого позивач оцінила свої моральні страждання. Тому просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Інші заяви або клопотання учасниками справи суду не подавалися. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є особою з інвалідністю другої групи безтерміново, що підтверджується копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серї 12ААБ №128750 (а. с.9). Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року у справі за № 440/123/22 адміністративний позов [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково (а.с. 5-6). Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо ненадання публічної інформації за запитом [PERSON] від 03.11.2021. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області щодо недотримання встановленого\~законом п`ятиденного\~строку надання інформації на запит [PERSON] від 03.11.2021 на отримання публічної інформації. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області надати відповідь на запит [PERSON] від 03.11.2021 на отримання публічної інформації. Вказаним судовим рішенням встановлено, що 03 листопада 2021 року позивач направила до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області запит на отримання публічної інформації, у якому просила надати інформацію про наявність на території Полтавського району вільних земельних ділянок для садівництва і городництва з місцями їх розташування. Зазначений запит Головним управлінням Держгеокадастру у Полтавській області отримано 08.11.2021, що підтверджується інформацією із веб-сайту Укрпошти за результатами відстеження відправлення за номером 1800106891672. Водночас, зазначений запит зареєстровано в Головному управлінні Держгеокадастру у Полтавській області 09.11.2021 вх.№ПІ-176/0/4-21. 10.11.2021 за №ПІ-176/0-257/0/63-21 Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області підготувало на ім`я позивача лист "Про надання інформації". Водночас, жодного з документів на підтвердження направлення позивачу відповіді на запит до суду не надано. Твердження позивача стосовно того, що відповідь на запит про публічну інформацію ним не отримано у п`ятиденний термін, не спростовані відповідачем. У ході судового розгляду суд встановив, що цей запит фактично був розглянутий. Запитувана інформація викладена в листі від 10.11.2021 за №ПІ-176/0-257/0/63-21 "Про надання інформації", але належні докази направлення вказаного листа позивачу відсутні (а.с. 5-6). За правилами частин четвертої, п`ятої\~статті 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Таким чином, рішенням адміністративного суду у справі № 440/123/22, яке набрало законної сили, встановлено факт протиправної бездіяльності відповідача та порушення права позивача на своєчасне отримання відповіді на інформаційний запит. Статтею 56 Конституції України\~встановлено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до пункту 6 частини першої та частини другої\~статті 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації»\~відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні несвоєчасного надання інформації. Особи, на думку яких їхні права та законні інтереси порушені розпорядниками інформації, мають право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку, визначеному законом. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (пункт 2 частини другої\~статті 23 ЦК України). Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17 та підтримані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 квітня 2020 року у справі №180/1560/16-а. Зокрема, Суд вказав, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (пункт 49). Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір (пункт 55). При цьому слід враховувати, що порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого (пункт 56). У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому, в силу статті 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача (пункт 57). У постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (пункт 90). Згідно з пунктом 6\~статті 3 ЦК України\~справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства. Тлумачення як\~статті 3 ЦК України\~загалом, так і пункту 6\~статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності ( в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями ( бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Отже, необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи. Відсутність хоча б однієї складової виключає обов`язок щодо відшкодування шкоди. Частиною 1\~статті 1167 ЦК України\~передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У\~ст.1173 ЦК України\~закріплене правило про те, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Позивач вимагає відшкодування їй моральної шкоди у зв`язку з ненаданням відповідачем відповіді на її запит про наявність вільних земельних ділянок на території Полтавського району вільних земельних ділянок для садівництва і городництва, що викликало у позивача негативні емоції, внаслідок чого погане самопочуття та пригнічений настрій. Запитувану інформацію позивач обґрунтовує порушенням її права. Частинами 3,5 та 6\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Але позивачем не надано доказів заподіяння відповідачем моральних страждань або втрат немайнового характеру. Сам лише факт ухвалення рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 року не може бути самостійною та достатньою підставою стверджувати про спричинення позивачеві моральної шкоди та не звільняє її від обов`язку надати докази на підтвердження наявності всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, яке є підставою для відшкодування моральної шкоди. Вказаним рішенням Полтавський окружний адміністративний суд, визнавши протиправними дії відповідача при розгляді запиту [PERSON] , зобов`язав Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області надати відповідь на запит [PERSON] від 03 листопада 2021 року на отримання публічної інформації. Отже, цим судовим рішенням були відновлені порушені права позивача на розгляд її запиту. Будь-яких інших обставин, зокрема, щодо заподіяння шкоди позивачу, причинного зв`язку між такою шкодою та бездіяльністю відповідача не встановлено. Задовольняючи частково адміністративний позов [PERSON] , суд констатував факт порушення відповідачем вимог законодавства щодо ненадання відповіді у встановлений законом строк на запит позивача. При цьому, враховуючи характер спірних правовідносин, вина заподіювача шкоди презюмується. Разом з тим, вказаних обставин недостатньо для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач зобов`язаний довести настання негативних наслідків у вигляді такої шкоди, її розмір та причинний зв`язок. Крім того, позивачем обрано невірний спосіб захисту її права. Відповідачем є Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області орган державної влади. Згідно ст. 1173 ЦК України шкода, завдана незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою. Але позивач просить суд стягнути 45000 грн. з Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, тобто з конкретної юридичної особи, а не з держави. На підставі викладеного позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач згідно п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільнена, відповідно при зверненні до суду судовий збір не сплатила, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати необхідно віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed