Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

16 травня 2023 року позивачка звернулася до суду з відповідним позовом до відповідача у якому зазначила, що 16 листопада 1998 року через Універсальну товарну біржу «Віконт - Т» між ним було укладено договір купівлі продажу житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого по [ADDRESS] . При укладанні договору вони домовилися щодо всіх його істотних умов, вона сплатила вартість домоволодіння, після чого він передав його їй. Після укладення договору він був зареєстрований Березнегуватською філією ММБТІ в реєстрову книгу за №371. Наразі вказаний договір купівлі продажу житлового будинку нею втрачено, що позбавляє її можливості зареєструвати у встановленому порядку право власності на нерухоме майно та розпоряджатися ним. Посилаючись на викладене вище, позивачка просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] . В судове засідання позивачка та її представник адвокат Грінченко І.В. не з`явилися, до суду подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи, а саме довідки комунального підприємства «Березнегуватське бюро технічної інвентаризації» Березнегуватської селищної ради від 25.05.2023 року № 40 убачається, що 16 листопада 1998 року між сторонами було укладено договір купівлі продажу нерухомого майна, зареєстрований того ж дня на Універсальній товарній біржі «Віконт - Т» в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» за № 1463, за яким позивачка купила у відповідача житловий будинок за [ADDRESS] . 17 листопада 1998 року Березнегуватською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації за позивачкою було зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок, в реєстрову книгу 2 за номером 371 ( а.с.7-8,29). З копії технічного паспорту на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] убачається, що загальна його площа складає 32,8 кв.м., а житлова площа 18,6 кв.м. позначеного на плані літерою А1, який складається в цілому з: №1 ґанку, Б1 літньої кухні, В1 сараю, Г1- сараю, Д1 вбиральні, Е1- погреба, № 2-4, 8, І- споруд, № 5-7 - огорожі ( а.с.13-16). Згідно з копією рішення Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області від 19 листопада 2015 року № 2 «Про перейменування вулиць та провулків [ADDRESS] було перейменовано на [ADDRESS] , без зміни нумерації будівель ( а.с.17). Згідно зі ст. 227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. За змістом ст. ст.128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку (квартири) і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно реєстрація Березнегуватською філією Миколаївського міжміським бюро технічної інвентаризації за позивачкою права власності на житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на листопад 1998 року не суперечила чинному законодавству. Відповідно до п. 5 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року за\~\~№ 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. З сторонами не заперечується, що покупець [PERSON] повністю виконала умови договору купівлі-продажу житлового будинку, договір у відповідності з вимогами ч.2 ст. 227 ЦК УРСР зареєстрований в МБТІ, у передбаченому законом порядку угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом недійсною не визнавалася. Отже, позивач на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України «Про власність» набула право власності на будинок у порядку, що існував на час його придбання і правомірно володіє ним, в такому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. З позовної заяви убачається що договір купівлі продажу житлового будинку укладений з відповідачем 16 листопада 1998 року втрачений, його копія відсутня в інвентаризаційній справі, про що свідчить довідка комунального підприємства «Березнегуватське бюро технічної інвентаризації» Березнегуватської селищної ради № 28 від 28 квітня 2023 року (а.с.12). За статтею 392 ЦК україни власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оскільки позивачка придбала житловий будинок у порядку передбаченому діючим на той час законодавством, однак наразі правовстановлюючий документ нею втрачено, суд доходить висновку, її позовні вимоги є законним та обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved