Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

У квітні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги позивач мотивував тим,\~\~\~ що\~\~ житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору. Зазначений будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами як майно колгоспного двору належало його учаснику матері позивача [PERSON] . Після ліквідації колгоспних дворів мати позивача не отримала свідоцтва та не зареєструвала права власності на житловий будинок у встановленому законом порядку. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з фактично належного їй вищевказаного житлового будинку. Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняв як спадкоємець першої черги за законом. Спадкова справа відкрита в Носівській державній нотаріальній конторі. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок позивачу було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, а також у зв`язку з тим, що за життя померла офіційно не зареєструвала право власності, а сам будинок відносився до категорії колгоспних дворів і на даний час змінити статус колгоспного двору неможливо, окрім того з уведенням в дію з 15 квітня 1991 Закону України «Про власність» колгоспні двори було ліквідовано. Саме тому позивач просив судовим рішенням визнати за ним право власності на житловий будинок\~\~ [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді від 17 квітня 2023 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 20 червня 2023 року. У підготовче судове засідання позивач не з`явився, але до початку підготовчого судового засідання подав до суду заяву, у якій указав, що він підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутності (а. с. 33). Представник відповідача Носівської територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розглянути цивільну справу без участі свого представника (а. с. 31). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачем визнано позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом\~\~ установлено,\~\~ що\~\~ домогосподарство\~ [ADDRESS] відноситься до типу колгоспному двору. Станом на 15 квітня 1991 року в домоволодінні [ADDRESS] була зареєстрована [PERSON] , що підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 1870/07-01-С/04.2023 від 03 квітня 2023 року (а. с. 5). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. З матеріалів справи вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] не втратила право на вказане домоволодіння. Отже, [PERSON] як члену ліквідованого колгоспного двору належав житловий будинок по [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вона не отримала свідоцтва та у встановленому законом порядку не зареєструвала своє право власності на цей будинок. [INFO] в с. Володькова Дівиця Носівського району Чернігівської області померла\~\~ [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 9).\~\~ Після\~\~ її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок по [ADDRESS] , який належав їй як члену ліквідованого колгоспного двору. Згідно з копією довідки № 1871/07-01-С/04.2023, виданої Носівською міською радою Чернігівської області 03 квітня 2023 року, станом на 20 жовтня 2020 року померла [PERSON] була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] (а. с. 5). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 13 травня 1999 року державним нотаріусом Носівської державної нотаріальної контори Чернігівської області Рекухою Л.І., зареєстрований в реєстрі за № 803, яким належну їй частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в с. Червоні Партизани Чернігівської області Носівського району, заповідала сину [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 27) та копією заповіту (а. с. 29). [PERSON] також є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] відповідно\~\~ до\~\~\~ ст. 1261\~\~ ЦК\~\~ України,\~\~ що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 10), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а. с. 11) та матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON] (а. с. 28-30). Судом установлено, що до майна померлої [PERSON] Носівською державною нотаріальною конторою Чернігівської області заведено спадкову справу за № 61/2021, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 26). Згідно з копією спадкової справи до майна померлої [PERSON] [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] , подавши в установлений законодавством шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину, відсутні. [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 28-30) Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. У судовому засіданні встановлено, що позивач звертався до Носівської державної нотаріальної контори Чернігівської області з метою оформлення спадкових прав на житловий будинок після померлої матері [PERSON] . Нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, а також у зв`язку з тим, що будинок відносився до категорії колгоспних дворів, а з уведенням в дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом підтверджується копією постанови державного нотаріуса Носівської державної нотаріальної контори Чернігівської області Киреєвої Л.М. № 301/02-31 від 05 квітня 2023 року (а. с. 12). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] виготовлена\~\~\~ технічна\~\~\~ документація, відповідно до якої загальна площа будинку становить 102,5 кв. м, житлова площа 42,6 кв. м (а. с. 6-8). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач [PERSON] сплатив судовий збір у сумі 1073,60 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 4). Ураховуючи, що заява представника відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved