Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. У травні 2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обгрунтована тим, що позивачка з 10 березня 2018 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка є малолітньою дитиною. Посилається на те, що на грунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя, нею втрачено почуття любові та поваги, а тому за таких обставин просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] не подав відзиву на позовну заяву. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 11 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін в судове засідання. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала з підстав наведених у позовній заяві, миритись не бажає, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON] , та судові витрати стягнути з відповідача на її користь. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував щодо розірвання шлюбу та щодо залишення малолітьої дитини проживати разом з матір`ю [PERSON] . Фактичні обставини справи, встановлені судом. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 10 березня 2018 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб у Рогатинському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, про що складено актовий запис за №11. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] . Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим 10 березня 2018 року. Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Фразькою сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування. У статті 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України ( далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з частиною третьою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до частини другої статті 104 СК України та частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно достатті 110 цього Кодексу. В частині першій статті 110 СК України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Також відповідно до вимог ч.4 ст.56 СК України суд не може примушувати дружину та чоловіка до збереження шлюбних відносин. Отже, з наведеного вбачається, що застосування строку для примирення є правом суду, а не його обов`язком. Згідно статті 112 СК України підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя є з`ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позивачка зазначає, що шлюбні відносини між ними, як подружжям припинені, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, а також враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі ст. 113 СК України, врахувавши думку позивачки, суд після розірвання шлюбу залишає їй прізвище [PERSON] . Щодо залишення проживання малолітньої дитини [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] , то суд зазначає таке. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. За змістом частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Водночас у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що оскільки малолітня дитина [PERSON] до розірвання шлюбу після припинення фактичних шлюбних відносин батьків проживала разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , на момент розгляду справи про розірвання шлюбу відсутній спір між батьками щодо місця проживання дитини, а тому вона залишається проживати разом з матір`ю [PERSON] . Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов, а тому з нього необхідно стягнути на користь позивачки половину сплаченого судового збору в розмірі 536,80 грн та зобов`язати Головне управління державної казначейської служби України вІвано-Франківській області повернути позивачці судовий збір в розмірі 536,80 грн, що становить 50 % сплаченого судового збору за подання до суду позовної заяви, згідно платіжної інструкції №0.0.2988050761.1, виданої 10 травня 2023 року.

Outcome: approved