Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

Представник позивача Скляр М.С., який діє на підставі довіреності №63-К-О від 08.01.2019 року (а.с. 26), звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №HAХRFT11740299 від 20.10.2007 року в розмірі 7786,01 грн., яка складається з: трьох відсотків річних від простроченої суми боргу 843,50 грн., інфляційних втрат 6942,51 грн., мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредиту, відсотків у строки та на умовах, передбачених договором, а тому у зв`язку з невиконання ним грошового зобов`язання банком нараховано три відсотки річних та інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання. Дана цивільна справа перебувала у провадженні судді Дергачівського районного суду Харківської області Овсяннікова В.С. відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи №619/117/22 між суддями Дергачівського районного суду Харківської області від 11.01.2022 року. Ухвалою судді від 24.01.2022 року відкрито провадження у справі (а.с. 37, 40). Розпорядженням голови Верховного Суду №10/0/9-22 від 16.03.2022 року Котелевському районному суду Полтавської області визначено територіальну підсудність справ Борівського районного суду Харківської області та Дергачівського районного суду Харківської області. Згідно з частиною 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» відповідне рішення є підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 17.01.2022 року справа №619/117/22 передана головуючому судді Нечипоренко І.М. (а.с. 45). У зв`язку із відновленням територіальної підсудності Дергачівського районного суду Харківської області, рішенням Голови Верховного Суду від 22.11.2022 року судді Нечипоренко І.М. достроково припинено відрядження до Котелевського районного суду Полтавської області з 23.11.2022 року (а.с. 46). Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області справа №619/117/22 надійшла на розгляд судді Шолудько А.В. (а.с. 48). Ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області Шолудько А.В. від 29.03.2023 року справу 619/117/22 прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 50). Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 55, 56). Представник позивача у позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи без участі представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та не заперечує проти винесення заочного рішення суду (а.с. 4). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 59), про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подала. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вирішив можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у справі доказів. З матеріалів справи, наявних у ній доказів, суд приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити у повному обсязі, з наступних підстав. Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 2. Статуту Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», яке було правонаступником всіх прав та обов`язків товариства з обмеженою відповідальністю Комерційний банк «ПриватБанк» (а.с. 30, 31). Матеріалами справи встановлено, що 20.10.2007 року ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , уклали договір про надання банківських послуг, шляхом підписання заяви позичальника №HAХRFT11740299 (ч. 1 ст. 634 ЦК України), відповідно до якої [PERSON] ознайомилася з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» (Стандарт), тарифами банка; також, своїм особистим підписом відповідач підтвердив та погодився, що дана заява разом із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» (Стандарт), а також Тарифами становить між ним та банком кредитно заставний договір (далі - заява) (а.с. 14). Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 15.09.2014 року з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» стягнуто заборгованість по кредитному договору в сумі 21390,30 грн. (а.с. 7, 8). Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до розрахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» основна сума заборгованості за договором з 05.04.2014 року до 24.11.2021 року становить 3679,66 грн., на вказану суму нараховано 3% відсотки річних у розмірі 843,50 грн та інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 6942,51 грн. (а.с. 9-12). Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом ст. ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, відтак приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Зазначена позиція підтверджена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 року у справі № 916/190/18. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Належних та допустимих доказів, у розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України на підтвердження виконання взятих на себе за кредитним договором зобов`язань відповідач не надав. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає, що позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» необхідно задовольнити повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому виходячи із змісту вище зазначеної норми з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» необхідно стягти судові витрати в розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved