Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення запису про нього з актового запису про народження дитини. Зазначав, що 30.11.1996 між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 12.11.2015 шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний запис №715 в книзі записів актів громадянського стану про народження, батьком дитини зазначено його. На момент реєстрації зазначеного свідоцтва про народження дитини він вважав, що це його дитина та не знав, що він не є її батьком. Дізнавшись про розбіжність у групах крові між ним та сином, він вирішив зробити тест ДНК на батьківство, в результаті такого тесту, відповідно до висновку щодо біологічного батьківства №MG19-73609 від 12.08.2019 встановлено, що біологічне батьківство ймовірного батька (його) стосовно дитини ( [PERSON] ) виключається. Вірогідність батьківства: 0 %. Посилаючись на відсутність кровного споріднення з дитиною, просив виключити запис № 715 від 20.05.2004 про [PERSON] , як батька, з актового запису про народження дитини, [PERSON] , [INFO] . Крім того, просив вирішити питання про стягнення судового збору з відповідачки на його користь. У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечила. Вказала, що зазначений позов було подано з метою психологічного тиску на її та на дитину, а не бажання позивача захистити свої порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси, якщо такі взагалі бути порушені. Крім того, зазначила, що наданий позивачем експертний висновок щодо біологічного батьківства №MG19-73609 від 12.08.2019 не відповідає вимогам законодавства та не є доказом, зокрема, дані роздруківки не місять підпису уповноваженої особи, прізвищ осіб, що проводили таке дослідження, а також не додано доказів наявності такої юридичної особи на території України і право юридичної особи здійснювати зазначені експертизи. Зазначала, що призначення та проведення судово-генетичної експертизи є передчасним та безпідставним. Посилаючись на зазначені обставини, у задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі. У відповіді на відзив позивач вказав на те, що заперечення відповідача є необґрунтованими, доказів не надано, а тому позов просив задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 16.02.2021 задоволено клопотання [PERSON] про призначення судової генетичної експертизи у справі. Призначено судову генетичну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру Міністерства внутрішніх справ України. 01.06.2021 судовий експерт Трембицька К. повідомила суд про неможливість проведення експертизи, оскільки 31.05.2021 для відбору експериментальних зразків до Київського НДЕКЦ МВС України за адресою: м.Київ, вул. Сім`ї Хохлових, 5, з`явився [PERSON] , [PERSON] та дитина - [PERSON] для відбору експериментальних зразків не з`явилися. Відбір порівняльних зразків не проводився, у зв`язку з чим, експертом було повернуто справу. У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності позивача і його представника. Відповідач у судове засідання не з`явилася, представник відповідача подала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За таких обставин, суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 12.11.2015 (а.с. 7, 9). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] [PERSON] зазаначений як батько дитини (а.с. 11). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 1-3 п. 11 постанови від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі - Постанова) судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Таким чином, в силу норм СК України при розгляді справ про оспорювання батьківства доведенню підлягає факт відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обґрунтовуючи позов, позивач посилався на висновки тесту щодо біологічного батьківства №MG19-73609 від 12.08.2019, згідно якого виключається біологічне батьківство ймовірного батька ( [PERSON] ) стосовно дитини ( [PERSON] ) (а.с.22). За клопотанням позивача у справі була призначена судова генетична експертиза, однак відповідачка ухилилась від участі в експертизі, у зв`язку з чим, експертною установою було повідомлено суд про неможливість проведення судової генетичної експертизи, а справу повернуто. Відповідно до ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. При призначені експертизи судом також було роз`яснено наслідки ухилення учасника справи від участі в експертизі. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 9 постанови від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід. Відповідач ухилилася від проведення судової генетичної експертизи, доказів, які б спростовували документи, на які посилається позивач, як на обгрунтування своїх позовних вимог (а.с. 22), відповідачем суду не надано. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Ураховуючи те, що [PERSON] позов було подано для захисту своїх прав та інтересів в період, коли [PERSON] , ще не досяг повноліття, а також те, що відповідач ухилилася від проведення судової генетичної експертизи та не надала доказів, які б спростовували документи, на які посилається позивач, як на обгрунтування своїх позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та виключення відомостей про [PERSON] , як про батька з актового запису № 715 про народження [PERSON] , [INFO] , складеного 20.05.2004 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві.

Outcome: approved