Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

29 травня 2023 року, [PERSON] звернувся до Овідіопольського райсуду Одеської області з названим позовом, в якому просив суд, розірвати шлюб з відповідачкою, зареєстрований 10.04.2010 року Овідіопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (актовий запис № 32), від якого сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що на протязі останнього часу сімейне життя між подружжям не склалось через суперечки, різні характери та погляди на сімейне життя, а також моральні та духовні цінності, наслідком чого стали непорозуміння по всім життєвим питанням, зокрема щодо сімейних відносин, виховання дітей та ведення спільного господарства, а також втрати почуття любові один до одного, та в решті призвело до негативного ставлення один до одного, подружні відносини і шлюбні стосунки між ними фактично припинились, сторони фактично не проживають разом і не ведуть спільного господарства з листопада 2022 р., діти проживають разом з відповідачкою, а тому вважає, що шлюб сторін носить формальний характер, подальше збереження шлюбу неможливо, і розірвання шлюбу буде відповідати його свободам та інтересам. В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, надіславши до суду письмову заяву, в якій повністю підтримав свій позов, який просив задовольнити та розглянути справу без його присутності (а.с. 26). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила, надіславши до суду письмовий відзив, в якому повністю визнала позов та просила суд залишити дітей собі на виховання та окремо заяву, в якій визнала позов повністю та проханням про слухання справи без її участі (а.с. 23-24,27). Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що офіційний шлюб між позивачем та відповідачкою був зареєстрований 10.04.2010 року Овідіопольським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (актовий запис № 32), що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно 25.05.2023 р., від якого сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] виданого повторно 23.05.2023 р. та серії [NUMBER] виданого повторно 23.05.2023 р. (а.с. 9-11). З матеріалів справи вбачається, що на протязі останнього часу сімейне життя між подружжям не склалось через суперечки, різні характери та погляди на сімейне життя, а також моральні та духовні цінності, наслідком чого стали непорозуміння по всім життєвим питанням, зокрема щодо сімейних відносин, виховання дітей та ведення спільного господарства, а також втрати почуття любові один до одного, та в решті призвело до негативного ставлення один до одного, подружні відносини і шлюбні стосунки між ними фактично припинились, сторони фактично не проживають разом і не ведуть спільного господарства з листопада 2022 р., діти проживають разом з відповідачкою, а тому на думку суду, шлюб сторін носить формальний характер, подальше збереження шлюбу неможливо, і розірвання шлюбу буде відповідати свободам та інтересам позивача. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 24 СК України передбачено шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу, якою передбачено позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~У відповідності до ст. 112 ч. 2 СК України, суд з?ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При таких обставинах, з урахуванням визнання позову відповідачкою, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, а збереження сім`ї в даному випадку, з урахуванням встановлених судом обставин буде суперечити інтересам та свободам позивача, дітей і моральним засадам суспільства. Питання щодо залишення дітей на виховання матері (відповідачці), яке вона порушує у своєму відзиві на позов в даному судовому провадженні розглядові не підлягає у зв?язку з тим, що вказане питання на сьогодні не оспорюється позивачем (батьком дітей) і таких вимог не заявлялось позивачем, що вбачається зі змісту позову, в якому позивач згоден з проживанням і вихованням дітей разом з матір?ю, з якою вони проживають на сьогодні, а також через те, що вказане питання, у випадку його оспорення позивачем - є предметом розгляду в іншому судовому провадженні про визначення участі батька у вихованні дітей за обов?язковою участі Служби у справах дітей, чий висновок в порядку ст. 19 СК України щодо вирішення спірного питання виховання дітей є обов?зковим для надання його судові. Про стягнення судових витрат з відповідачки в порядку ст. 141 ЦПК України позивачем у позові не ставиться, а тому судом не розглядається, а тому відноситься за рахунок позивача.

Outcome: approved