Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

В травні 2023 р. [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, третя особа - державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори Прудь Наталія Валеріївна про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просив визнати за ним право власності на 2/3 частин квартири [ADDRESS] , загальною площею - 60,4 кв.м., житловою площею - 45,1 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті - [PERSON] , що померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла баба позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на майно: 2/3 частин квартири [ADDRESS] Заповіт на випадок смерті [PERSON] не залишила, позивач є єдиним спадкоємцем після смерті баби, оскільки його мати [PERSON] померла [INFO] до відкриття спадщини. Спадкова справа №192/2022 до майна [PERSON] була відкрита на підставі заяви позивача від 20.06.2022 р. 20.02.2023 р. позивач звернувся до Шостої Київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті баби, але йому було відмовлено через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Вказане стало підставою для звернення до суду. Представник відповідача подав відзив на позов, в якому щодо вирішення справи покладається на думку суду, підтверджує наявність у спірних правовідносинах спадкування за представленням внаслідок смерті матері позивача до відкриття спадщини. Ухвалою судді від 09.05.2022 р. відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи, витребувано спадкову справу до майна [PERSON] . Протокольною ухвалою суду від 06.06.2023 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просив розглянути справу без їх участі. Третя особа в судове засідання не з`явилась, свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. За приписами ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є бабою позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача, за яким його матір`ю є [PERSON] , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 18.06.2022 р., за яким дошлюбне прізвище [PERSON] - [PERSON] , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 18.06.2022 р., за яким матір`ю [PERSON] є [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, після смерті якої відкрилась спадщина на майно: 2/3 частин квартири [ADDRESS] , яка їй належала на підставі свідоцтва про право власності від 15.01.1998 р., зареєстрованого в Бюро 30.01.1998 р., за реєстровим №819/30865. 20.06.2022 р. [PERSON] звернувся до приватного Шостої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON] . Згідно копії спадкової справи до майна померлої [PERSON] інші спадкоємці відсутні. Постановою державного нотаріуса Прудь Н.В. від 20.02.2023 р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки не подано оригіналів документів, що посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] на спадкове майно. Стаття 1216 ЦК України передбачає те, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Статтею 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкування за правом представлення - це спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем. Таким чином, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини (постанова ВС від 30.01.2020 р. у справі № 450/2382/15-ц) Судом встановлено, що дочка [PERSON] та мати позивача - [PERSON] померла [INFO] , тобто до відкриття спадщини, а тому позивач, як внук спадкодавця. має право на спадкування тієї частки спадщини, яка належала б за законом його матері [PERSON] , якби вона була жива на час відкриття спадщини. У відповідності з п.п. 4.15, п.п. 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України від 22.02.2012 року № 296/5, яка є чинною на час розгляду справи, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, єдиним способом реалізації позивачкою своїх спадкових прав після смерті баби є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип належного урядування . Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі Москаль проти Польщі (Moskalv. Poland), п. 73). Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції майном визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні законне сподівання на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі Стретч проти Сполученого Королівства (пункт 32). Законне сподівання на отримання активу також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має законне сподівання , якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі Копецький проти Словаччини (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям майно в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Враховуючи наведені обставини, беручи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає можливим визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частин квартири [ADDRESS] , загальною площею - 60,4 кв.м., житловою площею - 45,1 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті - [PERSON] , що померла [INFO] . На підставі викладено та

Outcome: approved