Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

Позивачем [PERSON] 11.05.2023 року подано до суду вказану позовну заяву. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що між сторонами 26.12.2012 року був зареєстрований шлюбу. Від цього шлюбу є дитина [PERSON] , [INFO] . Після 24 лютого 2022 року у сторін почали виникати сварки стосовно введення домашнього господарства. З кінця січня 2023 року відповідач почав на свій розсуд давати гроші, яких не вистачало на купівлю продуктів, оплату комунальних послуг. Так як виникли матеріальні труднощі, позивач змушена була брати кредити і з своєї заробітної плати їх сплачувати. Позивач просила відповідача знайти підробіток, але він відмовлявся, пояснюючи, що він працює. Із-за нестачі коштів, позивач не може купляти сину одяг, взуття, які йому необхідні, так як він росте. Син сторін на час подання позову навчався у другому класі і він додатково займається з вчителем математики, позивач теж оплачує навчання. Сплативши кредит, позивач змушена знову брати інший, щоб забезпечувати нормальне життя сина. У відповідача є син від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] , на утримання якого відповідач сплачує аліменти в розмірі частини. Сторони не ведуть спільне господарство, оскільки відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина, позивач змушена звертатись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12.05.2023 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи у судове засідання. 01.06.2023 року від відповідача на адресу суду надійшла заява про визнання позову. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 26 грудня 2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1635. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина - син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серія [NUMBER] . Зі змісту позовної заяви встановлено, що спільна дитина сторін перебуває на утриманні позивача, в свою чергу відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів , інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» визначено на 2023 рік прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Визначаючи розмір аліментів, в межах позовних вимог, суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дитини та платника аліментів. Обставин, які б звільняли відповідача від обов`язку по утриманню своєї дитини, або ж свідчили про неможливість стягнення з нього аліментів у зазначеному розмірі, судом не встановлено. Відповідач подав до суду заяву про визнання позову, а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти у розмірі заявленому позивачем, а саме в розмірі 1/6 частини з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. За приписом ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Днем пред`явлення позову вважається день прийняття судом позовної заяви. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а її позовні вимоги задоволені, позивач звернулась до суду 11.05.2023 року то судовий збір в розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved