Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

У січні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , у якому просила визначити місце проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з їх матір`ю - [PERSON] . Позивач вказує, що відповідач є батьком дітей, при тому що сторони у шлюбі не перебували. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що діти від народження постійно проживають з матір`ю у місті Ірпінь Київської області, де і відвідують школу. Діти мають задовільний стан здоров`я та фізичний й психічний розвиток, що відповідає медичним вимогам з позиції віку дітей. Згодом, [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] та створила з останнім повноцінну сім`ю, у якій діти вважають законного чоловіка позивача своїм батьком та мають все необхідне для гармонійного розвитку. За твердженням позивача вона матеріально створила належні умови проживання дітей - кожен має окрему кімнату, достатнє харчування та одяг, все необхідне для фізичного, морального та духовного розвитку. [PERSON] вказує, що діти ростуть в умовах материнської любові та турботи про них. Мати повністю відає дітям свою любов і турботу, велику увагу приділяє їх розвитку. При цьому діти мають центр життєвих інтересів саме в Україні. Відповідач змінив свою позицію щодо участі в житті дітей та ініціював у досудовому порядку через Службу у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради Київської області питання щодо проживання двох малолітніх дітей разом з ним за межами України у Республіці Польща. Враховуючи наведене, у позивача виникла необхідність у зверненні до суду для визначення місця проживання дітей. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала. Представники третьої особи у судове засідання не з`явився, надали висновок про визначення місця проживання дитини та просили розглядати справу за їхньої відсутності. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. Із матеріалів справи вбачаться, що сторони по справі мають дітей - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 17.02.2016 року, а/з №419) та [PERSON] , [INFO] (Виписка зі Свідоцтва про народження №8215/2011, видана Відділом реєстрації актів цивільного стану у Любліні, Республіка Польща). На сьогодні [PERSON] та [PERSON] мешкають з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується висновком про визначення місця проживання дітей Служби у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області (а.с.241). Нормами ч. ч. 3, 4 ст. 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Ст. 51 Конституції України кожному з подружжя гарантовані рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Нормами ч 1, ч. 2 ст. 161 цього Кодексу передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї разом з батьком або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ст. ст. 11, 15 Закону України "Про охорону дитинства"). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 171 СК України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. За приписами ч. 4, ч. 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до Порядку провадження органами опіки і піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 (далі - Порядок), органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад. Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у м. Києві та м. Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, сільських, селищних рад об`єднаних територіальних громад. П. 72 Порядку вказано, що під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. При вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Служба у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області у висновку від 21.12.2021 року за №167/16 врахувала обставини, передбачені вищевказаним Порядком, та вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього дітей [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] (а.с.241-242). У суду немає підстав вважати, що вказаний висновок органу опіки та піклування є недостатньо обґрунтованим чи суперечить інтересам дітей. Згідно довідки від 30.05.2023 року директора Початкової школи №1 ім. Тадеуша Косцюшки в м. Пулави та класного керівника 6а і 1б класів учні [PERSON] , [PERSON] будуть не атестовані у 2022/2023 навчальному році. Причиною не атестації є тривала відсутність без поважних причин. При цьому у відповідності до довідок приватного закладу загальної середньої освіти «Ірпінський ліцей «Ті Джі Ай Академія» від 25.04.2023 року [PERSON] та [PERSON] дійсно навчаються на денній формі навчання вказаного закладу. З огляду на зазначене, суд ставиться критично до довідки наданої відповідачем про те, що [PERSON] та [PERSON] є у списках дітей Початкової школи №1 в Пулавах, оскільки вказана довідка лише підтверджує факт перебування у списках учнів навчального закладу однак не підтверджує реального місця проживання дітей у республіці Польща та дійсного відвідування навчального закладу у м. Пулавах на даний час. В судовому засіданні з`ясовано та підтверджено сторонами, що [PERSON] разом з малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] тимчасово знаходились у республіці Польща на початку збройної агресії російської федерації, при цьому проживали окремо, а не із відповідачем. Більше того, на даний час повернулись до України де мешкають разом із матір`ю. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що визначення місця проживання [PERSON] та [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] на сьогодні максимально відповідатиме найкращим інтересам дітей, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved