Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

У березні 2023 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просить: розірвати шлюб, укладений 13 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1203. В обґрунтування пред`явлених вимог вказує, що 13 серпня 2008 року між сторонами укладено шлюб. Від спільного шлюбу мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у сторін не склалося через різні характери, різні погляди на життя та сім?ю. Вказує, що тривалий час, а саме з 2019 року не проживають з відповідачем однією сім`єю, спільного господарства не ведуть. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 31 березня 2023 року справу передано головуючому судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04 квітня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду на 10 травня 2023 року. 10 травня 2023 року судове засідання відкладено через неявку відповідача до 12 червня 2023 року. Позивач у судове засідання, призначене на 12 червня 2023 року не з?явилася, про розгляд справи повідомлена судом належним чином. 05 травня 2023 року засобами поштового зв`язку від позивача надійшла заява, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі. Відповідач в судові засідання 10 травня 2023 року та 12 червня 2023 року не з?явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. Копія позовної заяви, ухвала суду про відкриття спрощеного позовного провадження та судова повістка про виклик до суду надсилались відповідачу за адресою: [ADDRESS] . Згідно рекомендованного повідомлення про вручення поштового відправлення кореспонденція отримана [PERSON] особисто. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду відповідач не надіслав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї, про що зроблено актовий запис № 1203, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 13 серпня 2008 року. [PERSON] змінила прізивще на " [PERSON] (а.с. 6). Від спільного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с. 4, 5). Судом встановлено, що сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, шлюб носить формальний характер. Клопотань про надання терміну для примирення сторони не заявляли. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Згідно положень ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 зазначено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положенням ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сума судових витрат зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved