Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~У зв`язку з тим, що 05 листопада 2021 року між [PERSON] , як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, був укладений договір позики грошей в сумі 51000 грн., які він зобов`язався повернути частинами в строк до 31 грудня 2021 року та до 31 грудня 2022 року, в подальшому 24 лютого 2022 року між [PERSON] , як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, був укладений договір позики грошей в сумі 17000 грн., які він зобов`язався повернути до кінця 2022 року, факт отримання грошей підтверджується розписками від 05 листопада 2021 року та 24 лютого 2022 року, написаними власноручно [PERSON] та завіреними власним підписом позичальника, в установлений договором строк [PERSON] суму позики не повернув і від її повернення відмовляється, позивач звернувся з позовом до суду і просить стягнути з відповідача заборгованість за договорами позики та судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений про слухання справи своєчасно і належним чином. Від його представника, адвоката Пилипіва І.І., до суду надійшла заява, в якій він просить слухати справу у відсутності позивача та його відсутності, позовні вимоги підтримує і просить позов задоволити, в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечив проти слухання справи у його відсутності та ухвалення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, хоча про дату, місце і час розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином. Від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи слухання справи у його відсутності. Суд визнав неявку відповідача до суду неповажною. \~ \~ \~ \~З врахуванням наведених вище обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення розгляду справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі документів. А оскільки в судовому засіданні відсутній відповідач, то суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 05 листопада 2021 року між [PERSON] , як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, був укладений договір позики грошей в сумі 51000 грн., які відповідач зобов`язався повернути частинами в строк до 31 грудня 2021 року та до 31 грудня 2022 року. Крім того, 24 лютого 2022 року між [PERSON] , як позикодавцем, та [PERSON] , як позичальником, був укладений договір позики грошей в сумі 17000 грн., які відповідач зобов`язався повернути до кінця 2022 року. Факт отримання грошей підтверджується розписками від 05 листопада 2021 року та 24 лютого 2022 року, написаними власноручно [PERSON] та завіреними власним підписом позичальника. Однак, сума позики позивачу в установлені договорами строки повернута не була і відповідач [PERSON] припинив реагувати на звернення позивача щодо необхідності повернення суми позики. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ \~ \~ \~Стаття 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ \~Стаття 509 ЦК України встановлює, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. \~ \~ \~ \~Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що відповідач [PERSON] не належним чином виконував свої зобов`язання за договорами позики, виникла заборгованість, яку в добровільному порядку він не погашає, доказів, які б це спростовували суду не надано, тому в наявності є порушення прав позивача, за захистом яких спрямоване його звернення до суду, позов є обґрунтованим, доведеним належними доказами, а отже підлягає до задоволення і підлягає стягненню заборгованість за договорами позики. \~ \~ \~ \~В зв`язку з задоволенням позову, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі позову до суду. Разом з тим, що стосується заявлених вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, суд констатує наступне. Відповідно до ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження понесених витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно попереднього розрахунку витрати на правову допомогу, які позивач поніс та очікує понести в зв`язку із розглядом справи становлять загальну суму 15000 грн. Проте, в ході розгляду справи стороною позивача не було надано документів, що свідчать про дійсне понесення витрат саме у такому розмірі та про здійснення їх оплати. З огляду на викладене вище, суд дійшов до висновку, що позивачем не обґрунтовано належними доказами заявлену суму витрат на правову допомогу, яка є надмірною та не відповідає категорії складності справи, представником позивача не надано доказів здійснення оплати послуг адвоката, тому така вимога не підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed