Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя.\~В позові\~зазначив,\~що він\~перебуває у\~зареєстрованому\~шлюбі\~з [PERSON] з 20 січня 2017 року. На даний час на розгляді у Ладижинському міському суді Вінницької області перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу між ним та відповідачкою. Від даного шлюбу є неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] . За час перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, він постійно працював та щомісячно отримував заробітну плату. За спільно нажиті кошти у шлюбі вони разом з відповідачем придбали квартиру, а саме: 17 грудня 2020 року на підставі договору купівлі-продажу №2072 придбано квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 43,5 кв.м, житлова площа 27,8 кв.м. Право власності\~зареєстроване на\~дружину [PERSON] ..\~ Відповідач відмовляється вирішити спір у досудовому порядку, тому просив поділити квартиру шляхом виділу частини спірного майна. Згідно звіту про експертну оцінку ринкова вартість квартири за адресою: [ADDRESS] становить 200000 грн.. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Бодачевський Р.В. в судове засідання не з`явились, представник позивача подав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] в судове\~засідання не\~з`явилась,\~подала до\~суду заяву\~в якій\~просила розгляд\~справи проводити\~у її\~відсутність,\~позов визнає. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, зважаючи на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24\~постанови від\~12\~червня\~2009\~року\~№\~2\~«Про\~застосування\~норм цивільного\~процесуального\~законодавства\~при розгляді\~справ\~у\~суді першої\~інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд встановив, що\~за час спільного проживання у шлюбі однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] набули наступне майно: квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 43,5 кв.м, житлова площа 27,8 кв.м.. Загальна вартість майна, що було набуто подружжям за час спільного проживання однією сім`єю в шлюбі складає за проведеною позивачем оцінкою становить 200000 грн, згідно звіту про експертну оцінку від 13.04.2023 року. Відповідач не заперечує щодо позову та проведеної позивачем оцінки вартості майна чи його складу. Крім того, наявність нажитого подружжям майна підтверджена дослідженими судом письмовими доказами. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] 20.01.2017 зареєстрував шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». З копії Витягів з Реєстру територіальної громади від 22.03.2023 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з Інформації з Державного\~реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №328662733 від 10.04.2023 видно, що 17.12.2020 за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . Підставою для реєстрації став договір купівлі-продажу квартири від 17.12.2020. Згідно ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України , майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч.2 ст.60 Сімейного кодексу України , вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.1 ст.61 Сімейного кодексу України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ч.1 ст.68 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ч.1 ст.69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ч.1 ст.71 Сімейного кодексу України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved