Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

В грудні 2021 позивач Київський міський центр зайнятості звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів. Заява мотивована тим, що 01.08.2019 відповідач подала до Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості заяву з проханням надати їй статус «безробітного». У зазначеній заяві відповідач була ознайомлена з правами та обов`язками безробітного, де зазначено, що безробітні повинні своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. На підставі наказу від 08 серпня 2019 року №НТ190806 відповідачу було надано статус «безробітного» з призначення допомоги по безробіттю з 08 серпня 2019 по 01.08.2020. Наказом від 06.05.2020 №НТ200506 скорочено виплату допомоги по безробіттю. Наказом від 19.08.2020 №НТ200819 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку із закінченням строку виплати. Накозом від 28.10.2020 №НТ201028 припинено реєстрацію безробітного у зв`язку з поданням зареєстрованим безробітним заяви про припинення реєстрації. На підставі виявлених розбіжностей з даними Пенсійного фонду України при проведенні розслідування виплат матеріального забезпечення, про що складено Акт№1781 від 02 липня 2021 року встановлено, що згідно витягу з наказу від 28.09.2016 №606-34 КНУ ім. Т.Г. Шевченка на підставі рішення приймальної комісії від 28.09.2016 відповідач зарахована до аспірантури Київського національного університету імені Тараса Григоровчиса Шевченка на дену форму навчання за державним замовленням з 01.10.2016 терміном на чотири роки. Листом від 11.06.2021 №02/363-26 КНУ ім. Т.Г. Шевченка повідомило, що відповідач навчається в аспірантурі і не є застрахованною особою. Дані по аспіратнці подані помилково, так як вона не перебуває в трудових відносинах з Київським національним університетом, а навчається в аспірантурі. Наказом Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості було прийнято рішення про повернення відповідачем безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 49 480, 21 грн. Оскільки в досудовому порядку, відповідач не повернув суми боргу, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом для стягнення суми заборгованості примусово. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 20.06.2022, відповідно до ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду наддав заяву про розгляд справи у його відсутність. Не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач, в судове засідання не з`явилась, про час, день розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання в адресу суду не надходило, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористалась. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши наявні в справі докази, та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» (далі по тексту, норми зазначеного Закону будуть наведенні в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) безробіття - соціально-економічне явище, за якого частина осіб не має змоги реалізувати своє право на працю та отримання заробітної плати (винагороди) як джерела існування. Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 43 цього Закону, статусу безробітного може набути, зокрема, особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. При цьому, згідно положень ч. 2 цієї статті, статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою (у тому числі поданою засобами електронної ідентифікації) у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Встановлено, що 01.08.2019 [PERSON] подавла до Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості заяву з проханням надати їй статус «безробітного» (копія наявна в матеріалах справи). Наказом від 08 серпня 2019 року №НТ190806 відповідачу було надано статус «безробітного» з призначення допомоги по безробіттю з 08 серпня 2019 по 01.08.2020. Наказом від 06.05.2020 №НТ200506 скорочено виплату допомоги по безробіттю. Наказом від 19.08.2020 №НТ200819 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку із закінченням строку виплати (копія наявна в матеріалах справи). Накозом від 28.10.2020 №НТ201028 припинено реєстрацію безробітного у зв`язку з поданням зареєстрованим безробітним заяви про припинення реєстраціїу зв`язку з відмовою від послуг служби зайнятості (копія наявна в матеріалах справи). Актом №1781 від 02 липня 2021 року встановлено, що згідно витягу з наказу від 28.09.2016 №606-34 КНУ ім. Т.Г. Шевченка на підставі рішення приймальної комісії від 28.09.2016 відповідач зарахована до аспірантури Київського національного університету імені Тараса Григоровчиса Шевченка на дену форму навчання за державним замовленням з 01.10.2016 терміном на чотири роки (копія наявна в матеріалах справи). Листом від 11.06.2021 №02/363-26 КНУ ім. Т.Г. Шевченка повідомило, що відповідач навчається в аспірантурі і не є застрахованною особою. Дані по аспіранці подані помилково, так як вона не перебуває в трудових відносинах з Київським національним університетом, а навчається в аспірантурі (копія наявна в матеріалах справи). Наказом Шевченківської районної філії Київського міського центру зайнятості було прийнято рішення про повернення відповідачем безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 49 480, 21 грн. (копія наявна в матеріалах справи). У відповідності з ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Пунктом 9 ч. 1 ст. 45 цього Закону визначено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг). Застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»). За приписами п. 18 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері зайнятості населення та трудової міграції, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та Пенсійним фондом України. Таке розслідування здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Це положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1215 цього Кодексу передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Разом з тим, відповідач не повідомила Шевченківську районну філію КМЦЗ про навчання в аспірантурі Київського національного університету ім. Т.Г. Шевченка на денній формі навчання під час постановки на облік, що призвело до безпідставних виплат допомоги по безробіттю. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved