Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Слобожанської територіальної громади в особі Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, в якому просить визначити йому додатковий строк у шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] , [INFO] є рідною матір`ю позивача. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме, на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує, що він є спадкоємцем першої черги майна померлої [INFO] [PERSON] за законом, згідно ст. 1261 ЦК України, він є єдиним спадкоємцем після смерті своєї матері. Інших спадкоємців, які постійно проживали разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини, або звернулися у встановлений законом строк з заявами щодо прийняття спадщини, немає. Позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги майна померлої [INFO] матері [PERSON] за законом не зміг реалізувати своє право на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк внаслідок введення та існування на території України воєнного стану. Згодом, у березні 2023 року при впорядкуванні документів матері [PERSON] позивач випадково знайшов заповіт на своє ім`я, складений [INFO] від імені померлої [PERSON] . У подальшому, позивач із заповітом звернувся до нотаріуса з метою видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] матері [PERSON] , однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, зокрема, з причини пропуску строку для прийняття спадщини. У зв`язку із тим, що іншим шляхом, ніж зверненням до суду, позивач [PERSON] не може вирішити питання щодо спадкування майна матері, він змушений звернутися до суду для захисту свої прав. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 30.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. 15.05.2023 по справі закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті. Учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Позивач по справі [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача Слобожанської територіальної громади в особі Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області просила проводити судовий розгляд без участі представника селищної ради. При ухваленні рішення покладалась на розсуд суду. Відповідно до частини 3 статті 211\~Цивільного процесуального\~кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень частиною 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76 - 81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] ( [INFO] ). Зазначене підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 21.10.2021 (зворотній а. с. 6). За життя, [PERSON] була власницею нерухомого майна, а саме, житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Зазначене підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 23.11.1988 р., зареєстрованого в реєстрі за № 3370 (а. с. 9). 03.03.2020 [PERSON] , [INFO] склала заповіт на ім`я свого сина [PERSON] , [INFO] . Вказаним заповітом, [PERSON] заповіла своєму сину [PERSON] все належне їй майно, де б таке не було, та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона матиме право. Зазначене підтверджується копією заповіту, зареєстрованому в реєстрі за № 06, складеному секретарем Шелудьківської сільської ради Зміївського районуХарківської області (зворотній а. с. 7). З копії постанови приватного нотаріуса Чугуївського РНО Харківської області Кожушної Л.М. від 28.03.2023 вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [INFO] його матері, [PERSON] у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт прийняття спадщини (а. с. 8). Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини 1 статті 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. В силу статей 1216 - 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статей 1220 - 1221, 1223 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкування може відбуватися за заповітом або за законом. Згідно зі статтями 1268 - 1270 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Натомість судом встановлено, що позивач, після смерті матері, звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після спливу шестимісячного строку. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 Цивільного кодексу України). Відповідно до статей 1273 - 1275 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву. Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом, є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. Пропуск шестимісячного строку позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , отже спадкоємці повинні були звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини до 19 квітня 2022. Разом з тим Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, було продовжено до нині. Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 "Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. Так, з урахуванням викладеного, строк подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] сплинув 19.08.2022. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як зазначалося вище [PERSON] звертався до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а отже, здійснив всі дії, передбачені Цивільним кодексом України для вираження волевиявлення отримати свідоцтво про право на спадщину проте, позивач пропустив строк звернення до нотаріуса. Верховний Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, Верховним Судом у постановах від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18), від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17 (провадження № 61-48230св18), від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19 (провадження № 61-14663св20), від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18 (провадження № 61-13558св19). Позивач [PERSON] зазначає, що під час введення в Україні воєнного стану у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, він неодноразово виїжджав з місця свого проживання на іншу територію з метою збереження та захисту свого життя та життя різних, у зв`язку із чим не мав змоги звернутися до нотаріуса. Крім того, позивач [PERSON] про наявність складеного матір`ю заповіту дізнався лише в березні місяці 2023 року. Разом із тим, судовим розглядом встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] до нотаріальної контори з заявами про прийняття або відмову від спадщини у встановлений законом шестимісячний термін ніхто із спадкоємців не звертався. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а. с. 21, 22). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 72163003 від 18.04.2023 наданої на запит суду Приватним нотаріусом Зміївського РНО Харківської області Кожушною Л.М. 18.04.2023 № 354/01-16, заповіт [PERSON] , який зареєстрований в реєстрі за № 06, посвідчений Шелудьківською сільською радою Зміївського району Харківської області є чинним (а. с. 33). Дослідивши докази, в своїй сукупності, суд вважає, що позивачем [PERSON] надано суду належні та допустимі докази підтвердження факту поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому суд зазначає, що позивач [PERSON] , в іншому порядку, ніж судовий не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи. Враховуючи, що після смерті [INFO] [PERSON] , позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців не має, із заявами про прийняття спадщини в нотаріальну контору ніхто не звертався, а також з огляду на те, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та території України з 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який діє на даний час і позивач [PERSON] задля безпеки свого життя та членів сім`ї був змушений виїхати з території місця проживання та реєстрації, яка відповідно до Переліку розташована в районі територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, позивач вчасно не звернувся до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з об`єктивними обставинами, а тому пропущений строк для прийняття спадщини позивачем суд визнає поважним та вважає за необхідне визначити [PERSON] додатковий строк. Разом із тим, достатнім додатковим строком для подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини суд вважає строк в два місяці, з дня набрання судовим рішенням законної сили, оскільки заявлений позивачем строк в шість місяців, в даному випадку є необґрунтованим. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про можливість та наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Outcome: partial