Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

02 листопада 2022 року до Нетішинського міського суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Служба у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, - про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовної заяви позивач [PERSON] зазначила, що: 12 червня 2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, у якому народилась донька [PERSON] , [INFO] , та який, в подальшому, відповідно до Рішення Нетішинського міського суду від 20 січня 2015 року, було розірвано, 28 липня 2014 року, відповідно до Рішенням Нетішинського міського суду від 28 липня 2014 року, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 гривень, щомісячно, починаючи з 07 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, розмір яких, відповідно до Рішень Нетішинського міського суду від 21 лютого 2018 року та від 21 липня 2020 року, було змінено - з 500 гривень на 800 гривень, та - з 800 гривень на 1400 гривень, відповідно, щомісячно, починаючи з дати набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття, заборгованість по сплаті за якими, станом на 01 жовтня 2022 року, складає суму у розмірі 4088 гривень, що підтверджується Довідкою №18905 від 24 жовтня 2022 року, з моменту розірвання шлюбу дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає та перебуває на утриманні позивача [PERSON] , яка повністю доглядає за донькою, дбає про стан здоров`я, займається розвитком здібностей, організовує графік життя, забезпечує комфортні умови для розвитку, тощо, відповідач [PERSON] - про дитину не піклується, не забезпечує необхідних умов життя, не проявляє заінтересованості, не цікавиться успіхами, навчанням, станом здоров`я, фізичним і духовним розвитком доньки, підготовкою до самостійного життя, тощо, що негативно впливає на розвиток дитини, як складову виховання, і створює умови, які шкодять інтересам дитини, що і слугувало підставою звернення до суду з зазначеним позовом, так як відповідач [PERSON] жодним чином не виконує та свідомо нехтує батьківськими обов`язками відносно своєї дитини - [PERSON] , [INFO] , не приймаючи будь-якої участі (педагогічної, матеріальної, трудової, тощо) у вихованні доньки. 03 листопада 2022 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Служба у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, - про позбавлення батьківських прав, - відповідно до Ухвали Нетішинського міського суду від 03 листопада 2022 року, - відкрито провадження у справі, за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання. 03 січня 2023 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Служба у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, - про позбавлення батьківських прав, - відповідно до Ухвали Нетішинського міського суду від 03 січня 2023 року, - продовжено строк проведення підготовчого засідання. 14 лютого 2023 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Служба у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, - про позбавлення батьківських прав, - відповідно до Ухвали Нетішинського міського суду від 14 лютого 2023 року, - підготовче провадження закрито з призначенням справу до судового розгляду та залученням до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Органу опіки та піклування НМР, з зобов`язанням останнього - надати до суду висновок, на виконання своїх повноважень, щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав відповідача - [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , а також, задоволенням клопотання про виклик свідків. Позивач [PERSON] , будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час та місце проведення судового розгляду справи, в судове засідання - не з`явилась, надавши до суду відповідну заяву щодо проведення судового розгляду справи за її відсутності, підтримавши позовні вимоги та наполягаючи на задоволенні останніх. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Михалевич Д.А. позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягаючи на задоволенні останніх. Відповідач [PERSON] , будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання - не з`явився, у строк, встановлений судом в Ухвалі про відкриття провадження від 03 листопада 2022 року, відзив на позовну заяву - не надав, водночас, скерувавши до суду заяву (вх. №ЕП-1039/23 від 31 травня 2023 року), щодо можливості проведення судового розгляду справи за його відсутності, зауваживши, щодо наявності всіх підстав для позбавлення його батьківських прав на доньку, але, повкладавшись у вирішення даного питання - на розсуд суду. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Служби у справах дітей виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, - [PERSON] , будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засіданні - не з`явилась, надавши до суду відповідну заяву щодо проведення судового розгляду справи за її відсутності, підтримавши позовні вимоги позивача [PERSON] . У судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Органу опіки та піклування НМР Хмельницької області - Карназей А.І. підтримала позовні вимоги позивача [PERSON] , зазначивши, що позов заявлено саме в інтересах малолітньої [PERSON] , що обґрунтовано висновком Органу опіки та піклування НМР за №11/03-02-03/23 від 06 квітня 2023 року - щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. У судовому засіданні свідки: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили обставини, викладені в позовній заяві, при цьому, свідок [PERSON] додатково суду зазначила, що вона, являючись рідною сестрою позивача [PERSON] , достеменно знає ситуацію у родині і може стверджувати, що відповідач [PERSON] , з моменту народження доньки - [PERSON] , [INFO] , - дитиною не цікавився, до доньки - не приходив, знаючи адресу проживання, будь-якої батьківської турботи, інтересу - не проявляв, тощо, у зв`язку з чим, дитина, взагалі не знаючи, як виглядає тато, відповідає, що такого у неї не має. У судовому засіданні встановлено: 12 червня 2011 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, у якому народилась донька [PERSON] , [INFO] , та який, в подальшому, відповідно до Рішення Нетішинського міського суду від 20 січня 2015 року (а.с.14), було розірвано, відповідно до копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області 24 жовтня 2013 року (а.с.13) - дитина [PERSON] народилась [INFO] , батьком дитини - є відповідач [PERSON] , матір`ю дитини - є позивач [PERSON] (актовий запис за №381 від 24 жовтня 2013 року), відповідно до Рішень Нетішинського міського суду від 28 липня 2014 року (а.с.15), від 21 лютого 2018 року (а.с.16-17), від 21 липня 2020 року (а.с.19) - з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 гривень, щомісячно, починаючи з 07 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, розмір яких, відповідно до Рішень Нетішинського міського суду від 21 лютого 2018 року та від 21 липня 2020 року, було змінено - з 500 гривень на 800 гривень, та - з 800 гривень на 1400 гривень, відповідно, щомісячно, починаючи з дати набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття, із Довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Нетішинського ВДВС у Шепетівському районні Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Хмельницький) за №18905 від 24 жовтня 2022 року (а.с.20) вбачається, що розмір заборгованості зі сплати аліментів відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] , на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у ВП №63471811, за період з 21 серпня 2020 року по 01 жовтня 2022 року, складає суму у розмірі 4088 гривень (станом на 01 жовтня 2022 року), зі змісту Витягу з реєстру Нетішинської територіальної громади за №2022/000854649 від 20 жовтня 2022 року (а.с.21) вбачається, що - дитина [PERSON] , [INFO] , проживає та є зареєстрованою по [ADDRESS] , відповідно до інформації щодо місця проживання, визначеної у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого Хмельницьким МВ УМВС України в Хмельницькій області 18 серпня 2011 року, на ім`я позивача [PERSON] (а.с.12-12/об) - позивач [PERSON] , [INFO] , з 01 грудня 2013 року проживає за адресою: [ADDRESS] , згідно педагогічної характеристики дитини (а.с.23) - [PERSON] , [INFO] , є ученицею 3-А класу Нетішинського ліцею №4, яка зарекомендувала себе старанною та дисциплінованою, мама дитини - позивач [PERSON] постійно відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами доньки по навчанню, батько дитини - відповідач [PERSON] за час навчання доньки жодного разу не долучався до навчального процесу, донькою не цікавився, шкільних свят та батьківських зборів - не відвідував, згідно листа-повідомлення колективу «Хореографічна студія сучасного танцю «Арт-Денс» (а.с.24) - [PERSON] , [INFO] , - проявила себе, як добра, дружелюбна, весела, спокійна, старанна, відповідальна дитина, мати останньої - позивач [PERSON] має позитивний вплив на виховання доньки, постійно цікавиться навчанням і потребами дитини, фотокартки та огляд світлин (а.с.25-33) свідчать про наявність у дитини міцних родинних зв`язків, відповідно до інформації КНП НМР «Центр ПМСД» №605 від 07 листопада 2022 року (а.с.53) - з 30 жовтня 2020 року (дати укладення декларації з лікарем - педіатром КНП НМР «Центр ПМСД», в інтересах дитини [PERSON] ), при відвідуванні закладу охорони здоров`я неповнолітню [PERSON] , [INFO] , супроводжує мати - позивач [PERSON] , відповідно до Висновку Органу опіки та піклування НМР - про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] , за №11/03-02-03/23 від 06 квітня 2023 року (а.с.105-107) - Орган опіки та піклування НМР, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини від 04 квітня 2023 року, з метою захисту законних прав та інтересів малолітньої [PERSON] , [INFO] , - вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] . Так, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси - у спосіб, визначений законом, дотримуючись завдань та основних засад цивільного судочинства, якими є - справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, і судовий захист - є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників судового процесу. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст.4 ЦПК України). Тож, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваними судом у передбачених ЦПК України випадках, і учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору - на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, при цьому, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, при цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, і доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 81 ЦПК України). Разом з тим, згідно з положеннями ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, і обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Суд, вирішуючи справи, застосовує при розгляді проваджень - Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і Протоколи до останньої, згоду на обов`язковість яких надано ВР України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ (ст.10 ч.4 ЦПК України). Крім того, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах ВС (ст.263 ч.4 ЦПК України). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст.7 СК України), при цьому, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, і сім`я - є первинним та основним осередком суспільства, яка створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також, на інших підставах, не заборонених законом, і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (ст.3 СК України). Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ст.2, ст.7 СК України). Якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані СК України, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин (ст.8 СК України). У відповідності до положень ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» - сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Так, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ст.150 СК України). Виховання в сім`ї - є першоосновою розвитку особистості дитини, при цьому, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, і саме батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків, відповідно до закону (ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»). Водночас, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ст.152 ч.1 СК України). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.155 СК України). Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (ст.8 ч.1 Закону України «Про охорону дитинства»). Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року та іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана ВР України, і регулювання сімейних відносин - має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ст.7 СК України). В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року). Крім того, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають, відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини, і таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року). Відповідно до положень ст.8 Конвенції - кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції, органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Тож, у відповідності до діючого законодавства - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, і найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ст.18, ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року). Відповідно до ст.164 ч.1 СК України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування, 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти, 3) жорстоко поводяться з дитиною, 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами, 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва, 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Таким чином, підстави позбавлення батьківських прав - передбачені ст.164 ч.1 СК України, якою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він, в тому числі, - ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування останніми своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце у випадку, коли батьки - не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти, тощо, - що має бути встановлено визначенням ставлення батьків до дітей, при цьому, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати - як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, - про що наголошено у Постанові Пленуму ВС України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, та що знайшло своє відображення у правовій позиції ВС (Постанова ВС від 29 вересня 2021 року (справа №459/3411/18). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону не можливо, і лише при наявності вини у діях батьків (Постанова ВС від 12 вересня 2019 року (справа №638/6919/16-ц). При цьому, позбавлення батьківських прав - є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини (ст.166 СК України). Тож, позбавлення батьківських прав (тобто, прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, - є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення від виконання останніх та має ґрунтуватися на оцінці особистості особи відповідача, його поведінки, тощо, а також, з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. І, аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що під час розгляду проваджень про позбавлення батьківських прав, права батьків щодо дитини - є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім - права батьків. Тож, встановивши, що дитина - малолітня [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю - позивачем [PERSON] , по [ADDRESS] , яка самостійно, виховує та утримує доньку, від самого народження дитини, при цьому, відповідач [PERSON] , маючи можливість реалізовувати свої батьківські права та виконувати свої обов`язки стосовно дитини, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків щодо своєї доньки - [PERSON] , [INFO] , а саме, не бере участі у вихованні, не цікавиться успішністю в школі, позашкільним життям, внутрішнім світом, не підтримує будь-яких родинних стосунків, не виявляє бажання встановити будь-які контакт і спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та забезпечення фізичного, духовного та морального розвитку, харчування, медичного догляду, лікування, доступу до культурних та інших духовних цінностей, не створює умов для отримання та не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, має заборгованість зі сплати аліментів, що свідчить про свідоме нехтування останнім своїми батьківськими обов`язками та вказує на винну поведінку відповідача, - суд, враховуючи інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, вважає позовні вимоги позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] - про позбавлення батьківських прав, - обґрунтованими, вмотивованими та переконливими. Таким чином, суд, дослідивши надані в судове засідання матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, і, відповідно, оцінивши надані докази, які мають значення для правильного вирішення справи, і на які кожна сторона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи, базуючись на засадах верховенства права, водночас, беручи до уваги позицію учасників судового процесу, зокрема, не заперечення щодо задоволення позовних вимог з боку відповідача [PERSON] , який у вирішенні зазначеного питання поклався на розсуд суду, і, відповідно, ухвалюючи судове рішення, яке повинно бути законним та обґрунтованим, з урахуванням інформації Органу опіки та піклування НМР щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] - про позбавлення батьківських прав, - підлягає задоволенню, оскільки, у судовому засіданні встановлено, що - відповідач [PERSON] , маючи можливість виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку природних здібностей, поважати гідність, готувати дитину до самостійного життя та праці, - умисно та свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, - що, на думку суду, беззаперечно свідчить про наявність правових підстав та є достатнім для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно своєї малолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , та що, на переконання суду, буде відповідати вимогам закону, так як не суперечить правам та свободам інших осіб, і, перш за все, не порушує інтереси малолітньої дитини, яка має право на забезпечення такого захисту і піклування, які необхідні для її благополуччя, а також, на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Крім того, суд, ухвалюючи судове рішення щодо позбавлення батьківських прав, вважає необхідним зазначити, що позбавлення батьківських прав - не тягне за собою невідворотних наслідків, оскільки, не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також, права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, про що наголошено у правовій позиції ВС (Постанова ВС від 29 вересня 2021 року (справа №459/3411/18). Крім того, суд вважає за необхідне, ухвалюючи остаточне рішення за справою, вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами, з урахуванням діючого ЦПК України, та - задоволенням позовних вимог, беручи до уваги положення ст.ст.133, 141-142 ЦПК України, відповідно до яких - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст.133 ч.1 ЦПК України), при цьому, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, водночас, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (ст.141 ч.1, ст.141 ч.2 ЦПК України), - стягнувши судовий збір, сплачений позивачем - [PERSON] при зверненні до суду з позовом, що становить 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок, з відповідача - [PERSON] на користь позивача - [PERSON] . На підставі викладеного, враховуючи положення ст.ст. 150, 152, 164-166 СК України, ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст.3, ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,

Outcome: approved