Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі - відповідач), в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1 500 гривень 00 копійок щомісячно на кожного, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що до Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради звернулася [PERSON] , яка повідомила, що на її вихованні та утриманні після смерті матері [PERSON] залишилась [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З повідомлення вбачається, що батько дітей [PERSON] з дітьми не проживає та не займається їх вихованням та утриманням. По відношенню до [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є старшою рідною сестрою по матері. Розглянувши повідомлення, Служба у справах дітей встановила, що мати малолітніх [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з тим, що вони залишись без батьківського піклування [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , наказами Служби у справах дітей від 08 березня 2023 року № 44-осн та № 43-осн тимчасово влаштовані в сім`ю рідної сестри [PERSON] та проживають з нею за адресою: [ADDRESS] . Діти з сестрою проживають у найманій квартирі, в якій створені належні умови для їх виховання, навчання і розвитку. Під час бесіди в службі у справах дітей малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , пояснили, що не заперечують проти позбавлення їх батька [PERSON] батьківських прав стосовно них. Зі слів дітей, батько з ними не проживав вже два роки, не брав участі у їх вихованні, не цікавився їхнім життям, не надавав матеріальної допомоги. Батько малолітніх [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що надав заяву, посвідчену приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Мурашко Л.О. 27 лютого 2023 року та зареєстровану в реєстрі за № 519. За таких підстав Служба у справах дітей, якій рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради від 19 жовтня 2004 року № 261, делеговані повноваження звертатися до суду з позовними заявами про позбавлення батьківських прав, представництво інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей в суді від імені органу опіки та піклування, з міркувань найкращого забезпечення інтересів дітей, вважає за доцільне звернутися до суду із заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] не виконує батьківські обов`язки щодо виховання та утримання дітей. Він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, не проявляє щодо них батьківської турботи та любові. Малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в свою чергу не заперечують проти позбавлення батька батьківських прав стосовно них. У разі позбавлення [PERSON] батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , буде надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Також, вказує, що позбавлення батьківських прав не звільняє відповідача від обов`язку щодо утримання своїх дітей. У судове засідання представник позивача не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою представника позивача Самолюк І.Р. 09 червня 2023 року представник позивача Самолюк І.Р. подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити, не заперечувала щодо постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду, враховуючи, що його місце проживання невідоме, був повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Судової влади України. Враховуючи, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав і представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд проводить розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено судом [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження, виданими повторно Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 03 березня 2022 року та 04 березня 2022 року, серії [NUMBER] та [NUMBER] відповідно. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 24 лютого 2023 року, серії [NUMBER] . 06 березня 2023 року до Начальника Служби у справах дітей звернулася [PERSON] з повідомленням, в якому вказала, що після смерті матері [PERSON] [INFO] на її вихованні та утриманні залишились [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батько дітей [PERSON] з ними не проживає та не займається їх вихованням. 06 березня 2023 року [PERSON] звернулася до Міського голови м. Рівного Третяка О. із заявами, в яких вказала, що бажає залишити в своїй сім`ї [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з подальшим влаштуванням на правах підопічних і у зв`язку з викладеним, приймає [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на проживання до себе в сім`ю на період з 06 березня 2023 року до прийняття рішення органом опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради. Як слідує з акта обстеження умов проживання від 06 березня 2023 року під час обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що в квартирі створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дітей. Вони забезпечені всім необхідним для повноцінного розвитку. 06 березня 2023 року проведено в Службі у справах дітей бесіду з [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які пояснили, що не заперечують проти позбавлення їх батька [PERSON] батьківських прав стосовно них. Зі слів дітей, батько з ними не проживав вже два роки, не брав участі у їх вихованні, не цікавився їхнім життям, не надавав матеріальної допомоги. Згідно наказів Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради від 08 березня 2023 року №43-осн та №44-осн тимчасово влаштовано в сім`ю [PERSON] малолітню [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] . 27 лютого 2023 року [PERSON] подав нотаріально посвідчено заяву, в якій не заперечував проти позбавлення його батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 20 березня 2023 року №08-621 слідує, що питання про стан виконання [PERSON] батьківських обов`язків стосовно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 08 березня 2023 року. Комісія, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи прийняла рішення доручити службі у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради звернутися до Рівненського міського суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , і рекомендувати органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради надати висновок до Рівненського міського суду про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітніх дітей. Відтак, вважають за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає перелік обов`язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до частини четвертої статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не цікавиться їх життям, не спілкується з ними, не надає матеріальної допомоги, не піклується про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Доказів того, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків з поважних причин судом не встановлено, при цьому відповідач не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, тому суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Проаналізувавши надані докази, а також вищевказані законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд доходить висновку, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх дітей, тому, вважає необхідним позбавити його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дітей, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до частини другої статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною третьою статті 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, незважаючи на позбавлення відповідача батьківських прав відносно його дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , він зобов`язаний виконувати свої батьківські обов`язки з утримання дітей до досягнення ними повноліття, сплачуючи аліменти на їх утримання. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Оскільки позивачем заявлено про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій сумі, суд вважає за необхідне стягнути їх саме у вказаний спосіб. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує відсутність відомостей про наявність на утриманні відповідача інших осіб, а також відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідача захворювань, які потребували б додаткових витрат. За таких обставин суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь [PERSON] , особи в сім`ю якої тимчасово влаштовані діти, аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1 500 гривень 00 копійок щомісячно на кожного, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 06 квітня 2023 року. Враховуючи наведені обставини, суд доходить висновку про задоволення позову повністю. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, за період з 06 квітня 2023 року по 05 травня 2023 року. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, на підставі пункту 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 2 147 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved