Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про відшкодування збитків, завданих кримінальним правопорушенням (стягнення страхового відшкодування). Просить стягнути шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності в розмірі 38400 гривень, шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого в розмірі 95908 гривень та моральну шкоду в розмірі 6715 гривень. Свої вимоги мотивував тим, що 26.12.2017 приблизно о 22.00 на автодорозі Знам`янка - Луганськ - Ізварине на території 3нам`ямського району, біля кафе «Калина» відбулась ДТП за участю автомобіля «Volkswagen Touareg» д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем «Renault - Premium» д.р.н. [NUMBER] з напівпричепом «SCHMITZ SD 22EPR» д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Позивач був пасажиром автомобіля «Volkswagen Touareg» та внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження - уламковий перелом голівки правої стегнової кістки зі зміщенням уламків крайового перелому переднє-верхнього краю правої вертлугової западини, ран в ділянці правого стегна та гомілки, тупої травми голови: ран надбрівної ділянки та тім`яної ділянки голови справа, які відносяться до середнього ступеня тяжкості. Йому була проведена операція по заміні на штучний правий кульшовий суглоб (тотальне безцементне ендопротезування ендопротезом «Zimmer». Вказані тілесні ушкодження привели до стійкої втрати загальної працездатності на 30% та втрати професійної працездатності на 45%. \~ \~ \~ \~Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Renault - Premium» д.р.н. [NUMBER] застрахована в ПрАТ «Страхова група «TAC» 06.11.2017. Страхувальник - ПП «Неко-Транс». Поліс АК/9307802. Цивільно-правова відповідальність власника напівпричепа «SCHMITZ SD 22EPR» д.р.н. [NUMBER] застрахована в ПрАТ «Страхова група «TAC» 06.11.2017. Страхувальник - ГІГІ «Неко-Транс». Поліс АК/9307801. Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області 22.09.2021 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження закрите. Цивільний позов [PERSON] залишений без розгляду. 25.01.2022 після неодноразових звернень на «гарячу лінію» страховика, на адресу електронної пошти підприємства позивач отримав повідомлення за № 00361/7122 від 06.01.2022 року про відмову в здійсненні страхової виплати в повному обсязі на підставі ст. 32.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вважає відмову відповідача в проведенні страхової виплати незаконною та такою, що порушує його права на відшкодування шкоди. Відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позовної вимоги розмір яких перевищує 63241,41 грн. Заперечення обґрунтував тим, що відшкодуванню страховиком підлягають лише обґрунтовані та документально підтверджені медичним закладом витрати на лікування після розгляду кримінальної справи. Витрати, понесені позивачем на лікування повинні бути обґрунтовані та документально підтверджені медичним закладом, а саме кожна витрата повинна підтверджуватися чеками, витягом з історії хвороби на період лікування. Відповідач на основі поданих до позову документів здійснило попередній обрахунок витрат на лікування, які складають 82059,84 гривень. Позивачем не надано жодних підтверджених медичним закладом документів про тимчасову втрату працездатності. Відповідач на основі поданих до позову документів здійснив розрахунок суми страхового відшкодування, пов`язаного з стійкою втратою працездатності позивача, яка складає 38400,00 гривень, а також попередній обрахунок моральної шкоди, розмір якої складає 6022,99 гривень. Також, відповідач вважає, що особи, які спільно завдали шкоди зобов`язані їх відшкодувати незалежно від їхньої вини. Тому, оскільки під час ДТП завдано шкоду третій особі, тобто пасажиру, АТ «СГ «ТАС» відшкодовує лише половину нанесеної шкоди в межах половини ліміту відповідальності, тобто в межах 100000 гривень, а страхова компанія іншого учасника ДТП СК «Провідна» повинна відшкодувати другу половину в межах 100000 гривень. Таким чином розмір суми страхового відшкодування складає 124682,83/2=63241,41 гривень. В процесі розгляду справи дружина позивача [PERSON] повідомила суд про те, що позивач по справі її чоловік [PERSON] помер [INFO] . Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 16 березня 2023 року в справі залучені правонаступники позивача - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач по справі надіслав уточнений відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні вимог в повному обсязі за безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог. Заперечення обґрунтував тим, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Таким чином, АТ «СГ «ТАС» не відшкодовує членам сім`ї шкоду завдану здоров`ю потерпілого, якщо він помер. Позивачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи без їх участі, вимоги позову підтримали повністю та просять їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів, які вказують на права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що 26.12.2017 приблизно о 22.00 на автодорозі Знам`янка - Луганськ - Ізварине на території 3нам`ямського району, біля кафе «Калина» відбулась ДТП за участю автомобіля «Volkswagen Touareg» д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем «Renault - Premium» д.р.н. [NUMBER] з напівпричепом «SCHMITZ SD 22EPR» д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «Volkswagen Touareg» [PERSON] отримав тілесні ушкодження - уламковий перелом голівки правої стегнової кістки зі зміщенням уламків крайового перелому переднє-верхнього краю правої вертлюгової западини, рани в ділянці правого стегна та гомілки, тупої травми голови: ран надбрівної ділянки та тім`яної ділянки голови справа, які відносяться до середнього ступеня тяжкості, що підтверджується висновком експерта №295 від 10.04.2018. Відповідно до вказаного висновку вказані тілесні ушкодження привели до стійкої втрати загальної працездатності на 30% та втрати професійної працездатності на 45%. Відповідно до довідки №3 виданої Кіровоградською обласною лікарнею та виписки із медичної карти амбулаторного хворого № 108, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні №1 Кіровоградської обласної лікарні з 02 січня 2018 року по 12 січня 2018 року. [PERSON] 05.01.2018 проведено операцію по заміні на штучний правий кульшовий суглоб - тотальне безцементне ендопротезування ендопротезом «Zimmer». Відповідно до довідки МСЕК №620231 [PERSON] встановлена третя група інвалідності з 23.05.2018 безтерміново, протипоказана важка фізична праця, тривала ходьба. Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області 22.09.2021 [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Кримінальне провадження закрите. Цивільний позов [PERSON] залишений без розгляду, при цьому він заявив про відмову від заявленого ним цивільного позову до обвинуваченого, від позовних вимог до страхової компанії не відмовлявся. \~ \~ \~ \~Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Renault - Premium» д.р.н. [NUMBER] застрахована в ПрАТ «Страхова група «TAC» 06.11.2017 року. Страхувальник - ПП «Неко-Транс». Поліс АК/9307802. Ліміт відповідальності на одного потерпілого за заподіяну шкоду життю та здоров`ю становить двісті тисяч гривень. Цивільно-правова відповідальність власника напівпричепа «SCHMITZ SD 22EPR» д.р.н. [NUMBER] застрахована в ПрАТ «Страхова група «TAC» 06.11.2017 року. Страхувальник - ПП «Неко-Транс». Поліс АК/9307801. Ліміт відповідальності на одного потерпілого за заподіяну шкоду життю та здоров`ю становить двісті тисяч гривень. Повідомленням №00361/7122 від 06.01.2022 ПАТ «СК «ТАС» відмовлено [PERSON] відмовлено в здійсненні страхової виплати в повному обсязі на підставі ст. 32.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказано про відсутність документів, які встановлюють відповідальність [PERSON] згідно ст. 124 КУпАП, враховуючи ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22.09.2021, якою звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню. Відповідно до статей 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожен має право будь-яким не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. З огляду на вказані положення ст.509 ЦК України та з урахуванням вимог статей 11, 22, 23, 599, 1166-1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним і повним відшкодуванням потерпілому шкоди особою, яка завдала шкоду та зобов`язана її компенсувати. Сторонами деліктного зобов`язання, за загальним правилом, виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу, при русі транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК України). Тобто, ч.2 ст.1187 ЦК України передбачено об`єктивну (безвинну) цивільно-правову відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за шкоду, яка завдана внаслідок його експлуатації третій особі. Водночас, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка її завдала, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Згідно зі ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів, яка регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. У ст.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно зі ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ч.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Крім того, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди. Як вже зазначалося вище, відповідальність власника автомобіля «Renault - Premium» д.р.н. [NUMBER] застрахована в ПрАТ «Страхова група «TAC». У той же час, згідно з пунктом 1.3\~статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~потерпілі - треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу. Статтею 23 цього Закону\~визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Згідно\~статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. З урахуванням системного аналізу\~статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд приходить до висновку про те, що витрати, пов`язані із лікуванням потерпілого відшкодовуються страховиком тільки потерпілому, відповідно до положень пункту 1.3 статті\~1\~розділу\~1\~зазначеного\~Закону\~якими є особи, життю та здоров`ю яких заподіяна шкода внаслідок ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст. 27 Закону №1961-ІV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. В даному випадку смерть потерпілого [PERSON] , який помер [INFO] , настала понад рік після дорожньо-транспортної пригоди, та не є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.\~ Таким чином, право вимоги на відшкодування витрат, які поніс потерпілий, після смерті якого його правонаступниками є дружина та діти, на лікування та інші витрати, у правонаступників настає відповідно до статей\~23,\~1166 ЦК України\~до особи, заподіювача шкоди, яким є [PERSON] . Таким чином, позивачі мають право на відшкодування цих витрат з [PERSON] . Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. За ст. 1227 Цивільного кодексу України суми відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Цією статтею регулюється перехід у спадщину права на відшкодування майнової шкоди. Щодо застосування цієї правової норми Велика Палата Верховного Суду у постанові №286/3516/16-ц від 27.03.2019 р. зазначила: «… аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованих, але не одержаних відшкодувань у зв`язку з каліцтвом (або пенсії)… Якщо такі виплати не призначені за життя потерпілого, право на їх відшкодування не спадкується, оскільки право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`ю, хоча й є майновим правом, але таким, що тісно пов`язане з особою, якій заподіяна шкода. Адже в цих зобов`язаннях щодо відшкодування шкоди правоутворюючим є заподіяння шкоди здоров`ю конкретної особи. ЇЇ відшкодування покликане компенсувати їй ті витрати, які вона має понести для оздоровлення. Тому спадкоємці не мають відношення до таких виплат як тих, що мають цільове призначення». Відтак, переходить у спадок відшкодування, зокрема, пов`язане зі стійкою втратою працездатності, якщо стягнення такої виплати присуджене було спадкодавцеві за час його життя. Якщо судового рішення за життя спадкодавця не ухвалено, право не спадкується. Відповідно до вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. За нормою ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода поміж іншого відшкодовується незалежно від вини, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. За ч. 3 ст. 1230 Цивільного кодексу України до спадкоємця переходить право на відшкодування моральної шкоди,\~яке було присуджено судом\~спадкодавцеві за його життя. Цією статтею регулюється перехід у спадщину права на відшкодування моральної шкоди Щодо застосування цієї правової норми Верховний Суд у постанові №753/15095/17 від 13.07.2022 р. зазначив: «в цивілістичній доктрині під моральною шкодою розуміються фізичні та душевні страждання, завдані фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, якими порушуються її особисті немайнові блага або посягають на належне фізичній особі майно, а також приниження честі, гідності та ділової репутації фізичної особи. По своїй суті право на компенсацію моральної шкоди є особистим, оскільки внаслідок заподіяння моральної шкоди відбувається негативний вплив на особисті немайнові блага фізичної особи. Саме тому у частині третій статті 1230 ЦК передбачено правило, що спадкується право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за його життя. У випадку якщо спадкодавець звернувся до суду з вимогою про компенсацію моральної шкоди й помер на стадії розгляду справи\~не допускається\~процесуальне правонаступництво за вимогою про компенсацію моральної шкоди». Таким чином, право на компенсацію моральної шкоди, що не була присуджена за життя особи, не спадкується, а тому у випадку смерті особи до ухвалення рішення про компенсацію моральної шкоди матеріального та процесуального правонаступництва за такою вимогою не відбувається. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed