Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 листопада 2022 року по справі № 705/3875/22, [PERSON] , визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України. Він у даному кримінальному проваджені був визнаний потерпілим. На початку грудня 2021 року відповідач перебуваючи в невстановленому слідством місці, у невстановлені дату та час, діючи повторно, умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, маючи намір заволодіти грошовими коштами [PERSON] , запевнила останню в тому, що має можливість працевлаштувати [PERSON] та її доньку [PERSON] за кордоном, при цьому в дійсності не маючи наміру та можливості виконати вказані дії, та запевнила її в необхідності передачі для цього грошових коштів. В подальшому 02.12.2021 перебуваючи на «Центральному ринку», що по вул. Небесної Сотні в м. Умань, відповідач, не маючи наміру та змоги виконати взяті на себе зобов`язання, отримала від [PERSON] належні чоловікові останньої [PERSON] грошові кошти в сумі 1000 євро, якими розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила позивачу матеріальної шкоди на вказану суму. Крім того, позивач вказує, що зазнав моральних страждань пов`язаних з втратою власних заощаджень, не можливістю придбати речі на які накопичувались данні кошти, він втратив впевненість та почуття безпеки. Позивач через дії відповідача був змушений постійно відвідувати відділення поліції та брати участь у засіданнях суду, що завдавало йому додаткових незручностей та хвилювань, пов`язаних з цим. У позові позивач просить суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 39120 грн. та моральну шкоду в розмірі 8000грн. Ухвалою судді від 30.03.2023 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви та додатків до неї, направлено відповідачеві за зареєстрованим місцем її проживання за адресою: [ADDRESS] , однак лист вручено не було та повернуто до суду з приміткою зробленою поштовим відділенням «адресат відсутній за вказаною адресою». Також, копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви та додатків до неї, направлено [PERSON] за встановленим місцем її перебування до ДУ «Кам`янська виправна колонія (№ 34)» за адресою: [ADDRESS] . Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення вручено [PERSON] 17.05.2023. Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. Станом на 12 червня 2023 року відзив від відповідача на позовну заяву не надходив. У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 листопада 2022 року по справі № 705/3875/22, [PERSON] , визнано винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено їй покарання із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України, у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. Вироком встановлено, що на початку грудня 2021 року, перебуваючи в невстановленому слідством місці, у невстановлені дату та час, діючи повторно, умисно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, маючи намір заволодіти грошовими коштами [PERSON] , запевнила останню в тому, що має можливість працевлаштувати [PERSON] та її доньку [PERSON] за кордоном, при цьому в дійсності не маючи наміру та можливості виконати вказані дії, та запевнила її в необхідності передачі для цього грошових коштів. В подальшому 02.12.2021 перебуваючи на «Центральному ринку», що по вул. Небесної Сотні в м. Умань, [PERSON] , не маючи наміру та змоги виконати взяті на себе зобов`язання, отримала від [PERSON] належні чоловікові останньої [PERSON] грошові кошти в сумі 1000 євро, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 30844,30 грн., якими розпорядилась на власний розсуд, чим спричинила потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму. У даному кримінальному проваджені [PERSON] визнаний потерпілим. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, враховуючи визначений ч.6 ст.82 ЦПК України принцип обов`язковості обвинувального вироку суду у питанні вини відповідача, позивач у силу того, що цивільний позов у рамках вказаного вище кримінального провадження не заявляв, правомірно звернувся до суду із даним позовом у порядку цивільного судочинства про відшкодування шкоди, завданої злочинними діями [PERSON] і саме вона має нести відповідальність за завдану позивачу майнову та моральну шкоду. Отже, вироком суду встановлено, що, внаслідок злочинних дій відповідача, позивачу заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 30844,30 грн., яка не відшкодована, і ця обставина є обов`язковою для суду при розгляді цієї справи. Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п. 8 і 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказовий процес у цивільному судочинстві має велику значимість через його важливість для вирішення кожної справи і загальнообов`язковість, оскільки без належного підтвердження необхідних обставин особа не отримає бажаного результату та не зможе повною мірою використати надані державою юрисдикційні гарантії захисту прав, свобод та інтересів осіб у разі їх порушення, невизнання або їх оспорення. Належність та допустимість доказів визначають ст. ст. 77,78 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Таким чином, враховуючи вищевикладене, оцінивши наявні докази в їх сукупності, за наявності вироку суду відносно [PERSON] , яка вчинила злочини, передбачені ч.2 ст. 190 КК України, та вироком суду встановлено факт заподіяння кримінальним правопорушенням шкоди потерпілому [PERSON] і встановлено розмір заподіяної шкоди, а саме у розмірі 1000 євро, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 30844,30 грн., вирок суду набрав законної сили, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі встановленій вироком суду. У відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначено у статті 23 ЦК України. Так, згідно положень ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, а також у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч.3 ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як роз`яснено судам в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових витрат та урахуванням інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що вчиненим відповідачем кримінального правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, їх тривалості, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Моральна шкода завдана позивачу полягає у душевних хвилюваннях та стражданнях, емоційному стресі, яких він зазнав у зв`язку із втратою майна. Суд також враховує і тривалість заподіяння позивачу моральної шкоди. Однак, суд, визначаючи розмір шкоди, виходить з вищенаведених норм,

Outcome: partial