Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» через свого представника адвоката Крюкової М.В. звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» суму заборгованості в розмірі 65600 грн., інфляційні втрати 18827,2 грн., три відсотки річних 2652,76 грн., а також стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2684,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 8000 грн.. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що\~28.06.2021 року ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір № 4388050 про надання споживчого кредиту у розмірі 20000,00 грн. строком на 30 днів з кінцевим терміном повернення кредиту 28.07.2021 року. За цим кредитним договором ТОВ «Авентус\~Україна» надало позивальниці [PERSON] кредит у розмірі 20000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки № [NUMBER] . 25.07.2021 року відповідачка здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 7980,00 грн., у зв`язку з чим у відповідності до умов пунктів 1,4 та 4,2 кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів з кінцевим терміном повернення кредиту 24.08.2021 року з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 24.08.2021 року відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала. 03.05.2022 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» укладено договір факторингу № 03/05/2022, за умовами якого до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4388050 від 28.06.2021 року. Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 18.04.2023 року провадження по зазначеній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. 06.06.2023 року відповідачкою подано до суду відзив на позовну заяву, у якому вона визнає тіло кредиту у розмірі 20000,00 грн. та 45600 грн. відсотків за користування кредитом. Разом з тим, посилаючись на п. 18 розділу «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України просить суд відмовити позивачу у стягненні з неї інфляційних втрат в розмірі 18827,2 грн. та 3% річних у розмірі 2652,76 грн., а питання судових витрат присить вирішити виходячи з часткового задоволення позову у відповідності до вимог ЦПК України. 19.06.2023 року представником позивача надано до суду відповідь на відзив, відповідно до якої з доводами відповідачки, викладеними у відзиві на позовну заяву, представник позивача не погоджується та вважає, що вони не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства, тому посилаючись на наявність підстав для стягнення заборгованості у повному обсязі просить суд задовольнити позовні вимоги. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Так, відповідно до приписів ч. 1\~ст.\~4\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилом ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 1\~ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~За змістом\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~11\~ЦК України\~підставою виникнення\~цивільних прав\~та обов`язків,\~зокрема,\~є договори та інші правочини. Згідно вимог\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~207\~ЦК України\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~досягли згоди\~з усіх\~істотних умов\~договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ч.ч.1,\~2\~ст.\~639\~ЦК України\~договір може\~бути укладений\~у будь-якій\~формі,\~якщо вимоги\~щодо форми\~договору не\~встановлені законом. Якщо\~сторони домовилися\~укласти договір\~у певній\~формі,\~він вважається\~укладеним з\~моменту надання\~йому цієї\~форми,\~навіть якщо\~законом ця\~форма для\~даного виду\~договорів не\~вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно з\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~512\~ЦК України\~кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У ч. 1 ст. 514, ч. 1 ст. 516 ЦК України зазначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За правилом ч. 1 ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 1, 3, 4 ч. 1\~ст.\~611\~ЦК\~України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема,\~припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків. \~ \~ \~ \~За правилами ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч. 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом\~ст.\~1056-1\~ЦК\~України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. \~ \~ \~ \~Положеннями пунктів 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі .\~Електронний підпис\~одноразовим ідентифікатором\~-\~дані в\~електронній формі\~у вигляді\~алфавітно-цифрової\~послідовності,\~що додаються\~до інших\~електронних даних\~особою,\~яка прийняла\~пропозицію (оферту)\~укласти електронний\~договір,\~та надсилаються\~іншій стороні\~цього договору. \~ \~ \~ \~За правилами ч.ч. 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону,\~вважається таким,\~що за\~правовими наслідками\~прирівнюється до\~договору,\~укладеного у\~письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12\~цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. \~ \~ \~ \~У п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено,\~що Якщо\~відповідно до\~акта цивільного\~законодавства або\~за домовленістю\~сторін електронний\~правочин має\~бути підписаний\~сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Судом встановлено, що 28.06.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено електронний договір № 4388050, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредитні кошти у розмірі 20000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на її платіжну картку № [NUMBER] строком на 30 днів, з кінцевим терміном повернення кредиту 28.07.2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,425 % в день. 25.07.2021 року відповідачка здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 7980,00 грн., у зв`язку з чим у відповідності до умов пунктів 1,4 та 4,2 кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів з кінцевим терміном повернення кредиту 24.08.2021 року з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. 24.08.2021 року відповідачка не виконала належним чином умови кредитного договору щодо повернення кредиту та нарахованих процентів, що не заперечується відповідачко. \~ \~ \~ \~Відповідно до інформації картки обліку договору за укладеним договором № 4388050 від 28.06.2021 року станом на 02.05.2022 року сума загальної заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Авентус Україна» становить 65600,00 грн., з яких 20000,00 грн. сума основного боргу, 45600,00 грн. сума заборгованості за відсотками. \~ \~ \~ \~03.05.2022 року між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як «Фактор» та ТОВ «Авентус Україна», як «Клієнт» укладено договір факторингу № 03-05/2022, відповідно до умов п. 1.1. якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно з актом прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 03-05/2022 від 03.05.2022 року ТОВ «Авентус Україна» передало, а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» прийняло Реєстр боржників кількістю 5849, після чого, з урахуванням п. 1.2 договору факторингу від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» переходять права вимоги заборгованості від боржників і ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 03-05/2022 від 03.05.2022 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набула права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4388050 в сумі 65600,00 грн., з яких 20000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 45600,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 0,00 грн. сума заборгованості за пенею, штрафами. Відповідачці на її електронну пошту було відправлено повідомлення про відступлення прав вимог, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» 03.05.2022 року відступило право грошової вимоги. За вказаних обставин судом встановлено, що відповідачкою отримано кошти 20000,00 грн. на які нараховано відсотки 45600,00 грн., які відповідачкою не повернуті про, що не заперечується у відзиві, а тому кошти у розмірі 65000,00 грн. підлягають стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», яке набуло права стягнення. При вирішенні\~питання щодо\~нарахування інфляційних втрат та розрахунку 3 % річних у зазначені в позовній заяві періоди суд виходить з наступного. 15.03.2022 прийнято Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" N 2120-IX, який набув чинності 17.03.2022 та відповідно до якого розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 18 такого змісту: "у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)". Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб. Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022. На час розгляду справи, військовий стан в України продовжений Указами Президента України та діє до 18.08.2023 року. З огляду на викладене, позивачем зазначене не враховано, здійснено розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за період з 23.11.2021 по 20.03.2023, які відповідно до вимог зазначеної правової норми підлягають частковому списанню кредитодавцем, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. \~ \~ \~ \~У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справі № 646/14523/15-ц, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано правові висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до\~статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, враховуючи зазначений правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, надані суду розрахунки позивача, заперечення відповідачки суд вважає, що нарахування інфляційних втрат за прострочення грошового зобов`язання, має бути здійснено за грудень 2021 року, січень - лютий 2022 року, в сумі 2296 грн., а нарахування 3 % річних з 23.11.2021 року по 23.02.2022 року (93 днів) в сумі 501 грн. 44 коп. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість у сумі 68397,44 грн., з яких 20000,00 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 45600,00 грн. заборгованість за відсотками, а також інфляційні втрати у розмірі 2296,00 грн. та 3 % річних у розмірі 501 грн. 44 коп.. В іншій частині позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю заявлених позовних вимог. За правилом п. 3 ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~У ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: \~ \~ \~ \~ 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); \~ \~ \~ \~ 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); \~ \~ \~ \~ 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; \~ \~ \~ 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представник позивача адвокат Крюкова М.В. надала до суду договір про надання правової допомоги № 07/07-2022 від 07.07.2022 року, звіт про надання правової допомоги згідно Договору № 07/07-2022 від 07.07.2022 року та рахунок на оплату по замовленню № 264/30/03 від 30.03.2023 з яких вбачається, що адвокатом надано професійну правничу допомогу наступного характеру: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви (2 год.) 2000 грн., складання позовної заяви (5 год.) 5000 грн., подання позовної заяви до суду (1 год.) 1000 грн. Загальна сума, що підлягає оплаті за послуги адвоката становить 8000 грн.. Проаналізувавши надані суду документи, суд вважає, що такі види послуг адвоката, як: збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви та подання позовної заяви до суду - не є окремими процесуальними діями, а є діями, що направлені на досягнення одного результату, яким в даному випадку є складання та подання до суду позовної заяви, що узгоджується з правовим висновком наданим Верховним Судом у додатковій постанові від 08.04.2021 у справі № 922/2321/20. Також, враховуючи посилання відповідачки у відзиві на позовну заяву про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, суд дійшов висновку, що розмір заявлених представником позивача до стягнення сум витрат на оплату послуг адвоката в даному випадку є неспівмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами). Отже, суд виходячи з критерію реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру за конкретних обставин справи вважає, що справедливою та реальною сумою, яка підлягає компенсації позивачу на професійну правничу допомогу є 4000 грн. 00 коп.. Загальний розмір задоволених позовних вимог складає 68397 грн. 44 коп., тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2108 грн. 16 коп. (68397,44*100/87079,96*2684/100 = 2108,16). На підставі викладеного та

Outcome: partial