Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

У грудні 2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Заявлені позовні вимоги обґрунтовували тим, що 25 серпня 2017 року між позивачами та відповідачем був підписаний попередній договір про укладання договору купівлі-продажу квартири, за яким, згідно п. 1 у строк до 31 січня 2019 року відповідач зобов`язався передати позивачам у власність з укладанням договору купівлі-продажу квартири (далі - основний договір), а позивачі зобов`язуються прийняти та оплатити квартиру [ADDRESS] , збудованому на земельній ділянці площею 0,1078 га, кадастровий помер якої 3222486200:03:006:0018, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Цей договір був складений, підписаний на нотаріальному бланку НМІ 553863 та посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіною Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1221. Згідно п. 3 абз. 4 цього договору ціна продажу становить 443 000,00 грн. Згідно п. 4 цього договору на підтвердження намірів сторін позивачі передали, а [PERSON] прийняла передоплату у вигляді авансу в розмірі 310 100,00 грн. (триста десять тисяч сто) грн. 00 коп. Згідно п. 5 цього договору у випадку відмови, ухилення Продавця (відповідача) від продажу квартири в строк, передбачений цим договором, або наявної заборони на продаж майна продавцем, або визнання об`єкту будівництва незаконною забудовою, або наявність підстав для визнання забудови як об`єкту будівництва, побудованого з порушенням чинних норм, що не дає можливості ввести його в експлуатацію, Продавець (відповідач) повинен повернути Покупцю (позивачам) одержану від нього суму авансу у розмірі 310100 грн (триста десять тисяч сто) грн. 00 коп. Протягом грудня місяця 2019 року позивачі неодноразово приїжджали до офісу продаж із заявою, якою просили відповідача повідомити письмово про дату та час підписання основного договору а також вказати адресу нотаріуса, де буде посвідчений такий договір. Відповідача жодного разу не застали, остання перестала виходити на зв`язок, менеджер відмовилась прийняти заяву та надати письмову відповідь. Як зазначено в позовній заяві, враховуючи поведінку відповідача, той факт, що остання не виходить на контакт з позивачами, змінила номер телефону, позивачі весь цей період знаходилися в нервовому стані, погано сплять, стали роздратованими, не уважними, зазначаючи таким чином моральних страждань. Таким чином, позивачі вважають, що [PERSON] повинна відшкодувати їм моральну шкоду в розмірі 49 000,00 грн (сорок дев`ять тисяч грн. 00 коп.) На момент подання позову основний договір між сторонами укладений не був, будинок не добудований та не введений в експлуатацію. Тобто укладення основного договору унеможливлювалося у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку, визначеного п. 3 попереднього договору, щодо обов`язку збудувати у строк до 31.01.2019 на земельній ділянці, кадастровий номер якої 3222486200:03:006:0018, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] житловий будинок, що є необхідною умовою для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу зазначеної квартири. Викладене свідчить про те, що відповідачем не вчинено всіх необхідних та передбачених попереднім договором дій, які свідчили про її намір та готовність укласти основний договір у встановлений попереднім договором строк. Таким чином, як вказано в позовній заяві, відповідач зобов`язана повернути [PERSON] та [PERSON] аванс у розмірі 310 000 грн. На підставі ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивачі також нарахували інфляційні збитки у розмірі 51 290, 54 грн. та відсотки за користування грошовими коштами за період з 31.01.2019 по 08.11.2021 у розмірі 25 785,21 грн. у зв`язку з неповерненням авансу та неукладенням основного договору у термін до 30 вересня 2018 року. Позивачі просили суд стягнути з [PERSON] на їх користь аванс за попереднім договором від 25.08.2017 про укладання договору купівлі-продажу квартири у розмірі 310 100,00 грн., інфляційні збитки за попереднім договором від 25.08.2017 про укладання договору купівлі-продажу квартири у розмірі 51 290,54 грн., суму відсотків 3 % за користування грошовими коштами за попереднім договором від 25.08.2017 про укладання договору купівлі-продажу квартири за період з 31.01.2019 по 08.11.2021 у розмірі 25 785,21 грн., моральну шкоду в розмірі 75 000,00 грн. кожному та судові витрати. 14.12.2021 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито провадження у даній справі. 20.01.2022 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області представнику позивачів було відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову у даній справі. Також, у грудні 2021 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що 16 жовтня 2018 року між позивачем та відповідачем був підписаний попередній договір про укладання договору купівлі-продажу квартири, за яким, згідно п. 1 у строк до 30 січня 2019 року відповідач зобов`язався передати позивачу у власність з укладанням договору купівлі-продажу квартири (далі - основний договір), а позивач зобов`язується прийняти та оплатити квартиру [ADDRESS] , збудованому на земельній ділянці площею 0,1002 га, кадастровий помер якої 3222486200:03:006:0020, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Цей договір був складений, підписаний на нотаріальному бланку ННР 041782 та посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіною Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2486. Згідно п. 3 абз. 1 цього договору, Продавець (відповідач) зобов`язується збудувати на земельній ділянці площею 0,1002 га, кадастровий номер 3222486200:03:006:0020, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] житловий будинок до 30.01.2019. Відповідно до п. 3 абз. 4 цього договору ціна продажу становить 408 720,00 грн. Згідно п. 4 цього договору на підтвердження намірів сторін позивач передав, а [PERSON] прийняла передоплату у вигляді авансу в розмірі 336 360,00 грн. (триста тридцять шість тисяч триста шістдесят) грн. 00 коп. Згідно п. 5 цього договору у випадку відмови, ухилення Продавця (відповідача) від продажу квартири в строк, передбачений цим договором, або наявної заборони на продаж майна продавцем, або визнання об`єкту будівництва незаконною забудовою, або наявність підстав для визнання забудови як об`єкту будівництва, побудованого з порушенням чинних норм, що не дає можливості ввести його в експлуатацію, Продавець (відповідач) повинен повернути Покупцю (позивачам) одержану від нього суму авансу у розмірі 336 360,00 грн. (триста тридцять шість тисяч триста шістдесят) грн. 00 коп. Оскільки, відповідачем не повернено аванс у зв`язку із не укладенням основного договору до 28.02.2019, нею не виконано зобов`язання щодо повернення авансу. З цього часу, як вказано в позовній заяві, [PERSON] безпідставно користується грошовими коштами позивача. Протягом квітня 2019 року позивач неодноразово приїжджав до офісу продаж із заявою, якою просив відповідача повідомити письмово про дату та час підписання основного договору а також вказати адресу нотаріуса, де буде посвідчений такий договір. Відповідача жодного разу не застав, остання перестала виходити на зв`язок, менеджер відмовилась прийняти заяву та надати письмову відповідь. Як зазначено в позовній заяві, враховуючи поведінку відповідача, той факт, що остання не виходить на контакт з [PERSON] , змінила номер телефону, позивач весь цей період знаходиться в нервовому стані, погано спить, став роздратованим, не уважним, зазначаючи таким чином моральних страждань. Таким чином, позивач вважає, що [PERSON] повинна відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 43 000,00 грн (сорок три тисячі грн. 00 коп.) На момент подання позову основний договір між сторонами укладений не був, будинок не добудований та не введений в експлуатацію. Тобто укладення основного договору унеможливлювалося у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку, визначеного п. 3 попереднього договору, щодо обов`язку збудувати у строк до 30.01.2019 на земельній ділянці, кадастровий номер якої 3222486200:03:006:0020, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] житловий будинок, що є необхідною умовою для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу зазначеної квартири. Викладене свідчить про те, що відповідачем не вчинено всіх необхідних та передбачених попереднім договором дій, які свідчили про її намір та готовність укласти основний договір у встановлений попереднім договором строк. Таким чином, як вказано в позовній заяві, відповідач зобов`язана повернути [PERSON] аванс у розмірі 336 360 грн. На підставі ст. 625 ЦК України, позивач також нарахував інфляційні збитки у розмірі 59 165,72 грн. та відсотки за користування грошовими коштами за період з 30.01.2019 по 30.11.2021 у розмірі 28 613,64 грн. у зв`язку з неповерненням авансу та неукладенням основного договору. [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] на його користь аванс у розмірі 336 360,00 грн., інфляційні збитки у розмірі 59 165,72 грн., суму відсотків 3 % за користування грошовими коштами з 30.03.2019 по 11.11.2021 у розмірі 28 613,64 грн., моральну шкоду в розмірі 43 000,00 грн. та судові витрати. 14.12.2021 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито провадження у даній справі. 20.01.2022 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області представнику позивачів було відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову у даній справі. Також, у грудні 2021 року [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що 19 березня 2018 року між позивачем та відповідачем був підписаний попередній договір про укладання договору купівлі-продажу квартири, за яким, згідно п. 1 у строк до 30 березня 2019 року відповідач зобов`язався передати позивачу у власність з укладанням договору купівлі-продажу квартири (далі - основний договір), а позивач зобов`язується прийняти та оплатити квартиру [ADDRESS] , збудованому на земельній ділянці площею 0,1079 га, кадастровий помер якої 3222486200:03:006:0019, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Цей договір був складений, підписаний на нотаріальному бланку ННВ 552325 та посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіною Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 777. Згідно п. 3 абз. 1 цього договору, Продавець (відповідач) зобов`язується збудувати на земельній ділянці площею 0,1079 га, кадастровий номер 3222486200:03:006:0019, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] житловий будинок до 30.03.2019. Відповідно до п. 3 абз. 4 цього договору ціна продажу становить 375 210,00 грн. Згідно п. 4 цього договору на підтвердження намірів сторін позивач передала, а [PERSON] прийняла передоплату у вигляді авансу в розмірі 357 110,00 грн. (триста п`ятдесят сім тисяч сто десять) грн. 00 коп. Згідно п. 5 цього договору у випадку відмови, ухилення Продавця (відповідача) від продажу квартири в строк, передбачений цим договором, або наявної заборони на продаж майна продавцем, або визнання об`єкту будівництва незаконною забудовою, або наявність підстав для визнання забудови як об`єкту будівництва, побудованого з порушенням чинних норм, що не дає можливості ввести його в експлуатацію, Продавець (відповідач) повинен повернути Покупцю (позивачам) одержану від нього суму авансу у розмірі 357 110,00 грн. (триста п`ятдесят сім тисяч сто десять) грн. 00 коп. Згідно п. 6 цього договору сторони домовились, що у випадку затримки будівництва з вини продавця строком більше ніж на 3 (три) місяці від 30.03.2019 відповідач зобов`язаний сплатити компенсацію позивачу у розмірі 10 % від суми авансового платежу. Сторони домовились вважати терміном з якого буде нараховуватися компенсація - 01.07.2019. Оскільки, відповідачем не повернено аванс у зв`язку із не укладенням основного договору до 01.07.2019, нею не виконано зобов`язання щодо повернення авансу. З цього часу, як вказано в позовній заяві, [PERSON] безпідставно користується грошовими коштами позивача. Протягом квітня 2019 року позивач неодноразово приїжджала до офісу продаж із заявою, якою просила відповідача повідомити письмово про дату та час підписання основного договору, а також вказати адресу нотаріуса, де буде посвідчений такий договір. Відповідача жодного разу не застав, остання перестала виходити на зв`язок, менеджер відмовилась прийняти заяву та надати письмову відповідь. Як зазначено в позовній заяві, враховуючи поведінку відповідача, той факт, що остання не виходить на контакт з [PERSON] , змінила номер телефону, позивач весь цей період знаходиться в нервовому стані, погано спить, стала роздратованою, не уважною, зазначаючи таким чином моральних страждань. Таким чином, позивач вважає, що [PERSON] повинна відшкодувати їй моральну шкоду в розмірі 47 500,00 грн (сорок сім тисяч п`ятсот грн. 00 коп.) На момент подання позову основний договір між сторонами укладений не був, будинок не добудований та не введений в експлуатацію. Тобто укладення основного договору унеможливлювалося у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку, визначеного п. 3 попереднього договору, щодо обов`язку збудувати у строк до 31.03.2019 на земельній ділянці, кадастровий номер якої 3222486200:03:006:0019, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] житловий будинок, що є необхідною умовою для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу зазначеної квартири. Викладене свідчить про те, що відповідачем не вчинено всіх необхідних та передбачених попереднім договором дій, які свідчили про її намір та готовність укласти основний договір у встановлений попереднім договором строк. Таким чином, як вказано в позовній заяві, відповідач зобов`язана повернути [PERSON] аванс у розмірі 357 110,00 грн. Також, відповідач повинна, згідно п. 6 договору, сплатити компенсацію 10 % від авансового платежу, яка становить 35 711,00 грн. На підставі ст. 625 ЦК України, позивач також нарахувала інфляційні збитки за період 30.03.2019 по 10.11.2021 у розмірі 53 280,81 грн. та відсотки за користування грошовими коштами за період з 30.03.2019 по 11.11.2021 у розмірі 28 089,39 грн. у зв`язку з неповерненням авансу та неукладенням основного договору. [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аванс у розмірі 357 110,00 грн., 10 % із суми авансового платежу в розмірі 35 711,00 грн., інфляційні збитки у розмірі 53 280,81 грн., суму відсотків 3 % за користування грошовими коштами з 30.03.2019 по 11.11.2021 у розмірі 28 089,39 грн., моральну шкоду в розмірі 47 500, 00 грн. та судові витрати. 14.12.2021 ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області було відкрито провадження у даній справі. 20.01.2022 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області представнику позивачів було відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову у даній справі. 05.12.2022 представник позивачів подала до суду заяву в порядку ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] аванс за попереднім договором від 25.08.2017 про укладання договору купівлі-продажу квартири у розмірі 310 100,00 грн., інфляційні збитки за попереднім договором від 25.08.2017 про укладання договору купівлі-продажу квартири у розмірі 133 786,81 грн., суму відсотків 3 % за користування грошовими коштами за попереднім договором від 25.08.2017 про укладання договору купівлі-продажу квартири у розмірі 35 699,91 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн. по 5 000 (п`ять тисяч) грн. кожному та судові витрати в розмірі 5 639,00 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аванс у розмірі 336 360,00 грн., інфляційні збитки у розмірі 145 268,72 грн., суму відсотків 3 % за користування грошовими коштами у розмірі 38 753,73 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та судові витрати в розмірі 6 965,39 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аванс у розмірі 357 110,00 грн., інфляційні збитки у розмірі 148 282,81 грн., суму відсотків 3 % за користування грошовими коштами у розмірі 39 648,42 грн., моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. та судові витрати в розмірі 7 465,91 грн. 05.12.2022 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. 15.12.2022 ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області було задоволено заяву представника позивачів про забезпечення позову, встановлено заборону відповідачу вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження, переоформлення, державну реєстрацію, здачу в оренду земельну ділянку площею 0,1002 га, кадастровий номер 3222486200:03:006:0020, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 08.06.2023 представник позивача подала до суду заяву, якою просила задовольнити заявлені позовні вимоги, аналогічні до вказаних в заяві про збільшення позовних вимог, крім того, що змінила заявлену моральну шкоду на користь [PERSON] та [PERSON] з 10 000 грн. 00 коп. (по 5 000 грн. 00 коп. кожному) на 5 000 грн. 00 коп. (по 2 500 грн. 00 коп. кожному). Також згідно заяви за вх. № 27709 від 08.06.2023 просила суд розглядати справу без участі позивачів та їх представника, підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача подала до суду заяву провести судові дебати без участі відповідача та її представника, визнали вимоги [PERSON] та [PERSON] про повернення авансового платежу у сумі 310 100 грн., вимоги [PERSON] про повернення авансового платежу у сумі 336 360 грн., вимоги [PERSON] про повернення авансового платежу у сумі 357 110 грн. в задоволенні інших вимог - просила відмовити. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Як встановлено в судовому засіданні, 25 серпня 2017 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] був підписаний попередній договір про укладання договору купівлі-продажу квартири, за яким, згідно п. 1 у строк до 31 січня 2019 року відповідач зобов`язався передати позивачам у власність з укладанням договору купівлі-продажу квартири (далі - основний договір), а позивачі зобов`язуються прийняти та оплатити квартиру [ADDRESS] , збудованому на земельній ділянці площею 0,1078 га, кадастровий помер якої 3222486200:03:006:0018, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Цей договір був складений, підписаний на нотаріальному бланку НМІ 553863 та посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіною Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1221. Згідно п. 3 абз. 4 цього договору ціна продажу становить 443 000,00 грн. Згідно п. 4 цього договору на підтвердження намірів сторін позивачі передали, а [PERSON] прийняла передоплату у вигляді авансу в розмірі 310 100,00 грн. (триста десять тисяч сто) грн. 00 коп. Згідно п. 5 цього договору у випадку відмови, ухилення Продавця (відповідача) від продажу квартири в строк, передбачений цим договором, або наявної заборони на продаж майна продавцем, або визнання об`єкту будівництва незаконною забудовою, або наявність підстав для визнання забудови як об`єкту будівництва, побудованого з порушенням чинних норм, що не дає можливості ввести його в експлуатацію, Продавець (відповідач) повинен повернути Покупцю (позивачам) одержану від нього суму авансу у розмірі 310100 грн (триста десять тисяч сто) грн. 00 коп. На момент ухвалення рішення по даній справі основний договір між сторонами - [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] укладений не був, будинок не добудований та не введений в експлуатацію. Як встановлено в судовому засіданні, укладення основного договору унеможливлювалося у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку, визначеного п. 3 попереднього договору, щодо обов`язку збудувати у строк до 31.01.2019 на земельній ділянці, кадастровий номер якої 3222486200:03:006:0018, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] житловий будинок, що є необхідною умовою для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу зазначеної квартири. Викладене свідчить про те, що відповідачем не вчинено всіх необхідних та передбачених попереднім договором дій, які свідчили про її намір та готовність укласти основний договір у встановлений попереднім договором строк. Крім того, 16 жовтня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , був підписаний попередній договір про укладання договору купівлі-продажу квартири, за яким, згідно п. 1 у строк до 30 січня 2019 року відповідач зобов`язався передати позивачу у власність з укладанням договору купівлі-продажу квартири (далі - основний договір), а позивач зобов`язується прийняти та оплатити квартиру [ADDRESS] , збудованому на земельній ділянці площею 0,1002 га, кадастровий помер якої 3222486200:03:006:0020, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Цей договір був складений, підписаний на нотаріальному бланку ННР 041782 та посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіною Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2486. Згідно п. 3 абз. 1 цього договору, Продавець (відповідач) зобов`язується збудувати на земельній ділянці площею 0,1002 га, кадастровий номер 3222486200:03:006:0020, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] житловий будинок до 30.01.2019. Відповідно до п. 3 абз. 4 цього договору ціна продажу становить 408 720,00 грн. Згідно п. 4 цього договору на підтвердження намірів сторін позивач передав, а [PERSON] прийняла передоплату у вигляді авансу в розмірі 336 360,00 грн. (триста тридцять шість тисяч триста шістдесят) грн. 00 коп. Згідно п. 5 цього договору у випадку відмови, ухилення Продавця (відповідача) від продажу квартири в строк, передбачений цим договором, або наявної заборони на продаж майна продавцем, або визнання об`єкту будівництва незаконною забудовою, або наявність підстав для визнання забудови як об`єкту будівництва, побудованого з порушенням чинних норм, що не дає можливості ввести його в експлуатацію, Продавець (відповідач) повинен повернути Покупцю (позивачам) одержану від нього суму авансу у розмірі 336 360,00 грн. (триста тридцять шість тисяч триста шістдесят) грн. 00 коп. На момент ухвалення рішення по даній справі основний договір між сторонами - [PERSON] та [PERSON] укладений не був, будинок не добудований та не введений в експлуатацію. Як встановлено в судовому засіданні, укладення основного договору унеможливлювалося у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку, визначеного п. 3 попереднього договору, щодо обов`язку збудувати у строк до 30.01.2019 на земельній ділянці, кадастровий номер якої 3222486200:03:006:0020, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] житловий будинок, що є необхідною умовою для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу зазначеної квартири. Викладене свідчить про те, що відповідачем не вчинено всіх необхідних та передбачених попереднім договором дій, які свідчили про її намір та готовність укласти основний договір у встановлений попереднім договором строк. Крім того, 19 березня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , був підписаний попередній договір про укладання договору купівлі-продажу квартири, за яким, згідно п. 1 у строк до 30 березня 2019 року відповідач зобов`язався передати позивачу у власність з укладанням договору купівлі-продажу квартири (далі - основний договір), а позивач зобов`язується прийняти та оплатити квартиру [ADDRESS] , збудованому на земельній ділянці площею 0,1079 га, кадастровий помер якої 3222486200:03:006:0019, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Цей договір був складений, підписаний на нотаріальному бланку ННВ 552325 та посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Дудкіною Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 777. Згідно п. 3 абз. 1 цього договору, Продавець (відповідач) зобов`язується збудувати на земельній ділянці площею 0,1079 га, кадастровий номер 3222486200:03:006:0019, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] житловий будинок до 30.03.2019. Відповідно до п. 3 абз. 4 цього договору ціна продажу становить 375 210,00 грн. Згідно п. 4 цього договору на підтвердження намірів сторін позивач передала, а [PERSON] прийняла передоплату у вигляді авансу в розмірі 357 110,00 грн. (триста п`ятдесят сім тисяч сто десять) грн. 00 коп. Згідно п. 5 цього договору у випадку відмови, ухилення Продавця (відповідача) від продажу квартири в строк, передбачений цим договором, або наявної заборони на продаж майна продавцем, або визнання об`єкту будівництва незаконною забудовою, або наявність підстав для визнання забудови як об`єкту будівництва, побудованого з порушенням чинних норм, що не дає можливості ввести його в експлуатацію, Продавець (відповідач) повинен повернути Покупцю (позивачам) одержану від нього суму авансу у розмірі 357 110,00 грн. (триста п`ятдесят сім тисяч сто десять) грн. 00 коп. Згідно п. 6 цього договору сторони домовились, що у випадку затримки будівництва з вини продавця строком більше ніж на 3 (три) місяці від 30.03.2019 відповідач зобов`язаний сплатити компенсацію позивачу у розмірі 10 % від суми авансового платежу. Сторони домовились вважати терміном з якого буде нараховуватися компенсація - 01.07.2019. На момент подання позову основний договір між сторонами - [PERSON] та [PERSON] укладений не був, будинок не добудований та не введений в експлуатацію. Як встановлено в судовому засіданні, укладення основного договору унеможливлювалося у зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку, визначеного п. 3 попереднього договору, щодо обов`язку збудувати у строк до 31.03.2019 на земельній ділянці, кадастровий номер якої 3222486200:03:006:0019, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] житловий будинок, що є необхідною умовою для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу зазначеної квартири. Викладене свідчить про те, що відповідачем не вчинено всіх необхідних та передбачених попереднім договором дій, які свідчили про її намір та готовність укласти основний договір у встановлений попереднім договором строк. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно до ч. 1 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Враховуючи що відповідачем [PERSON] не було виконано умови вищезазначених попередніх договорів, в зв`язку з чим було порушено права позивачів, останні мають право на стягнення з відповідача сплаченої суми авансу, зокрема, слід стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] аванс за попереднім договором від 25.08.2017 про укладання договору купівлі-продажу квартири у розмірі 310 100,00 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аванс у розмірі 336 360,00 грн.; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аванс у розмірі 357 110,00 грн. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постановах від 13 лютого 2013 року в справі № 6-176цс12, від 25 вересня 2012 року в справі № 6-82цс13 та підтриманий Верховним Судом, зокрема, у постановах від 27 травня 2020 року в справі № 757/76875/17-ц, від 30 жовтня 2019 року в справі № 523/15764/16-ц, від 30 січня 2019 року в справі № 461/5297/16-ц, від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18, від 13 січня 2021 року у справі № 686/6823/14. При цьому, відсутність вини у неукладенні основних договорів купівлі-продажу правового значення не мають та не можуть бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку повернути сплачений за попереднім договором аванс, оскільки чинним законодавством не передбачено залишення авансу або його частини у сторони попереднього договору у випадку неукладення основного договору. Що стосується стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до ст. ст. 524, 533 - 535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів. Згідно із ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний Суд України у постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-2311цс16 висловив правову позицію та зазначив, що за змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Наявність судового рішення про стягнення боргу не позбавляє позивача права на стягнення з відповідача інфляційних втрат за користування грошовими коштами на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. Аналогічні правові висновки викладені Великою палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц. Частиною 2 ст. 635 ЦК України встановлені наслідки ухилення однієї із сторін від укладення основного договору: сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати іншій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи представником позивачів надано розрахунок по зобов`язанням: перед [PERSON] та [PERSON] за період з 31 січня 2019 року по 02 грудня 2022 року: сума трьох процентів річних складає 35 699,91 грн. , а сума інфляційних збитків - 133 786,81 грн.; перед [PERSON] за період з 30 січня 2019 року по 04 грудня 2022 року: сума трьох процентів річних складає 38 753,73 грн., а сума інфляційних збитків - 145 268,27 грн.; перед [PERSON] за період з 30 березня 2019 року по 02 грудня 2022 року: сума трьох процентів річних складає 39 648,42 грн., а сума інфляційних збитків - 148 282,81 грн. За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідачем на спростування проведеного представником позивача розрахунку щодо розміру трьох процентів річних, інфляційних збитків не долучено будь-яких доказів, не подано інший контрозрахунок, зважаючи на встановлені строки укладення основних договорів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що представником позивачів доведено належними та допустимими доказами невиконання відповідачем умов попереднього договору купівлі-продажу квартир, та відповідно, неповернення грошової суми. Також, суд вважає законними та обґрунтованими надані до суду розрахунки трьох процентів річних та інфляційних збитків, останні не були спростовані відповідачем. Крім того, повернення коштів з урахуванням інфляційних втрат відновить порушене право позивачів на отримання коштів фактично у тому ж розмірі, що і на моменту укладення попередніх договорів, враховуючи тривалість невиконання зобов`язань щодо передання майна. Крім того, ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, в установлених частиною другою цієї статті. Згідно з п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При вирішенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд враховує, що позивачами не було надано доказів на підтвердження заподіяння їм душевних страждань неправомірними діями відповідача, не зазначено у чому саме вони полягали, не підтверджено їх обсяг та тривалість. По суті позивачі обмежились наведеннями лише загальними фразами, без їх конкретизації, без зазначення в чому саме полягало порушення життєвого ритму. Сам по собі факт не укладення основного договору не може ототожнюватись з моральними стражданнями. Тому суд відмовляє в задоволенні всіх позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди. Враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, часткове задоволення позову, не стягнення судового збору за заяви про забезпечення позову у задоволенні яких було відмовлено, суд приходить до висновку про: стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 5 946,61 грн., стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 2 397,93 грн. та на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 2 894,13 грн. (враховуючи, що солідарне стягнення судових витрат законодавством не передбачено), стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 5 208,78 грн. На підставі вищевикладеного, ст. ст. 23, 625, 635, 628, 1167 Цивільного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 268, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: partial