Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовна заява, яка подана у новій редакції на виконання вимог ухвали суду від 14.02.2023 про залишення позову без руху, та заява про зміну предмета позову обгрунтовані наступним. [INFO] помер батько позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] [PERSON] , [INFO] . Після смерті батька відкрилася спадщина до складу якої входить 1/3 частка земельних ділянок, які розташовані на території Комарівської сільської ради згідно Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯИ\~№818972 та серії ЯИ №818973. Згідно додатку до вказаних Державних актів співвласниками земельних ділянок є [PERSON] , позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] .. Також до складу спадщини входить житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] .. Право власності на житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] визнано за рішенням Постійно діючого Третейського суду при Товарній біржі «Південнобузька» від 18.09.2007 (справа №1-027/07), яке зареєстроване в КП «ВООБТІ» за реєстровим №282 01.11.2007. Відповідно до вказаного рішення Третейського суду співвласниками вказаного домоволодіння є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частці кожен. Спадкоємцями після смерті батька [PERSON] є його діти позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] .. З метою оформлення спадкових прав вони із відповідачкою звернулися до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Рибаченко Г.Д.. Однак, при оформленні відповідних документів було встановлено невідповідність у наданих для оформлення спадщини документах та нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.10.2022 у справі №127/20456/22 встановлено факт родинних відносин між особами, а саме те, що померлий [INFO] [PERSON] був рідним батьком [PERSON] .. Постановою приватного нотаріуса Рибаченко Г.Д. від 10.02.2022 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки земельні ділянки право власності на які посвідчено Державними актами серії ЯИ №818972 та серії ЯИ №818973, перебувають у спільній сумісній власності і частка спадкодавця [PERSON] не визначена. Таким чином, без визначення частки кожного із співвласників земельних ділянок позивач позбавлений можливості оформити спадкові права після смерті батька. На підставі викладеного позивач просить: - визначити, що частки співвласників [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] становлять по 1/3 кожного у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, з кадастровим номером 0520682403:02:006:0070, яка розташована в [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд; - визначити, що частки співвласників [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] становлять по 1/3 кожного у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,4171 га, з кадастровим номером 0520682403:02:006:0071, яка розташована в [ADDRESS] , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; - визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частку земельної ділянки площею 0,2500 га, з кадастровим номером 0520682403:02:006:0070, яка розташована в [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частку земельної ділянки площею 0,4171 га, з кадастровим номером 0520682403:02:006:0071, яка розташована в [ADDRESS] , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частку земельної ділянки площею 0,2500 га, з кадастровим номером 0520682403:02:006:0070, яка розташована в [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частку земельної ділянки площею 0,4171 га, з кадастровим номером 0520682403:02:006:0071, яка розташована в [ADDRESS] , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 32-34, 60-63). Ухвалою суду від 14.02.2023 позовну заяву [PERSON] залишено без руху, визначено недоліки позову, порядок та строк їх усунення (а.с. 28-29). Ухвалою суду від 06.03.2023 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 42). Ухвалою суду від 22.05.2023 прийнято до розгляду заяву представника позивача [PERSON] адвоката Цепляєва С.М. про зміну предмета позову; витребувано у приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Рибаченко Г.Д. копію спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] ; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 74-76). Позивач [PERSON] та його представник адвокат Цепляєв С.В. в судове засідання для розгляду справи по суті не з`явились. Представником позивача подано заяву, в якій позовні вимоги він підтримує повністю та просить справу розглянути у їх відсутність (а.с. 104, 105). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала щодо задоволення позову (а.с. 65). Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення сторін не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін та їх представників. Відповідно до частини другої\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього\~Кодексу\~проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. На підставі досліджених безпосередньо у судовому засіданні доказів судом встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] позивач [PERSON] народився [INFO] (а.с. 6-7). Відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] відповідачка [PERSON] народилася [INFO] (а.с. 8-зворот-9). З копії рішення Постійно діючого третейського суду при Товарній біржі «Південнобузька» від 18.09.2007 у справі №1-027/07 вбачається, що визнано договір купівлі-продажу нерухомого майна від 04.09.2007, а саме: цілого житлового будинку з прибудовою, господарськими будівлями і спорудами, що розташований у [ADDRESS] та земельні ділянки, площею 0,6671 га, з яких: 0,2500 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель; 0,4171 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Коміравської сільської ради, укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Визнано право власності на цілий житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями і спорудами, що розташований у [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (в рівних частках). Визнано право власності на земельну ділянку, площею 0,6671 га, з яких: 0,2500 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель; 0,4171 га, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Комарівської сільської ради за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (в рівних частках) (а.с. 14-зворот 15). Ухвалою Постійно діючого третейського суду при Товарній біржі «Південнобузька» від 20.09.2007 у справі №1-027/07 виправлено описку в описовій частині рішення від 18.09.2007 (а.с. 15-зворот). Відповідно до копії Реєстраційного посвідчення (а.с. 16) цілий житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Товарній біржі «Південнобузька» від 18.09.2007 у справі №1-027/07 та ухвали від 20.09.2007, зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частці за кожним. Згідно копій Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №818973 та серії ЯИ №818972 від 11.03.2010, що видані на ім`я [PERSON] (а.с. 10-12), земельні ділянки з кадастровим номером 0520682403:02:006:0071 площею 0,4171 га, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в [ADDRESS] , та з кадастром номером 0520682403:02:006:0070 площею0,2500 га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і спору, яка розташована по [ADDRESS] , належать на праві спільної сумісної власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) без визначення розміру часток кожного зі співвласників. Спільною, нотаріально посвідченою заявою від 31.12.2009 [PERSON] та [PERSON] надали свою згоду на те, щоб на титульній сторінці Державного акту на право власності на земельну ділянку, яка розташована в [ADDRESS] , який має бути виданий, було зазначено прізвище іншого співвласника [PERSON] , а до списку співвласників земельної ділянки внесені їх прізвища - [PERSON] та [PERSON] не заперечували, щоб Державний акт на право власності на земельну ділянку зберігався у [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до копії Розпорядження Комарівської сільської ради Вінницького району Вінницької області №29 від 17.11.2015 (а.с. 13-зворот) [ADDRESS] перейменовано на вулицю Михайлівська. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 14) [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . З копії довідки №1-196 від 06.05.2021, виданої виконавчим комітетом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області (а.с. 16-зворот) [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії спадкової справи №24/2021 заведеної приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Рибаченко Г.Д. до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 79-103) позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] 07.06.2021 та 21.05.2023, тобто у строк визначений ст. 1270 ЦК України, подали приватному нотаріусу Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Рибаченко Г.Д. заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] .. Також, у своїх заявах вказали, що відсутня особа, з якою спадкодавець проживав однією сім`єю але не укладав шлюб. 10.02.2022 [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріуса із письмовою заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно земельні ділянки площею 0,2500 га та площею 0,4171 га, що розташовані в [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Рибаченко Г.Д. за вих. №20/02-31 від 10.02.2022 відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки, площею 0,2500 га, кадастровий номер 0520682403:02:006:0070 та площею 0,4171 га, кадастровий номер 0520682403:02:006:0071, розташовані за адресою: [ADDRESS] , після смерті [INFO] [PERSON] , оскільки у пред`явлених документах, вбачається, що з документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, що є об`єктом спільної сумісної власності, частка померлого [PERSON] не визначена, а також відмінність прізвища ( [PERSON] , [PERSON] ) на підставі яких немає можливості перевірити докази родинних відносин, нотаріус не має можливості видати свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно (а.с. 17-18). Згідно копії рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.10.2022 3 справі №127/20453/22 (а.с. 18-зворот- 20) встановлено факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Вінниці, зареєстрований по [ADDRESS] , був рідним батьком [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] . Оцінюючи вищеперераховані докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми,\~оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Із встановлених\~обставин випливає, \~що між \~сторонами виникли\~правовідносини спадкування\~за заповітом,\~що регулюються\~ ЦК\~України та ЗК України, які застосував суд при вирішенні справи та на які посилався позивач. У\~статті 41 Конституції України\~закріплено одне із основоположних прав людини і громадянина - непорушність права власності, відповідно до якого кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтями\~316,\~317,\~319,\~321,\~328 ЦК України\~визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майно, які ним здійснюються на власний розсуд. Право власності є непорушним та ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За загальним правом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Розпорядження об`єктом спільної власності має свої особливості. Відповідно до частини першої\~статті 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. За вимогами частин першої та другої\~статті 369 ЦК України\~співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майно, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом; у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом; за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення; у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до частини першої статті 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків установлених законом. Відповідно до ч. 5 ст. 89 ЗК України, поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Відповідно до\~ст.\~328\~ЦК України,\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, об`єкта незавершеного будівництва, щодо якого зареєстровано право власності/спеціальне майнове право, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах (ч. 1 ст.\~1226 ЦК України). Як встановлено судом, [PERSON] , який помер [INFO] , позивачу [PERSON] та відповідачці [PERSON] на підставі державного акта право власності на земельну ділянку серії ЯИ №818972 та державного акта право власності на земельну ділянку серії ЯИ №818973 на праві спільної сумісної власності без визначення часток належать земельні ділянки: площею 0,2500 га з кадастровим номером 0520682403:02:006:0070, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,4171 га з кадастровим номером 0520682403:02:006:0071, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які розташовані по [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його діти: позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] , які подали письмові заяви до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Рибаченко Г.Д.. Проте, оформити свої спадкові права на спірні земельні ділянки позивач та відповідачка не мають можливості, оскільки частка кожного із співвласників у спільній сумісній власності не визначена. Окрім того, містилися розбіжності у прізвищі спадкодавця [PERSON] та спадкоємця [PERSON] .. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.10.2022 у справі №127/20453/22 було встановлено факт родинних відносин між спадкодавцем [PERSON] та спадкоємцем [PERSON] , про що приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області Рибаченко Г.Д. було винесено постанову №20/02-31 від 10.02.2022 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, вирішити дане питання, окрім як в судовому порядку, позивач позбавлений можливості, його право на спадщину порушене та підлягає захисту. Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Суд звертає увагу на те, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється\~або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). З урахуванням зазначеного, суд резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі №640/13903/16-ц (провадження №61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі №266/5267/18 (провадження №61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі №550/1040/16-ц (провадження №61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі №601/2592/18 (провадження №61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі №127/23809/18 (провадження №61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі №361/7518/16-ц (провадження №61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі №464/1663/18 (провадження №61-9410св19), від 16 червня 2021 року у справі №570/997/19 (провадження №61-16257св20), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Отже, враховуючи те, що на час звернення позивача до суду із даним позовом [PERSON] помер, тому відповідно до частини четвертої статті\~25 ЦК України його цивільна правоздатність припинилася, що свідчить про неможливість визначення 1/3 частки спірних земельних ділянок за померлим. Крім того, вказаний спосіб захисту не є ефективним у розумінні положень статті 16 ЦК України та не призведе до відновлення порушених прав позивача, за захистом якого він звернувся до суду. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача в частині визначення частки померлого батька сторін [PERSON] праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, з кадастровим номером 0520682403:02:006:0070, яка розташована в [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд та на земельну ділянку площею 0,4171 га, з кадастровим номером 0520682403:02:006:0071, яка розташована в [ADDRESS] , з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, по 1/3, задоволенню не підлягаю з вищевикладених підстав. Разом із тим, з мотивів, що викладені вище, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині визначення часток позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] у спірних земельних ділянках становлять по 1/3 частці, а також, що за позивачем та відповідачкою, як спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , слід визнати право власності по 1/6 частці за кожним у спірних земельних ділянках. Тобто, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Понесені позивачем судові витрати слід залишити за позивачем, відповідно до висловленої ним позиції у позовній заяві. Відповідно до ст.ст. 25, 1216, 1217, 1218, 1221, 1222, 1223, 1225, 1268, 1270, 1273, 1296 ЦК України,

Outcome: partial