Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

Позивач АТ «Універсал Банк» звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного договору (Анкети-заяви) від 31 травня 2019 року відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Monobank». На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 22 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з Умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають між ним та банком Договір. Однак, у порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту, відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим у відповідача перед АТ «Універсал Банк» виникла заборгованість станом на 15 вересня 2022 року у розмірі 26\~033,19 грн. Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду з цією позовною заявою за захистом своїх прав та законних інтересів, в якому просив стягнути з відповідача на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг від 31 травня 2019 року у розмірі 26\~033,19 грн., яка складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 26\~033,19 грн., а також судові витрати. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2023 року прийнято до свого провадження вищевказану цивільну справу та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання, у якому просив розглядати справу у його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, також шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м.Дніпропетровська, лише неодноразово направляв на електронну адресу суду клопотання про відкладення розгляду справу у зв`язку з його відрядженням, у зв`язку з чим судом неодноразово відкладалися судові засідання, однак підтвердження про неможливість з`явитися до суду не надав, також заперечень проти позову суду не представив, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. Суд із вказаного приводу зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України"). Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів. Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму ВССУ судам дано роз`яснення на те, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника. Суд, враховуючи ту обставину, що відповідачу були створені належні та достатні умов для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідним ухвалити відповідне рішення. 26 червня 2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин належними доказами, відзиву не подав. При цьому, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Положеннями ч. 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст.\~13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 31 травня 2019 року [PERSON] звернувся до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг «Monobank» від 31 травня 2019 року, на підставі якої відповідач отримав кредит у гривні у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок (а. с. 9). На підтвердження умов кредитування АТ «Універсал Банк» надало суду копію анкети-заяви відповідача [PERSON] до Договору про надання банківських послуг (а. с. 9), витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» та Витяг з Тарифів за карткою Monobank в АТ «Універсал Банк», які розміщені на сайті http://www.universalbank.com.ua/та/або https://www.monobank.com.ua/ (а. с. 10-22), паспорт споживчого кредиту (а. с. 23-26), розрахунок заборгованості (а. с. 6-8). Однак відповідач станом на час подання позовної заяви ухиляється від виконання зобов`язань і має перед АТ «Універсал Банк» заборгованість. Згідно із наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 15 вересня 2022 року складає 26\~033,19 грн., яка складається з: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 26\~033,19 грн., загального залишку за відсотками у розмірі 0,00 грн., заборгованості за пенею у розмірі 0,00 грн., заборгованості за порушення грошового зобов`язання у розмірі 0,00 грн. (а. с. 6-8). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути складові його повної вартості, а саме: загальний залишок заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту). Статтями 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно із\~ст.\~638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною Частиною 2\~статті 648 ЦК України\~передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а обов`язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст.\~527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання. У відповідності до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 16\~ЦК України передбачено, що одною з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі. Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. В свою чергу відповідач доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості не долучив, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов кредитного договору, отже, заборгованість за тілом кредиту підтверджується розрахунком заборгованості, свого розрахунку відповідач не надав. Враховуючи вищевикладене, наявні в матеріалах справи докази, а також те, що відповідачем порушено умови договору про надання банківських послуг «Monobank» від 31 травня 2019 року, суд дійшов висновку, що заборгованість за кредитним договором, яка станом на 15 вересня 2022 року становить 26\~033,19 грн., підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2 481 грн., який був сплачений позивачем при поданні позовної заяви до суду.

Outcome: approved