Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом зняття заборони відчуження квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до договору дарування від 26 вересня 2013 року вона є власницею квартири [ADDRESS] . Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 липня 2019 року на вказану квартиру було накладено заборону відчуження з метою збереження за дитиною [PERSON] , позбавленим батьківського піклування, права на житло. [INFO] [PERSON] досяг свого повноліття, тому вказана квартира втратила статус «житла дитини» з моменту досягнення ним 18-ти років.\~ Таким чином, позивачка вважає, що на даний час відпали підстави для залишення в силі заборони відчуження належної їй квартири, що обмежує її у реалізації права власності на даний об`єкт нерухомості. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує.\~ Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про\~ день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, але в судове засідання не з`явились, про причину своєї неявки суд не повідомили, клопотань про розгляд справи у їх відсутності не надали. Представник Першої Шосткинської державної нотаріальної контори в судове засідання також не з`явився, в.о. завідувача нотаріальної контори надала суду лист, в якому просила справу слухати без участі представника, при розгляді справи покладається на розсуду суду. Згідно\~ ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача, ухвалив рішення про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до наступного: Судом встановлено, що [PERSON] має на праві власності квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування квартири від 26 вересня 2013 року та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с.5,6) Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 11 липня 2019 року на квартиру [ADDRESS] накладено заборону на відчуження. При цьому, як вбачається зі змісту рішення заборона була накладена з метою збереження за [PERSON] , [INFO] , відносно якого позивачка позбавлена батьківських прав, права на житло на підставі ч.4 ст. 17, ч.3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства». (а.с.7-9) Згідно листа, наданого начальником Шосткинського ВДВС від 08.08.2022 року, станом на 02 серпня 2022 року на виконанні у Шосткинському ВДВС відносно [PERSON] відсутні відкриті виконавчі провадження. (а.с.10) Як вбачається із інформації про державну реєстрацію обтяжень, яка міститься в Інформації з Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна від 29.08.2022 року відносно квартири [ADDRESS] мається обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно. (а.с.12) Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За змістом ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі передачі дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх у опікунів чи піклувальників незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Статтею 247 СК України також передбачено право дитини, над якою встановлено опіку або піклування, на збереження права користування житлом, у якому вона проживала до встановлення опіки або піклування. Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Наведені законодавчі приписи гарантують збереження за дитиною права на користування житлом, в якому дитина, позбавлена батьківського піклування проживала до встановлення опіки, протягом усього часу перебування під опікою, незалежно від того, чи проживає вона у цьому жилому приміщенні. Разом тим, за переконанням суду, забезпечення дитини власним житлом у будь-якому разі усуває будь-яке можливе порушення гарантованих Державою прав такої дитини на житло та свідчить про відсутність обставин, що обумовили необхідність накладення судом заборони відчуження нерухомого майна дитини, а тому така заборона може бути скасована. Згідно\~\~ п. п. 5.1 п. 5 глави 15 «Накладання та зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна, зокрема, при одержанні повідомлення: органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, враховуючи викладене, а також те, що [PERSON] , який позбавлений батьківського піклування, досяг свого повноліття, та те, що він не є власником спірної квартири, суд дійшов до висновку, що вказана квартира втратила статус «житла дитини» з моменту досягнення [PERSON] повноліття, тобто з [INFO] , а тому відпала необхідність у збереженні за ним права на користування квартирою, яка на праві власності належить позивачу, а відтак і у забороні відчуження цієї квартири, тому цю заборону необхідно зняти.

Outcome: approved