Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В позовній заяві зазначено, що 22.12.2021 приватним нотаріусом\~Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №68447 про стягнення з позивача грошових коштів. На виконання вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. було відкрито виконавче провадження №68686943. Вказаний вище виконавчий напис позивач вважає незаконним, оскільки заборгованість позивача не є безспірною, оскільки виконавчий напис вчинено на підставі договору, що не був посвідчений нотаріально. З огляду на наведене вище, позивач просить виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №68447, вчинений приватним нотаріусом\~Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. 17.02.2022 визнати таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.05.2023 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення. (а.с.20) Представник позивача [PERSON] адвокат Ковальчук Є.М. в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити, з підстав зазначених у позові. З урахуванням визнання позову відповідачем та його клопотання про зменшення суми витрат на правничу допомогу просив стягнути з ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі не 10000 грн., а 5000 грн. Представник відповідача ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» в судове засідання не з`явився, проте надав заяву, в якій просить розгляд справи провести за його відсутності. Позов визнає в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З огляду на викладене, просить повернути позивачу з державного бюджету 50% сплаченого судового збору. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, представник відповідача надав клопотання про зменшення вказаних витрат, оскільки позов було визнано відповідачем, розмір витрат не є співмірним складності справи та є завищеним, а тому просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Турський О.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтересів інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи, суд приймає визнання відповідачем позову та вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №68447 про стягнення з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», якому Акціонерним товариством «Альфа-Банк» на підставі договору факторингу №3 від 20.09.2021 відступлено право вимоги за Кредитним договором №CCNG-630531393 від 02.02.2017, укладеним між Акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] у сумі 24430,23 грн, що складається з наступного: 21722,86 грн. заборгованість за тілом кредиту; 2657,37грн. за штрафними санкціями; 50 грн. плата за вчинення виконавчого напису за період з 20.09.2021 по 20.12.2021 включно. (а.с. 9) 17.02.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. відкрито виконавче провадження №68686943 на виконання вказаного вище виконавчого напису. (а.с.10) За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: "11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу", п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.". Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 22.12.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19). Отже, виходячи з наведеного вище, беручи до уваги, що виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., без дотримання умов вчинення виконавчого напису, щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, а саме: кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а тому даний позов підлягає задоволенню. Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що відповідачем позов було визнано до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача слід стягнути 536,80 грн. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що відповідно до т. 131 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно дост. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує ряд обставин, визначених ч.3ст.141 ЦПК України. Позивачем заявлено про врахування судових витрат понесених ним (професійна правнича допомога) при розподілі судових витрат між сторонами. На підтвердження цих обставин суду надано договір про надання правової допомоги №40-ф від 29.03.2023 року (а.с. 13), рахунок на оплату до договору надання правової допомоги №40-ф від 29.03.2023 (а.с.14), розрахунок судових витрат на правову допомогу згідно договору надання правової допомоги №40-ф від 18.05.2023 (а.с.16). Згідно рахунку на оплату договору надання правової допомоги №40-ф від 29.03.2023, [PERSON] сплачує 50% від вказаної в рахунку суми на рахунок Адвокатського бюро не пізніше 5 календарних днів з дня направлення рахунку в якості авансу. Остаточний розрахунок за виконані роботи проводиться Клієнтом не пізніше 10 календарних днів з дня прийняття відповідного рішення органами, зазначеними в п.2 Договору про надання правової допомоги №40-ф від 23.03.2023 та/або настання іншого остаточного результату по справі та/або настання іншого остаточного результату по справі та/або підписанням відповідних актів виконаних робіт. При розподілі цього виду судових витрат, суд враховує, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. При визначенні та розподілі судових витрат суд враховує критерії, визначені положеннями ЦПК України: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надаючи оцінку наданим доказам суд зважає, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин, наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, з одним судовим засіданням в присутності адвоката, інші процесуальні документи, крім позовної заяви, адвокатом не складались, відповідач визнав позов, через що у справі відсутній елемент змагальності, а тому з урахуванням клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2000,00 грн витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній. На підставі\~викладеного та

Outcome: approved