Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] , 04.05.2023 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову посилається на те, що вона 17.06.1995 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Боянчуцькою сільською Радою Заставнівського району Чернівецької області, за актовим записом №5. Від спільного проживання в шлюбі неповнолітніх дітей не мають. Причиною розпаду є різні погляди на життя, втрата почуття поваги та любові, внаслідок чого десять років разом не живуть, не підтримують фактичних шлюбних відносин, кожен живе своїм життям. З цих підстав вважає, що їх шлюб розпався, носить формальний характер та просила його розірвати. Після розірвання шлюбу бажає своє прізвище залишити без змін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся судовою повісткою, причини неявки суду не відомі, відзив до суду не подавав. Відповідно до ст.\~280\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється у відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.06.1995 року, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17.06.1995 року (а.с.7). Від спільного проживання у сторін неповнолітніх дітей не має. Причиною розпаду сім`ї є різні погляди на життя, втрата почуття поваги та любові, внаслідок чого сторони 10 років не підтримують фактичних шлюбних відносин, кожен живе своїм життям. Враховуючи відсутність у сторін бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить їх інтересам, шлюб розпався, носить формальний характер, а тому його слід розірвати. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На виконання вимог ст.\~113\~СК України та зважаючи на вибір позивача, прізвище останньої слід залишити без змін. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 112, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved