Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

26 жовтня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є власником 247/1000 частин квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та розташована на восьмому поверсі дев`яти поверхового житлового будинку. 01.02.2022 року відбулась пожежа за адресою: [ADDRESS] , яка розташована сьомому поверсі дев`яти поверхового житлового будинку. Квартира в якій відбулась пожежа належить [PERSON] . В результаті пожежі було пошкоджено вікно у квартирі яка належить Позивачу, що підтверджуються актом обстеження від 07.02.2022 року. Відповідно до Звіту про визначення ринкової вартості збитків внаслідок пожежі, що заподіяні власнику 247/1000 частин квартири [ADDRESS] вих. №2210-03/1994 від 03.10.2022 р. розмір нанесених збитків (майнової шкоди) становить 15 361,44 грн. Відповідно до Акту від 07 лютого 2022 року виданого КП ЖКС «Порто-Франківський» виробнича дільниця № 8 було встановлено в процесі обстеження квартири Позивача, що в загальній житловій кімнаті S=13,2 м2 візуально спостерігається пошкодження вікна (склопакету з рамкою) у кількості 1 шт., в результаті пожежі 01.02.2022 р., яка виникла в нижче розташованій квартирі [ADDRESS] власником якої є [PERSON] . Позивач неодноразового намагався мирним шляхом урегулювати ситуацію нанесених йому матеріальних збитків, однак, Відповідач на контакт не йшла та відмовилась відшкодувати завдані збитки в результаті пожежі, яка сталася у її квартирі. У зв`язку з вищевикладеним, Позивач просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в порядку відшкодування заподіяної майнової шкоди суму у розмірі 15\~361 гривень 44 копійки та стягнути суму судових витрат у розмірі 21 742 гривень 40 копійок. Ухвалою суду від 27 жовтня 2022 року відкрито провадження по справі, встановлено загальний порядок розгляду справи. 27 грудня 2022 року від Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого заперечувала проти позовних вимог, просила в їх задоволенні відмовити. В судовому засіданні 15 лютого 2023 року сторони надали свої пояснення стосовно обставин справи. Протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі, призначено справу до слухання по суті. В судовому засіданні 21 березня 2023 року судом допитані свідки [PERSON] та [PERSON] .. Сторонами надано пояснення по суті спору. 03 квітня 2023 року від представника Відповідача до суду надано письмову промову. 15 травня 2023 року від представника Позивача до суду надійшла заява про долучення доказів, а саме копію Договору та квитанції про сплату реальних витрат у зв`язку з пошкодженням вікна на загальну суму 19\~696, 00 гривень. В судовому засіданні 13 червня 2023 року Позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник Позивача позовні вимоги підтримав, зазначив про відсутність необхідності збільшувати позовні вимоги по відношенню до реальних витрат щодо відшкодування шкоди. Відповідач заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник Відповідача надав до суду письмові дебати, у відповідності до яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог через їх необґрунтованість. Також просив відмовити у стягнення судових витрат з Відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. [PERSON] є власником 247/1000 частин квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу від 11 березня 2002 року, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Сімаченко С.Л. та зареєстровано в реєстрі за № 5-312. Як вбачається з позовної заяви та не заперечувалось учасниками справи, зазначена квартира розташована на восьмому поверсі дев`яти поверхового житлового будинку. 01.02.2022 року відбулась пожежа за адресою: [ADDRESS] , яка розташована сьомому поверсі дев`яти поверхового житлового будинку. Квартира в якій відбулась пожежа належить [PERSON] . Зазначені обставини справи не заперечується учасниками справи та підтверджується матеріалами справи. В результаті пожежі було пошкоджено вікно у квартирі за адресою: [ADDRESS] , яка належить Позивачу, що підтверджуються актом Виробничої дільниці № 8 КП ЖКС «Порто-Франківський» обстеження від 07.02.2022 року. Відповідно до Акту від 07 лютого 2022 року виданого КП ЖКС «Порто-Франківський» виробнича дільниця № 8 було встановлено в процесі обстеження квартири [PERSON] , що в загальній житловій кімнаті S=13,2 м2 візуально спостерігається пошкодження вікна (склопакету з рамкою) у кількості 1 шт., в результаті пожежі 01.02.2022 р., яка виникла в нижче розташованій квартирі [ADDRESS] власником якої є [PERSON] Відповідно до Звіту про визначення ринкової вартості збитків внаслідок пожежі, що заподіяні власнику 247/1000 частин квартири [ADDRESS] вих. №2210-03/1994 від 03.10.2022 р. розмір нанесених збитків (майнової шкоди) становить 15 361,44 грн. Відповідно до Звіту про причини виникнення пожежі від 01.02.2022 року, складеного Головним інспектором ВЗНС по Приморському району ОМТГ Одеського районного управління ГУ ДСНС України в Одеській області підполковником служби цивільного захисту Денисом Осадчим, визначено наступне: «…Осередок пожежі знаходився у житловій кімнаті квартири [ADDRESS] , яка на 7-му поверсі 9-ти поверхового житлового будинку. Оглянувши місце виникнення пожежі, сліди термічного впливу, та враховуючи опитування свідків було встановлено, що найбільші термічні пошкодження знаходяться в електричній розетці біля якої було впритул розташоване ліжко, з розповсюдженням пожежі на домашнє майно та речі. Інші осередки виникнення пожежі, засоби і прилади підпалу відсутні. …2. На місці події спостерігаються сліди рівномірного пошкодження домашніх речей які були розміщені біля електричної розетки в кімнаті праворуч та його закопчення на загальній площі 10 кв.м. з рівномірним розповсюдженням термічних пошкоджень по ділянці горіння…». Відповідно вищевказаного Звіту визначено, що найбільш ймовірною причиною виникнення пожежі є коротке замкнення електричної проводки квартири. У зв`язку з вищевикладеним, Позивач вважає, що в результаті короткого замкнення електричної проводки в квартирі, яка належить [PERSON] , Позивачу була нанесена матеріальна шкода у вигляді реальних збитків на суму 15\~361 гривень 44 копійки. Вирішуючи спір, суд виходив з наступного. Відповідно до\~ст.55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до ч. 3\~ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті\~15, частиною першою статті\~16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. ст.\~1,\~3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). У частинах першій, другій та п`ятій\~статті 263 ЦПК України\~встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У частинах першій, другій статті 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України з відшкодування шкоди, то саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Відповідно до частини першої статті 151 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Згідно з частиною першою статті 177 Житлового кодексу України громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування. Статтею 179 Житлового кодексу України передбачено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Отже, власник жилого приміщення зобов`язаний дотримуватись правил утримання квартири, зокрема правил пожежної безпеки. Судом встановлено,\~що пожежа\~сталась в\~квартирі [PERSON] ,\~що підтверджується\~звітом про\~причини виникнення\~пожежі яким\~встановлено,\~що коротке\~замкнення електричної\~проводки було\~саме в\~квартирі [PERSON] . Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала зазначені обставини. Законодавець покладає обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди на заподіювача шкоди, тобто відповідача у справі. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину (схожий висновок див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від\~05грудня 2022\~року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21). Деліктне зобов`язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов`язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов`язальних відносин. Відсутність між сторонами зобов`язальних правовідносин до заподіяння шкоди не означає, що між ними не існувало ніяких цивільно-правових правовідносин. Вони перебували у абсолютних цивільних правовідносинах, змістом яких є абсолютне суб`єктивне цивільне право та абсолютний цивільний суб`єктивний цивільний обов`язок. Абсолютність суб`єктивного цивільного права полягає в тому , що воно охороняється від усіх і кожного, хто підпорядкований даному правовому режиму. До абсолютних прав належить, зокрема, і право власності. Цьому абсолютному суб`єктивному цивільному праву кореспондується юридичний обов`язок, який покладається на всіх і кожного. Абсолютний юридичний обов`язок характеризується пасивністю, його змістом є необхідність утримуватись від порушення чужого суб`єктивного права і за наявності передбачених законом інших підстав породжує деліктне зобов`язання. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша\~статті 12 ЦПК України). Відповідно до статей 12,81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Під час розгляду справи, Відповідачем не доведено відсутність вини у пожежі, а відтак і наявності шкоди належному Позивачу майну. Також, слід зазначити, що суд не приймає до уваги твердження сторони Відповідача, що ціна ідентичного вікна складає 4\~900, 00 гривень, оскільки доводи на які посилається сторона по справі повинні бути підтверджені належними та допустимими доказами. Разом з цим, судом було роз`яснено Відповідачу право на проведення судової експертизи чи за власною ініціативою, проте висновків експерта, які б спростували розмір вимог Позивача, Відповідачем не було надано. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування шкоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва за надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Окрім того, суд приймає до уваги додаткову постанову Великої Палати Верховного Суду по справі N 755/9215/15-ц від 19.02.2020 року, провадження N 14-382цс19, в якої висловлена правова позиція щодо вирішення питання про розподіл судових витрат між учасниками справи. Для визначення розміру вартості матеріального збитку Позивачем було залучено суб`єкта оціночної діяльності для визначення ринкової вартості збитків внаслідок пожежі на підставі Договору №2209-27/1994 від 27 вересня 2022 року. Відповідно до п.2.1. вищевказаного Договору вартість наданих послуг становить 2500,00 грн. На виконання договору був наданий Звіт про визначення ринкової вартості збитків внаслідок пожежі, що заподіяні власнику 247/1000 частин квартири [ADDRESS] вих. №2210-03/1994 від 03.10.2022 р., копія якого надана до суду. Відповідно до копії банківської квитанції від 12.10.2022 сума у розмірі 2500,00 грн. сплачена Позивачем за надані послуги у повному обсязі. Отже, позивачем понесено витрати на залучення суб`єкта оціночної діяльності у розмірі 2500,00 грн., які підлягають стягненню з Відповідача. Разом з цим, [PERSON] уклав Договір про надання правової (правничої) допомоги № б/н від 01 серпня 2022 року з адвокатом Желдаковим Я.І. та у відповідності до Звіту про надану правову (правничу) допомогу витрати на оплату послуг адвоката склали - 18250 грн., які складаються з наступних видів правової допомоги: попереднє ознайомлення з наявними матеріалами та інформацією наданої замовником та надана консультація щодо перспектив судової справи (1, 5 год 3000, 00 гривень); Підготування позовної заяви (2. 5 год. 6250 гривень); супровід справи у суді першої інстанції (6\~000 гривень); Підготовка на направлення адвокатських запитів (2 запити по 1500, 00 гривень). Суд враховує, доводи Відповідача та його представника про те, що подані докази у вигляді Звіту витраченого робочого часу та його вартості як додаток до договору про надання правової допомоги № б/н від 01 серпня 2022 року неспівмірні з предметом розгляду справи та розміром виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. За таких обставин, суд вбачає підстави для зменшення розміру витрат на професійну (правничу) допомогу, які слід стягнути з Відповідача по справі, а відтак слід частково задовольнити вимоги представника [PERSON] про стягнення судових витрат, а відтак з Відповідача слід стягнути суму судових витрат в розмірі 9\~000, 00 гривень на користь Позивача. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від\~\~\~\~ 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Щодо стягнення суми судового збору в розмірі 992, 40 гривень з Відповідач на користь Позивача, суд зазначає наступне. Позивачем під час звернення до суду було сплачено судовий збір в розмірі 992, 40 гривень.(а.с. 6) Так, з матеріалів справи вбачається, що Відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи за загальним захворюванням. (а.с. 77) Згідно з п.9 ч.1 ст.5 закону «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Згідно з п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Отже, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне компенсувати [PERSON] суму судового збору за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: partial