Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Сенс Банк», [PERSON] , треті особи: Комунальне підприємство «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малий Олексій Сергійович про скасування державної реєстрації права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння. У позовних вимогах просила визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Попової Олександри Валеріївни Комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: № 40910133 від 03 травня 2018 року, на підставі якого 02 травня 2018 року зареєстровано право власності Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на квартиру за адресою [ADDRESS] , запис про державну реєстрацію права власності за номером №25976318; витребувати у [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на користь [PERSON] реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) квартиру за адресою [ADDRESS] ; визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58459320 від 31.05.2021 року, на підставі якого 31 травня 2021 року зареєстровано право власності [PERSON] на квартиру за адресою [ADDRESS] , запис про державну реєстрацію права власності №42238790. Позовні вимоги [PERSON] обгрунтовує тим, що вона була власницею квартири за адресою: [ADDRESS] , яка виступала предметом іпотеки за іпотечним договором №44.02-1512/1 від 21 грудня 2007 року, укладеного між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк». 02 травня 2018 року внаслідок проведення державної реєстрації квартири [ADDRESS] [PERSON] була позбавлена права власності на зазначену квартиру, яка використовувалась для постійного проживання в ній. 31 травня 2021 року між АТ «Альфа-Банк» як правонаступником активів та зобов`язань АТ «Украсоцбанк» і [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого Банк продав, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] . У зв`язку із вищезазначеним [PERSON] звернулась до суду із позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Фролової І.В. від 12 липня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано п`ять днів з дня отримання ухвали на усунення недоліків позовної заяви. 14 грудня 2021 року на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Фролової І.В. від 01 червня 2022 року у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Також відповідачеві встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали на подання відзиву на позовну заяву. 01 березня 2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» зазначало, що дії державного реєстратора, а також договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] надіслала відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначала, що не вважає доведеним той факт, що АТ «СЕНС БАНК» є правонаступником прав і зобов`язань АТ «АЛЬФА-БАНК». Вважає невмотивованим посилання АТ «СЕНС БАНК» на те, що [PERSON] вчинявся фраудаторний правочин від 17.02.2016 року. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Фролової І.В. від 21 березня 2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Представник позивача в судовому засіданні просив суд позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне. [PERSON] була власницею квартири під номером [ADDRESS] . Квартира під номером [ADDRESS] виступала предметом іпотеки за іпотечним договором № 44.02-1512/1 від 21 грудня 2007 року, укладеним між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк». Іпотечний договір № 44.02-1512/1 забезпечував виконання зобов?язань [PERSON] за договором кредиту №44.05-10-1159/1 від 21 грудня 2007 року. 02 травня 2018 року стосовно квартири [ADDRESS] було проведено державну реєстрацію права власності ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі рішення державного реєстратора комунального підприємства «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» Попової Олександри Валеріївни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: № 40910133 від 03 травня 2018 року, запис про державну реєстрацію права приватної власності на квартиру №?25976318 за Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк». Внаслідок рішення державного реєстратора Попової Олександри Валеріївни [PERSON] була позбавлена права власності на нерухоме майно, яке використовувалась як місце постійного проживання та в якій зареєстроване місце її постійного проживання. 06.09.2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, про виселення із квартири під номером [ADDRESS] , про зобов?язання вчинити дії та зняття з реєстраційного обліку. Акціонерне товариство "Альфа-Банк" є правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк» у зв?язку з тим, що Національний банк України відкликав банківську ліцензію та виключив АТ Укрсоцбанк з Державного реєстру банків. Відповідне рішення №799-рш прийняте Правлінням НБУ 24 жовтня 2019 року. Прийняте рішення пов?язане із завершенням реорганізації А «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ Альфа-Банк за спрощеною процедурою відповідно до вимог Закону України "Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків". Правонаступником активів та зобов`язань АТ "Укрсоцбанк" з 15 жовтня 2019 року стало АТ "Альфа-Банк". Дозвіл на реорганізацію АТ "Укрсоцбанк" шляхом приєднання до АТ "Альфа-Банк" було надано Національним банком 12 вересня 2019 року. 31.05.2021 року між АТ «Альфа-Банк» як правонаступником активів та зобов?язань АТ "Укрсоцбанк" і [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого Банк продав, а [PERSON] купив квартиру під номером [ADDRESS] за 1 036 783,00 грн. при визначеній ринковій вартості квартири у 998 906,00 грн. згідно звіту про оцінку майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності [PERSON] зареєстровано на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого Олексія Сергійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58459320 від 31.05.2021 року, запис про державну реєстрацію права власності №42238790. Отже, задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. Стосовно державної реєстрації права власності за банком та вимог про витребування майна. Підпунктом 1 пункту 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі ст. 4 Закону України Про заставу та/або предметом іпотеки згідно зі ст. 5 Закону України Про іпотеку , якщо таке майно виступає як забезпечення зобов?язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об?єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об?єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. П. 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з ч. 2 ст. 36 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним із способів звернення стягнення на предмет іпотеки. Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до шотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Водночас Закон України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті ввів тимчасовий мораторій (заборону) на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження. Такі висновки щодо застосування положень Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 20 листопада 2019 року у справі N? 802/1340/18-а, провадження N? 11-474апп 19; від 19 травня 2020 року у справі N? 644/3116/18, провадження N? 14-45цс20; у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі N? 750/5195/19, від 14 квітня 2021 року у справі N?751/2232/19від 06 листопада 2020 року у справі N? 524/10011/17, від 02 грудня 2020 року у справі N?127/31897/18. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним відповідно до ст. 387 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння ; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Щодо судових витрат суд дійшов наступних висновків. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України й судові витрати (судовий збір) у сумі 11 805, 06 гр. стягнути з відповідачей на користь позивача. На підставі ст. 203, 204, 215, 216, 234, 572, 575 ЦК України, а також Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 369/11268/16-ц, постанови Верховного Суду від 19.05.2021 року у справі № 693/624/19, постанови Верховного Суду від 24.07.2019 року у справі № 405/1820/17,

Outcome: approved