Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом у якому просить стягнути з відповідача матеріальні збитки у розмірі 10\~725,30 грн. та моральну шкоду у розмірі 50\~000,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 6\~000 грн. Узагальнені доводи учасників справи. В обґрунтування позову позивач зазначає, що через недбалі дії по здійсненні кримінального провадження щодо перевірки даних та обставин, щодо встановлення особи, яка володіє та проживає у квартирі [ADDRESS] , після чого судом було неправомірно постановлено ухвалу про надання дозволу та проведення обшуку від 20.10.2022 та старшого слідчого третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідування Мішуровського В.В., який намагався пошкодити житлове приміщення позивачки, не пред`явивши посвідчення особи та провести обшук в квартирі, в якій апріорі не могло бути заборонених предметів чи знаряддя злочину, а після пред`явлення правовстановлюючих документів складено протокол обшуку від 21.10.2022 в якому було зазначено, що не проводився обшук житла, але огляд в її житлі проводився, позивачу було заподіяно моральну та матеріальну шкоду, що виразилася у суттєвому розладі здоров`я. Відповідачем позовні вимоги заперечено, зазначено, що доводи [PERSON] зведені лише до її незгоди з проведенням слідчих дій та прийняттям процесуальних рішень в кримінальному провадженні. [PERSON] зі скаргами на дії слідчого чи прокурора щодо необхідності проведення обшуку в її помешканні, до слідчих суддів в рамках КПК України не зверталась, відповідні дії слідчих неправомірними не визнано та вказана слідча дія також не визнана незаконною. А тому позиція позивача побудована на суб`єктивному та помилковому сприйнятті фактичних обставин. Позивач скористалася своїм правом і подала відповідь на відзив, яка за своїм змістом збігається з позовною заявою. Позивач та її представник у судовому засіданні наполягали на задоволенні позовних вимог з підстав викладених в позовній заяві. Представник ТУ ДБР в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві. Обставини, встановлені судом. В провадженні ТУ ДБР у м. Полтаві перебували матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №42022040000000329 від 20.09.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частин 1, 2, 3 ст. 255, частин 2, 3, 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч.3 ст. 307 КК України. В ході проведення досудового розслідування вказаного кримінального провадження було встановлено, що до кладу злочинної організації входить [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речовин прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] . Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська Католікяна M.O. від 20.10.2022 у справі № 203/3669/22 (провадження № 1-кс/0203/3173/2022), за клопотання слідчого ТУ ДБР у м. Полтаві задоволено та надано слідчим слідчої групи, прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні № 42022040000000329 дозвіл на проведення обшуку квартири [ADDRESS] . Згідно протоколу обшуку від 21.10.2022 в період з 06 год. 30 хв. до 07 год. 10 хв. за участі [PERSON] , перед початком обшуку [PERSON] пред`явлено копію вказаної ухвали слідчого судді, втім, обшук не було проведено, у зв`язку із тим, що [PERSON] надано копію договору купівлі-продажу вказаної квартири, яку придбано було у [PERSON] та [PERSON] , а також встановлено, що останні за вказаною адресою не проживають. На отриману від [PERSON] скаргу щодо неправомірних дій слідчих третього відділу ТУ ДБР у м. Полтава, останній повідомлено про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за вказаними у скарзі даними. Таку відповідь позивач не оскаржувала та не зверталася зі скаргою щодо невнесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення. З 27.10.2022 по 08.11.2022 позивач перебувала на стаціонарному лікуванні, що пов`язує зі стресом через протиправні дії з боку уповноважених службових осіб відповідача. На підтвердження надала виписку з медичної картки стаціонарного хворого №2652/907. Витрати на лікування позивача склали 10\~725,30 грн. Моральну шкоду позивач оцінила в сумі 50\~000,00 грн., яку пов`язує з безпідставним звинуваченням її в переховуванні підозрюваної особи, не можливості нормально вести свою трудову діяльність , адже мала пройти лікування, через що були зірвані декілька поставок, через що постраждала її ділова репутація. Законодавство та висновки Верховного Суду, що застосовані судом. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до статей 55,56 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст. 4,5 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Як на підставу позовних вимог позивачі посилаються на ст.1176 ЦК України, положення якої передбачають, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Загальні підстави для відшкодування шкоди зазначені в цивільному законодавстві і для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди необхідний склад правопорушення, а саме: наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вина. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Спеціальним законом, який регулює відносини щодо відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон). Статтею 1 Закону передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Згідно зі статтею 2 Закону право на відшкодування шкоди виникає у випадках, зокрема, закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування моральної шкоди провадиться у разі,\~коли незаконні\~дії\~органів,\~що\~здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.\~\~\~\~ Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Положеннями п. 10-1 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 роз`яснено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за\~\~рахунок держави\~\~чи\~\~органів\~\~місцевого самоврядування. При вирішенні\~\~спору\~\~про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю\~\~органу\~\~державної\~\~влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Висновки суду. В першу чергу слід відзначити, що перевірка правомірності процесуальних рішень та дій, здійснених у кримінальному провадженні є прерогативою слідчого судді на досудовому розслідуванні та суду при судовому розгляді. Якщо кримінальне провадження триває, такі рішення та дії не можуть оцінуватися в межах цивільної справи. Разом із тим наведене вище не може позбавити позивача можливості відшкодувати завдану йому шкоду діями органу досудового розслідування. За вказаних обставин суд не перевіряє та не дає оцінки правомірності дій органу досудового розслідування щодо звернення із клопотанням про обшук та ухвалі слідчого судді про задоволення відповідного клопотання. Разом із тим суд перевіряє факт завдання позивачу шкоди діями відповідача при виконанні ухвали про обшук. Судом оглянуто недане позивачем відео та заслухано свідка сусідку позивача. На відео відображено, що слідчий представляється, показує ухвалу про обшук, просить відкрити двері та вказує про право самостійно відкрити вхідні двері. Також на відео слідчий погоджується чекати працівників поліції за викликом позивача. На відеозаписі один раз дійсно чути стукіт, проте не видно що його провокує. Тобто не можливо підтвердити, що слідчий стукав ногами в двері. Такі дії узгоджуються із ст.236 КПК України та свідчать про правомірну та поведінку органу досудового розслідування. Позивачем не мотивовано позову пошкодженням майна чи застосування до неї насильства. Сусідка позивача також не вказала про вчинення жодних правомірних дій щодо позивача чи її майна. Щодо виписки з медичної картки стаціонарного хворого, то не підтверджено причинно-наслідкового зв`язку встановленого позивачу діагнозу із діяльністю відповідача. Про те, що позивач різко захворіла після стресу вказано лише у анамнезі хвороби, тобто зі слів позивача, а перше обстеження здійснено 18.10.2022, тобто до подій визначених у позові. Крім того позивач перебувала в неврологічному відділенні з 27.10.2022, тоді як описані в позові події відбувалися 21.10.2022. Відтак нелогічними видаються пояснення про гостру хворобу після стресу. Таким чином, встановивши, що позивач належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, якими вона обґрунтовує свої вимоги, суду не надав, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] . Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати понесені в зв`язка уз розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed