Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

У січні 2022 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Київського міського центру зайнятості суму виплаченого матеріального забезпечення за період з 30.10.2020 по 23.02.2021 в розмірі 11 126,66 грн. В обґрунтування вимог позову позивач зазначив, що 09.06.2020 [PERSON] звернулась до Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного, в якій відповідач власноруч зазначила, що не відноситься до категорії зайнятого населення відповідно до ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» та через відсутність роботи не має заробітку або інших, передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Наказом Оболонської районної філії КМЦЗ №НТ200609 від 09.06.2020 відповідачу надано статус безробітного з 09.06.2020. Згідно наказу від 25.06.2020 №НТ200625 відповідачу призначено допомогу по безробіттю з 09.06.2020. Наказом Оболонської районної філії КМЦЗ №НТ210224 від 24.02.2021 відповідачу припинено виплату по безробіттю та припинено реєстрацію як безробітного у зв`язку з відмовою від двох пропозицій підходящої роботи. При здійсненні обміну інформацією з Пенсійним Фондом України позивачем було виявлено відомості про перебування відповідача в цивільно-правових відносинах з ТОВ «Пронто Фільм» з жовтня 2020 року. 20.08.2021 КМЦЗ складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №2345. Згідно висновків акту [PERSON] уклала з ТОВ «Пронто Фільм» авторський договір у зйомках в масових сценах та передачу виключних прав актора. Термін дії договору з 30.10.2020 по 31.01.2021. Винагорода актора [PERSON] за виконані ролі за договором нарахована в січні 2021 року та становить 300,00 грн. Таким чином, відповідач перебуваючи на обліку як безробітний не повідомила Оболонську районну філію КМЦЗ про працевлаштування в ТОВ «Пронто Фільм» на умовах авторського договору та отримання доходу, відтак не належала до числа безробітних осіб та не мала підстав для подальшого отримання допомоги по безробіттю. Оболонською районною філією КМЦЗ 27.08.2021 видано наказ №88/278-02/21 про повернення відповідачем [PERSON] нарахованого та виплаченого матеріального забезпечення за період з 30.10.2020 по 23.02.2021 у розмірі 11 126,66 грн. Відповідач у добровільному порядку вищевказані кошти не повернула. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21.01.2022 було відкрито спрощене провадження по справі. 19.09.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на таке. Наказом від 24.02.2021 їй припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію як безробітного у зв`язку з відмовою від двох пропозицій підходящої роботи. Згідно з п.2 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 13.02.2007 №7-1, розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. За твердженням відповідача законодавством чітко визначено, що розслідування може проводитися лише під час реєстрації особи та протягом періоду перебування особи як безробітної. Однак, акт розслідування складений позивачем 20.08.2021, тобто через 5 місяців після зняття її з реєстрації як безробітної, чим порушено п. 2 вказаного Порядку. Оскільки відповідно до Порядку законодавець умову повернення суми незаконно отриманого матеріального забезпечення та вартості соціальних послуг ставить в залежність Центром під час розслідування у безробітної особи статусу зайнятої, а момент проведення розслідування вона статусу безробітної не мала, то вимоги про стягнення з неї коштів в розмірі 11 125,66 грн є безпідставними. 27.09.2022 позивачем до суду подано відповідь на відзив. Зазначають, що твердження відповідача про те, що законодавством чітко визначено, що розслідування може проводитися лише під час реєстрації особи як безробітної та протягом періоду перебування особи як безробітною є такими, що не відповідають дійсності, оскільки саме під час перебування на обліку в Оболонській районній філії КМЦЗ відповідачем укладено авторський договір та отримано винагороду. А тому, з моменту укладення договору відповідач не відноситься до категорії зайнятого населення в розумінні ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення», про що вона належним чином не повідомила Оболонську районну філію КМЦЗ. Враховуючи викладене просять суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представники позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач та її представник у судовому засіданні позов не визнали, у задоволенні позовних вимог просили відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 09.06.2020 [PERSON] звернулася до Оболонської районної філії Київського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та із заявою про призначення виплати допомоги по безробіттю у розмірі? передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (а.с. 8, 9). У вказаній заяві про надання статусу безробітного відповідач [PERSON] підтвердила своїм підписом про те, що з правами та обов`язками безробітного ознайомлена та несе відповідальність за достовірність поданих даних та відомостей. Згідно відомостей, що містяться у Персональній картці №027820060900019 відповідачу було надано статус безробітного з 09.06.2020 (а.с. 10). Згідно з додатком №2 до Індивідуального плану працевлаштування безробітного, яким визначено права та обов`язки зареєстрованих безробітних, відповідальність за достовірність поданих до Центру зайнятості даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Відповідач [PERSON] 25.06.2020 ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, про що свідчить її підпис (а.с. 11). Як убачається з витягів з наказів про прийняті рішення по [PERSON] (персональна картка № [NUMBER] ), виданих Оболонською районною філією КМЦЗ (а.с. 12, 13): наказом від 09.06.2020 №НТ200609 та наказом від 25.06.2020 №НТ200625 [PERSON] призначено допомогу по безробіттю з 09.06.2020 по 03.06.2021; наказом від 18.01.2021 №НТ210118 [PERSON] скорочено виплату допомоги по безробіттю з 16.01.2021 по 30.01.2021 у зв`язку з недотриманням рекомендацій щодо сприяння у працевлаштуванні, а саме невідвідування безробітним без поважних причин центру зайнятості; наказом від 01.02.2021 №НТ210201 [PERSON] розпочато (поновлено) виплату допомоги по безробіттю з 31.01.2021; наказом від 24.02.2021 №НТ210224 [PERSON] з 24.02.2021 припинено виплату допомоги по безробіттю у зв`язку з дворазовою відмовою від пропонування підходящої роботи та припинено реєстрацію безробітного. Відповідно до акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» №2345 від 20.08.2021 розслідуванням встановлено, що між [PERSON] та ТОВ «Пронто Фільм» було укладено «Авторський договір» про участь у зйомках в масових сценах та передачу (відчуження) виключних прав актора від 30.10.2020, терміном дії до 31.01.2021. За виконання ролі [PERSON] , як актору на підставі акту приймання-передачі прав від 31.01.2021 нараховано винагороду в січні 2021 року в сумі 300,00 грн та передано (відчужено) виключні права актора (а.с. 14). Згідно з довідкою, виданою 09.08.2021 директором ТОВ «Пронто Фільм» Асадчим М.В., [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) отримала одноразову виплату за участь у масових сценах в художньому фільмі «Кремінь» в розмірі 300,00 грн (а.с. 15). Відповідно до довідки-розрахунку надлишково виплачених коштів матеріального забезпечення на випадок безробіття №399 від 25.08.2021 [PERSON] , яка була зареєстрована в Оболонській районній філії КМЦЗ з 09.06.2020 по 23.02.2021, були нараховані кошти за період з 30.10.2020 по 23.02.2021 в розмірі 11 126,66 грн (а.с. 19). Наказом Оболонської районної філії КМЦЗ від 27.08.2021 було визнано виплачене матеріальне забезпечення [PERSON] за період з 30.10.2020 по 23.02.2021 у сумі 11 126,66 безпідставним та таким, що підлягає поверненню з вини особи (а.с. 20). Оболонська районна філія КМЦЗ 30.08.2021 на адресу [PERSON] направила лист з вимогою сплатити 11 126,66 грн (а.с. 21). Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. У статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» вказано, що статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Статтею 44 вказаного Закону визначено, що зареєстровані безробітні мають право, зокрема, на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та цього Закону. У відповідності до ч.1 ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Неповідомлення особою обставини, яка не дає право їй для визнання її безробітною свідчить про невиконання нею своїх обов`язків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення (такий висновок суду відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 26 вересня 2018 року у справі №545/164/17-ц). З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про відсутність правових підстав, передбачених частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» для стягнення з відповідача виплаченої їй допомоги по безробіттю з огляду на відсутність недобросовісності з боку відповідача. Прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» у 2021 році встановлено загальний показник прожиткового мінімуму на одну особу в рахунку на місяць у наступному розмірі : із 01.01.2021 року - 2189 грн., із 01.07.2021 - 2294 грн., із 01.12.2021 року - 2393 грн. Доводи позивача про те, що відповідач після того, як її було зареєстровано, як безробітну, уклала акторський договір з ТОВ «Пронто Фільм», однак умисно не повідомила про це центр зайнятості, що відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є підставою для стягнення з неї суми виплаченої допомоги по безробіттю, є безпідставними з огляду на те, що відповідач була зайнята в роботах тимчасового характеру та отримала незначний разовий дохід в розмірі 300,00 грн будучи при цьому без постійного місця роботи та доходу і вказаний дохід навіть не відповідає розміру прожиткового мінімуму визначеного Законом України про державний бюджет на відповідний період. В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України, забезпечуючи при цьому верховенство права. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25-26 березня 2011 року). Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін. Суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони й інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33). Суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач уклала договір на здійснення робіт тимчасового характеру, а тому відсутні підстави вважати наявними порушення з її боку обов`язку, передбаченого 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», та стягнення з неї допомоги по безробіттю в розмірі 11 126,66 грн, яка була їй виплачена за період з 30.10.2020 по 23.02.2021. Також суд ураховує, що відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи є втручання законним; чи має воно на меті «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. З огляду на обставини, за яких було укладено акторський договір з відповідачем, розмір отриманої за таким договором винагороди (300,00 грн), суд дійшов висновку, що покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності у виді стягнення грошових коштів в сумі 11 126,66 грн буде мати своїм наслідком непропорційний та надмірний індивідуальний тягар за отримання нею разової винагороди за роботи тимчасового характеру за цивільно-правовою угодою, а отже порушить справедливий баланс інтересів сторін. У зв`язку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed