Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, у якому просить стягнути солідарноз відповідачів на свою користь матеріальну шкоду завдану внаслідок залиття квартири [ADDRESS] у сумі 216649,32 грн., витрати на проведення оцінки розміру матеріального збитку в сумі 2500,00 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 2266,49 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7500,00 грн., а також стягнути на відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS] . 30.12.2020 р. в квартирі [ADDRESS] , власниками якої є відповідачі, внаслідок виникнення аварійних режимів роботи в електромережі відбулась пожежа та в результаті її ліквідації відбулось залиття квартири позивача. Крім того, 22.01.2021 р. відбулось повторне залиття квартири позивача, оскільки після пожежі, яка сталась 30.12.2020 р, не було відновлено скління вікон у квартирі [ADDRESS] , що спричинило розмерзання опалювального приладу центрального опалення та залиття нижче розташованої квартири [ADDRESS] . Внаслідок залиття квартири позивача виникли пошкодження, що потребували ремонту. Оскільки в досудовому порядку відповідачі не відшкодували заподіяну їй матеріальну шкоду, позивач звернулась до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав. Крім того, внаслідок залиття квартири позивача, їй було спричинено моральну шкоду, внаслідок пошкодження її майна, також вона понесла витрати на проведення оцінки розміру матеріального збитку, на професійну правничу допомогу тапо сплаті судового збору. Ухвалою від 14.07.2021 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Ухвалою від 21.03.2022 р. розгляд справи вирішено продовжити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Ухвалою від 29.08.2022 р. задоволено клопотання представника позивача, залучено до участі у справі [PERSON] як співвідповідача, прийнято до розгляду позовну заяву в новій редакції, а також встановлено сторонам строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою від 21.03.2023 р. залучено до участі у справі [PERSON] як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, та встановлено їй строк для подання пояснення щодо позову і відзиву. Ухвалою від 07.06.2023 р. задоволено клопотання представника позивача та закрито провадження у справі в частині вимог до відповідача [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилась, однак на адресу суду надійшла письмова заява її представника, зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив. Третя особа в судове засідання не з`явилась, однак на адресу суду надійшла її письмова заява, зі змісту якої вбачається, що остання проти позовних вимог не заперечила, просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явились, своїх представників до суду не направили, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомили та відзивів не подали. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи, при цьому відповідачі, що належним чином повідомлялися про розгляд справи, в судове засідання не з`явились, відзивів не подали, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 07.07.2016 р. та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Власником іншої 1/2 частини вказаної квартири є [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас [PERSON] у своїх письмових поясненнях підтримала позовні вимоги іншого співвласника [PERSON] , яка, як встановлено судом, одноособово утримує квартиру. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.01.2021 р. власниками квартири [ADDRESS] є відповідачі - [PERSON] та [PERSON] , яким належить по 1/2 частині квартири. Судом встановлено, що 30.12.2020 р. в квартирі [ADDRESS] , власниками якої є відповідачі, внаслідок виникнення аварійних режимів роботи в електромережі відбулась пожежа, в результаті ліквідації якої відбулось залиття квартири [ADDRESS] , 1/2 частина якої належить позивачу. Так, згідно листа Шевченківського районного управління ГУ ДСНС України у м.Києві від 12.05.2021 р. № 23/935 та акта про пожежу, зазначено, що ймовірною причиною пожежі, яка сталася в житловій кімнаті квартири [ADDRESS] - є виникнення аварійних режимів роботи в електромережі. Актом залиття від 13.01.2021р. встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] сталось з розташованої поверхом вище квартири [ADDRESS] , яка була залита водою працівниками пожежної служби при ліквідації пожежі 30.12.2020 р. у цій квартирі. Також судом встановлено, що 22.01.2021 р. відбулось повторне залиття квартири позивача, про що було складено акт залиття від 02.02.2021 р., у висновку якого комісія встановила, що внаслідок недбалого відношення після пожежі, яка сталася 30.12.2020 р., не було відновлено скління вікон у квартирі [ADDRESS] , що спричинило розмерзання опалювального приладу центрального опалення та залиття нижче розташованої квартири [ADDRESS] . Внаслідок залиття квартири позивач вимушена була орендувати осушувач повітря 28.01.2021 р. та 08.02.2021 р., вартість оренди якого загалом склала 4320,00 грн., та замовила послугу із вивезення сміття на 2120,00 грн., що підтверджується копіями рахунків та фіскальних чеків. Оскільки у зв`язку з систематичними затопленнями, а також у зв`язку з тим, що житлова квартира позивача не була придатна для проживання, остання була вимушена тимчасово проживати у чужій квартирі за адресою: [ADDRESS] та сплачувати комунальні послуги за цю квартиру, що підтверджується копією довіреності на уповноваження мати вільний доступ та користуватися квартирою. Загальна сума витрат на комунальні послуги становила 4140,32 грн., що підтверджується копіями чеків про сплату. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 своєї постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6, суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідок дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Відповідно до звіту про оцінку збитків № 62/21 від 18.02.2021 р., розмір матеріальних збитків, який завданий власнику в результаті залиття квартири [ADDRESS] , яке трапилось при ліквідації пожежі 30.12.2020 р. та після розмерзання опалювального приладу центрального опалення квартири [ADDRESS] , що трапилось 22.01.2021 р., станом на момент складання звіту, становить 206069,00 грн. За виготовлення вказаного звіту позивачем сплачено 2500,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. Разом з тим, як вже було встановлено судом, позивач внаслідок залиття її квартири понесла також витрати на оренду осушувача повітря в сумі 4320,00 грн., послуги з вивезення сміття в сумі 2120,00 грн., оплату комунальних послуг за квартиру, в якій позивач вимушена була тимчасово проживати, в сумі 4140,32 грн., що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, позивачу внаслідок залиття її квартири було завдано матеріальну шкоду у загальному розмірі 216649,32 грн., що підтверджено дослідженими судом доказами. На спростування факту заподіяння шкоди (залиття квартири) та визначення розміру матеріального збитку, відповідачами не було надано суду жодного доказу. Згідно положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Як передбачено вимогами ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Оскільки, квартира [ADDRESS] належить відповідачам на праві спільної часткової власності, тому останні мають нести відповідальність за завдану позивачу шкоду, внаслідок залиття її квартири, пропорційно розміру частки кожного з них у праві власності, тобто в рівних частках, а не солідарно. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що позивачу було заподіяно матеріальну шкоду у вигляді пошкодження належної їй на праві власності квартири, внаслідок її залиття з вини відповідачів, суд приходить до висновку, що позов у частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] матеріальну шкоду завдана внаслідок залиття квартири у загальній сумі 216649,32 грн. в рівних частках, а саме по 108324,66 грн. з кожного. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ст. 23 ЦК України). Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ч. 1 ст. 1167 ЦК України). Таким чином, оскільки внаслідок залиття, що сталось з вини відповідачів, пошкоджено майно позивача, у зв`язку з чим остання була тривалий час позбавлена можливості вести звичний спосіб життя, були суттєво порушені її життєві плани, так як, проведення вимушеного незапланованого ремонту квартири вимагало значних додаткових зусиль та часу, суд,

Outcome: partial