Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

До Чернівецького районного суду звернувся [PERSON] з вище зазначеним позовом, в якому просить змінити розмір стягуваних аліментів із 1/4 частини усіх видів заробітку і доходів, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку що стягуються на підставі рішення Барського районного суду Вінницької області від 15.01.2019 року для утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача - адвокат Поліщук О.В., який діє на підставі договору про надання правничої допомоги від 15.09.2022, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність його довірителя. Вимоги свого довірителя [PERSON] підтримує та просить їх задоволити. Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки (ч.1 ст.64 ЦПК України). Відповідач в судове засідання не з`явилася, скориставшись своїм правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України, через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи у її відсутність. У поданому відзиві позовні вимоги щодо зміни розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини не визнає та заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи суд відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] з огляду на наступне. Судом встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін є неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно рішення Барського районного суду Вінницької області (справа №125/1934/18) вирішено стягувати із [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти для утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 усіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.10.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9). 22.02.2019 року Барським районним судом Вінницької області видано виконавчий лист про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти для утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Згідно постанови головного державного виконавця Чернівецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 13.03.2019 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №125/1934/18, виданого 22.02.2019 Барським районним судом Вінницької області (ВП №58584247) (а.с. 20). Із розрахунку, проведеного старшим державним виконавцем Чернівецького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області вбачається, що станом на 01.09.2022 заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів для утримання неповнолітнього сина [PERSON] становить 9177 грн. 99 коп. (а.с. 21). Відповідно до ч.3 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року №2037-VІІІ) розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів, незалежно від правових підстав їх праці (робота за трудовим договором, відповідно до вимог КЗпП, робота за контрактом за кордоном тощо). Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022, №2710-IX затверджено прожитковий мінімум для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Частиною 2 статті 182 СК України передбачає мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідного віку, у той час як максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній визначається судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» орієнтує суди на те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. «Про виконавче провадження» максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати в цілому 50 відсотків заробітної плати цієї особи (абзац 4 п. 17). Згiдно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини вiд 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789Х11(78912) вiд 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхiдний для фізичного, розумового, духовного, морального i соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповiдальність за забезпечення в межах своїх здібностей i фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи зміст ст., ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що після ухвалення первісного рішення про стягнення з нього аліментів на користь відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON] , у позивача погіршився стан його здоров`я. Так, як вбачається із висновків лікарів від 01.09.2022, 06.05.2022, 06.09.2022 [PERSON] хворіє і його діагноз наступний:післяопераційна спайкова хвороба ОГП, часткова кишкова непрохідність; гіпертонічна хвороба ІІ ст., гіпертензивне серце; післяопераційний деформуючий артроз правого колінного суглобу ІІІ ст.., стійкий больовий синдром (а.с. 15, 16, 17). Довідкою до акта огляду медико - соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №017861 підтверджено, що [PERSON] є інвалідом третьої групи інвалідності загального захворювання. Із довідки №287, виданої 30.08.2022 виконавчим комітетом Чернівецької селищної ради Могилів - Подільського району Вінницької області, вбачається, що [PERSON] проживає по [ADDRESS] разом зі своєю матір`ю [PERSON] , 1939 року народження, яка потребує постійного догляду, який здійснює [PERSON] (а.с. 11). Як свідчить копія трудової книжки серії [NUMBER] , останній запис щодо працевлаштування (чи звільнення з роботи) [PERSON] проведено 07.08.2009 і зазначено про припинення виплати останньому допомоги по безробіттю, будь - які інші записи щодо подальшого працевлаштування чи виплату допомоги [PERSON] відсутні (а.с. 18-19). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджено копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] , виданого 30.08.1974 року виконкомом Вила - Ярузької сільської ради Могилів - Подільського району вінницької області, в якому його матір`ю значиться [PERSON] (а.с. 13). Як свідчить довідка №606, видана 06.09.2022 комунальним некомерційним підприємством «Чернівецька районна лікарня Чернівецької селищної ради», [PERSON] , [INFO] , перебуває на «Д» обліку в КНП «Чернівецька районна лікарня Чернівецької селищної ради» з діагнозом ІХС дифузний кардіофіброз, гіпертонічна хвороба ІІ ст. ІІІ ст. Ризик ІV. Гіпертензивне серце Б ІІІ. Потребує сторонньої допомоги (а.с. 14). Копією рішення лікарського - консультативної комісії комунального некомерційного підприємства «Чернівецький центр первинної медико - санітарної допомоги Чернівецької районної ради» від 08.02.2023 за №13 підтверджено, що [PERSON] (тобто, мати позивача по справі) є особою похилого віку, має хвороби, що перешкоджають пересуванню та самообслуговуванню, потребує постійного стороннього догляду. Згідно копії рішення лікарського - консультативної комісії комунального некомерційного підприємства «Чернівецький центр первинної медико - санітарної допомоги Чернівецької районної ради» від 08.02.2023 за №13 [PERSON] може надавати соціальну послугу. Таким чином, суд вбачає суттєву зміну (погіршення) стану здоров`я платника аліментів (позивача), в порівнянні з його станом здоров`я на момент ухвалення рішення про стягнення з нього на користь відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідно до положень ст.192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів. Наведені вище обставини свідчать і про зміну сімейного стану позивача - здійснює догляд за матір`ю - особою похилого віку, яка має хвороби, що перешкоджають пересуванню та самообслуговуванню, потребує постійного стороннього догляду, що загалом впливає на його матеріальне становище й, на думку суду є окремою підставою для зменшення розміру аліментів, присуджених йому рішенням суду. Суд не приймає до уваги твердження відповідача про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки, вони за її власним переконанням є непідтвердженими, так як позивачем (його представником) надано належні, допустимі та достатні докази, якими вони обгрунтовують свої вимоги про зміну розміру стягуваних аліментів. Виходячи з наведених позивачем доводів, враховуючи заперечення відповідача, суд приходить до переконання, що розмір аліментів, що стягується з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина слід змінити і стягувати з нього аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини [PERSON] щомісяця, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітньої дитини. 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч.2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку з чим при зменшеному за даним рішенням суду розміром аліментів, що присуджені до стягнення, мінімальний їх розмір складатиме 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст., ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки) (постанова Верховного суду України №6-143 ЦС13 від 05.02.2014 року). З врахуванням роз`яснень, що містить Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", суд відповідно до ст., ст.181, 192 СК України вважає належними та достатніми підставами для зміни розміру стягуваних аліментів, які зобов`язаний сплачувати [PERSON] для утримання неповнолітньої дитини. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Рішення ЄСПЛ в справі "SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE", № 4909/04, § 58, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч.1 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Частиною 4 статті 178 ЦПК України встановлено, що копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються: докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи (ч.5 ст.178 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо зміни розміру стягуваних аліментів. Враховуючи в сукупності всі обставини справи, беручи до уваги докази, які одержані у встановленому законом порядку, суд в силу статей 181, 192 СК України та виходячи з розміру прожиткового мінімуму, затвердженого статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022, №2710-ІХ, приходить до висновку про зміну розміру стягуваних із позивача аліментів, що стягуються на підставі рішення Барського районного суду Вінницької області. При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справ в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, на професійну правничу допомогу. Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.141 ЦПК України). З врахуванням того, шо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат (судового збору), суд приходить до висновку про їх слід компенсувати за рахунок держави За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити рішення щодо стягнення аліментів до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. На підставі ст., ст. 180, 181, 182, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved