Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння та відшкодування збитків. Зазначає, що в січні 2021 р. [PERSON] оголосив продаж належного йому автомобіля ВАЗ 2121 "Нива" д.н.з. [NUMBER] , рекламуючи належний технічний стан цього автомобіля. 30.01.2021 р. він [PERSON] , разом з [PERSON] відвідали в м. Умань [PERSON] з яким була узгоджена продажна ціна автомобіля 950 доларів США та погоджена форма нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля в наступному. На вимогу [PERSON] він передав йому в присутності [PERSON] 900 дол. США та 1500 грн., які зняв з власного рахунку, відкритого в Приватбанку. З передачею автомобіля йому також був переданий технічний паспорт на автомобіль ВАЗ 2121 "Нива" в якому виявилась інформація про належність автомобіля [PERSON] . На зазначене [PERSON] повідомив, що [PERSON] є його померлою тещею та дружина якраз оформлює спадщину, після отримання свідоцтва про право на спадщину на автомобіль буде посвідчено нотаріально договір купівлі-продажу автомобіля. Вказує, що довірившись [PERSON] , він прийняв автомобіль ВАЗ 2121 «Нива» та послідував на ньому до свого місця проживання. На автошляху Христинівка- Монастирище виявилась технічна несправність ходової частини автомобіля та двигуна. Шляхом буксирування, автомобіль був поставлений на ремонт до спеціаліста авторемонтника в м. Монастирище [PERSON] , який провів ремонт ходової частини, на який було витрачено 14000 грн., та який зробив висновок про потребу капітального ремонту двигуна або його заміни. 07.02.2021 р. він доставив автомобіль ВАЗ 2121 «Нива» [PERSON] та зажадав повернення отриманих ним коштів. Прийнявши автомобіль, [PERSON] відмовляється від повернення грошових коштів та затрат на ремонт автомобіля. Із зазначеним питанням він звернувся до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, однак отримав відповідь, що спір між ними з відповідачем є цивільно-правовими відносинами. Просить стягнути з відповідача на його користь 900 доларів США, що становить 32431 грн., 1500 грн., 14000 грн. та 2000 грн. витрат на правничу допомогу. Ухвалою судді справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні, відповідно до ст. 274 ЦПК України, без повідомлення сторін. Про проведення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні позивач та відповідач повідомлені належним чином. Заперечення проти такого розгляду справи від відповідача судом у встановлений строк не отримано. 31.03.2023 від представника відповідача [PERSON] адвоката Яроміч О.В. надійшов Відзив на позовну заяву в якому зазначає, що ніяких коштів від позивача [PERSON] ніколи не отримував і будь-яких автомобілів йому не продавав. Викладені у позові обставини не відповідають дійсності, жодних доказів в підтвердження даних обставин не існує, тому їх і не додано до позовної заяви. Відповідач заперечує будь-які домовленості і зобов`язання стосовно позивача, а позивач цього не довів, твердження позивача про наявність будь-яких зобов`язань стосовно цих позовних вимог - є припущенням. Відповідно до ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України «Межі здійснення цивільних прав»: не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Жодного доказу до позовної заяви не додано. Вказує, що відповідач [PERSON] дійсно показував позивачу автомобіль, який належав батьку його дружини, позивач виявив намір придбати даний автомобіль, але згодом передумав. Жодних коштів від нього відповідач ніколи не отримував. Будь-яких договорів між сторонами укладено не було. Відповідач не брав на себе жодних обов`язків компенсувати позивачу будь-які витрати. Таким чином, викладені позивачем обставини не відповідають дійсності, є надуманими, позовна заява не ґрунтується на законі та не підлягає задоволенню в повному обсязі. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Вивчивши позовну заяву та матеріали справи, з`ясувавши усі обставини справи, суддя вважає позовну заяву не обґрунтованою та такою, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що відповідач [PERSON] допомагав з продажем автомобіля ВАЗ 2121 "Нива" д.н.з. [NUMBER] родичам своєї дружини. На підтвердження своїх позовних вимог щодо купівлі-продажу зазначеного автомобіля позивачем [PERSON] надано суду довідку від 26.05.2021 о/у ВКП Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Шевченка Є., лист т.в.о. начальника Уманського РУП ГУНП в Черкаській області Матвійчука В. від 02.06.2021 № 6595, письмові пояснення відповідача [PERSON] (частково нечитабельні). Інших документів позивачем на підтвердження своїх вимог суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності на майно набувається на підставах не заборонених законом, зокрема із правочинів. Згідно з п. 3 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першої ст. 206 цього Кодексу. Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена й постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998р. №1388, якою затверджені «Правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів та мотоколясок» (далі-Правила). Згідно з п.2 «Правил» вони є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб. Відповідно до п. 7 зазначених «Правил» власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Згідно п. 8 «Правил» державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Згідно абз. 4 п. 8 «Правил» документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою; договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу та договір купівлі-продажу предмета лізингу; акт про проведений електронний аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем. акт про придбання товару на електронному аукціоні, виданий митним органом у разі продажу транспортних засобів у випадках, передбачених статтею 243 Митного кодексу України; договір купівлі-продажу, оформлений в електронному вигляді через електронний кабінет водія або Єдиний державний вебпортал електронних послуг. Сукупність наведених обставин дозволяють суду дійти висновку про те, що в установленому порядку договір купівлі-продажу спірного автомобіля між його власником і позивачем не укладався, а таким чином, фактично перехід права власності на автомобіль не відбувся. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. За змістом вказаних процесуальних норм, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту. Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів щодо придбання спірного автомобіля, його ремонту, тощо. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини першої ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На позивача покладений обов`язок довести в суді ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 76-83 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав. Таким чином, при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed