Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

27.01.2021 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є співвласником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності. При цьому, на даний час у вказаній квартирі значиться зареєстрованим її колишній чоловік, який без поважних причин з листопада 2019 року в ній фактично не проживає та з реєстрації в добровільному порядку не знімається, а тому позивачка звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою від 22.03.2021 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 26.01.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка в судове засідання не з`явилась, однак на адресу суду надійшла її письмова заява, зі змісту якої вбачається, що остання позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за її відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечила. Треті особи в судове засідання не з`явились, однак на адресу суду надійшли їх письмові заяви, зі змісту яких вбачається, що останні проти позовних вимог не заперечили та просили суд розглянути справу за їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав. Враховуючи, що позивачка не заперечила проти проведення заочного розгляду справи, при цьому відповідач, що належним чином повідомлявся про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що позивачка є співвласником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності від 05.01.2012 р. Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання від 10.02.2021 р., за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації, в квартирі [ADDRESS] значиться зареєстрованим [PERSON] з 25.09.2012 р. Відповідно до акту від 26.12.2020 р., складеного сусідами, які проживають поряд з квартирою позивачки, та посвідченого приватним нотаріусом КМНО Березій І.І., [PERSON] не проживає у квартирі з 01.11.2019 р. Судом встановлено, що відповідач не є членом сім`ї жодного з власників майна, при цьому внаслідок розірвання зареєстрованого з позивачкою шлюбу та припинення сімейних відносин перестав бути членом її сім`ї, однак значиться зареєстрованим, але без поважних причин з 01.11.2019 р. не проживає у належній позивачці та її батькам квартирі. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно до вимогами ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що позивачка є співвласником квартири [ADDRESS] , а відповідач, який вже не є членом її сім`ї, значиться зареєстрованим у цій квартирі, але більше трьох років без поважних причин в ній не проживає, суд приходить до висновку, що останній втратив право користування вказаним житловим приміщенням, а тому вважає за необхідне визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved