Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

Представник позивача, адвокат Ніколенко М.Є., звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , виконкому Центрально-Міської районної у місті ради про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] померла - [PERSON] . Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з 1/2 частки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. 02.12.2020 позивач звернулася до Першої криворізької нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої відкрита спадкова справа 463/2020. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено з тих підстав, що позивач не є спадкоємцем за законом, заповіту спадкодавець не складав, а факт проживання однією сім`єю більш ніж п`ять років не встановлено. Будинок [PERSON] успадкувала від свого батька. [PERSON] разом зі своєю сім`єю отримав земельну ділянку під забудову та 1939 році закінчив будівництво свого будинку. Заміж [PERSON] не вийшла, своїх дітей у неї не було. Все своє життя померла мешкала у цьому будинку і породнилася зі своїми сусідами - [PERSON] та її родиною. З 1995 року вони почали вести спільне господарство, разом на всіх засіювали город, робили сумісні закупи на зиму та спільну консервацію влітку. З 2012 року [PERSON] з померлою стали проживати спільно однією сім`єю, мали спільний бюджет і побут, вели спільне господарство, допомагали один одному та спільно несли витрати. Також померла мала намір укласти з позивачем договір довічного утримання, однак раптово захворіла і померла. Позивач [PERSON] самостійно оплачувала лікування, купувала ліки, доглядала, а після смерті взяла на себе організацію поховання, оплатила всі ритуальні послуги (докази додаються). З родичів у померлої [PERSON] залишився тільки племінник - [PERSON] (відповідач), який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На даний час відповідач зі своєю сім`єю фактично мешкає у Ізраїлі та має громадянство цієї країни. [PERSON] з відповідачем та його сім`єю спілкується, знаходиться в товариських відносинах. Спадкове майно [PERSON] , відповідач [PERSON] приймати не збирається, сам запропонував [PERSON] прийняти спадщину та оформити майно на себе. Інших спадкоємців у [PERSON] немає. Спір з приводу спадкового майна з відповідачем відсутній. Враховуючи наведені обставини, позивач просить встановити факт проживання однією сім`єю з 2012 по 17.10.2020 рік [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] . На підставі ухвали суду від 25.11.2020 залучено в якості співвідповідача виконком Центрально-Міської районної у місті ради. Під час розгляду справи позивач позов підтримала та наполягала на його задоволенні, одночасно з цим пояснила, що у 2012 році залишила родину та переїхала жити до сусідки - [PERSON] . Жили разом та вели спільний побут, доглядала за нею, купувала продукти харчування та ліки. Витрати на поховання взяла на себе. З родичів у [PERSON] також була сестра - [PERSON] , яка померла влітку 2018 року, а також син сестри - [PERSON] , який помер у 2019 році. Представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, хоча про ас та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких заяв та клопотань не надав. Представник виконкому Центрально-Міської районної у місті ради надала заяву про розгляд справи за відсутності представника виконкому, просить ухвали законне та обґрунтоване рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, визнавши їх достатніми для ухвалення рішення у справі суд вважає позов не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.10.2020 (а.с. 10). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з 1/2 частки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою криворізькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №1-194 від 16.01.2001. (а.с. 13) Згідно з актом від 14.07.2021, посвідченим головою квартального комітету №55 виконкому Центрально-Міської у місті ради Коваленко Ю.В., позивач [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та померла [PERSON] вели спільне господарство з 1995 року, а з 2012 року проживали однією сім`єю. З письмової заяви від 29.06.2021 вбачається, що племінник [PERSON] - [PERSON] на даний час мешкає у м. Кацрін, республіка Ізраїль, повідомляє, що обізнаний про наявність спадкового майна після померлої тітки - [PERSON] . Із заявою про прийняття спадщини звертатись не буде, не заперечує, щодо оформлення спадщини у вигляді житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на [PERSON] не заперечує. Зі спадкової справи №463-2020, заведеної Першою криворізькою державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області після смерті [PERSON] на підставі заяви [PERSON] вбачається, що окрім позивача [PERSON] інших спадкоємців, передбачених законом немає, згідно з даними Спадкового реєстру інформація про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину відсутня, заповіти від імені померлої не посвідчувались, спадкові договори не укладались. Постановою від 13.05.2021 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з не встановленням між позивачем та спадкодавцем факту проживання однією сім`єю більш ніж п`ять років. Крім цього, під час розгляду справи були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] , які кожен окремо, пояснили, що [PERSON] та позивач [PERSON] є їх сусідками, позивач мешкала з [PERSON] з 2012 року, готувала їй їжу, купувала ліки та вела спільне господарство. З чоловіком [PERSON] не мешкала, мешкала з сусідкою - [PERSON] . Свідкам відомо, що позивач казала, що хоче переписати на себе майно [PERSON] . Аналізуючи норми права, на які посилається позивач у позові, а також норми права, які слід застосувати, мотиви їх застосування суд приходить до таких висновків. Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання осіб сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність у осіб особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо. Належними та допустимими доказами проживання осіб однією сім`єю є, зокрема: довідки з місця проживання; свідчення свідків; спільні фото, листи ділового та особистого характеру тощо; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що особи вважали себе сім`єю, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі статтею 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. При цьому, до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім`єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти принаймні п`ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім`єю. Ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц (провадження №14-130цс19) зазначено, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі №644/6274/16-ц (провадження №14-283цс18), та Верховним Судом у постановах від 09 січня 2020 року у справі №186/421/17 (провадження №48280св18); від 09 червня 2021 року у справі №346/5702/18 (провадження №61-17111св20) та від 01 вересня 2021 року у справі №523/9720/17 (провадження №61-7715св21). Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , 15.09.1979 зареєструвала шлюб з [PERSON] та на час розгляду справи мешкає з чоловіком за вказаною адресою. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] та за життя була зареєстрована та мешкала за адресою: [ADDRESS] . Тобто, позивач [PERSON] та спадкодавець [PERSON] були сусідами. З 1995 року та до часу смерті [PERSON] позивач всіляко допомагала сусідці [PERSON] по господарству: придбавала та готувала їжу, прибирала у будинку, стежила за городом, купувала ліки, тощо. У подальшому взяла на себе витрати з поховання. Разом з цим, виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем тверджень, щодо проживання однією сім`єю з [PERSON] не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Так, у якості письмового доказу позивачем суду представлено лише акт від 14.07.2021 року, складений зі слів сусідів [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), посвідченим головою квартального комітету №55 виконкому Центрально-Міської у місті ради Коваленко Ю.В. (а.с. 15). Будь-яких інших письмових доказів (спільних фотографій, особистих листів тощо) проживання позивача разом із [PERSON] , як стверджує [PERSON] в позовній заяві з 2012 року, суду не представлено, клопотання про витребування відповідних доказів суду - не заявлено, що підтверджується матеріалами справи, протоколами судових засідань. Показання свідків [PERSON] та [PERSON] не можуть бути прийняті до уваги за належні та допустимі докази спільного проживання однією сім`єю позивача із [PERSON] не менше як п`ять років до дня відкриття спадщини, оскільки вказані свідки є сусідами позивача, тому вказані особи можуть бути зацікавленими у результаті розгляду справи. При цьому, судом не можуть бути прийняті до уваги за належні та допустимі докази спільного проживання однією сім`єю й пояснення самої [PERSON] , яка перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з чоловіком, без будь-яких підстав, з 2012 року залишила зареєстроване місце проживання та стала мешкати разом із сусідкою. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень Отже, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту проживання позивача і [PERSON] однією сім`єю протягом не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Аналогічного висновку дійшов Дніпровський апеляційний суд у постанові від 29.06.2022 у справі № 216/2651/21 (провадження №22-ц/803/2016/22). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати слід покласти на позивача. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed