Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

У провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувала справа № 758/3723/20 за позовом Київської міської ради до [PERSON] , державного реєстратора Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Бандури Юрія Вікторовича, про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права приватної власності, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан. В судовому засіданні 10.05.2023 представник відповідача [PERSON] адвокат Коганкова О.О. (надалі за текстом - представник відповідача [PERSON] ) подала клопотання про стягнення судових витрат та надала копії квитанцій до прибуткових ордерів на підтвердження понесених відповідачем витрат на правову допомогу. Рішенням суду від 10.05.2023 позов Київської міської ради до [PERSON] , державного реєстратора Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Бандури Юрія Вікторовича, про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права приватної власності, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан залишено без задоволення, призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати, надано строк для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до 15 травня 2023 року. В судовому засіданні 06.06.2023 представник позивача подав заперечення на клопотання про стягнення судових витрат, просив відмовити у задоволенні клопотання у повному обсязі з тих підстав, що зазначений представником відповідача розмір витрат є необґрунтованим, неспівмірним складності справи та виконаних адвокатом робіт, крім того, розмір витрат не підтверджений належними доказами. Зокрема, не надано детального опису наданих послуг, в договорі про надання правової допомоги відсутній порядок обчислення адвокатського гонорару. Представник відповідача [PERSON] 06.06.2023 подала до суду заяву про долучення додаткових доказів понесення судових витрат (додаткова угода, акти виконаних робіт), у заяві просила розглянути питання судових витрат без її участі. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце засідання повідомлялись належним чином. Дослідивши матеріали справи та заяву представника позивача, суд зазначає наступне. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17. У постановах від 31.01.2019 у справі № 19/64/2012/5003, від 14.01.2019 у справі № 927/26/18, від 24.12.2020 у справі № 640/20683/19 Верховний Суд дійшов до висновку, що повідомлення учасником справи про те, що докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення у справі, надає право останньому на відшкодування таких витрат у судовому порядку. Така заява може бути подана разом з позовом, відзивом, письмовими поясненнями або у формі окремого процесуального документу. Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У такому випадку суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 ЦПК України. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Як встановлено судом, в судовому засіданні 10.05.2023 представник відповідача [PERSON] подала клопотання про стягнення судових витрат у розмірі 21 700 грн. На підтвердження витрат надала копії квитанцій до прибуткових ордерів від 01.03.2021, 25.06.2021, 21.10.2021, 01.11.2021, 02.11.2022 на загальну суму 21 700 грн. Також у матеріалах справи знаходиться договір про надання правової допомоги № 46/03-21 від 01.03.2021 та договір про надання правової допомоги від 01.11.2021. Рішенням суду від 10.05.2023 по справі № 758/3732/20 позов Київської міської ради до [PERSON] , державного реєстратора Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Бандури Юрія Вікторовича, про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права приватної власності, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан залишено без задоволення, призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати, надано строк для подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до 15 травня 2023 року. Представник відповідача [PERSON] 06.06.2023 подала до суду заяву про долучення додаткових доказів понесення судових витрат, а саме: додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги, а також актів виконаних робіт. Суд зазначає, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, докази, що підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Крім того, у Рішенні суду від 10.05.2023 було встановлено строк до 15.05.2023 для подання доказів на підтвердження понесених витрат. Таким чином, зазначена заява та долучені до неї документи подані представником відповідача після закінчення встановленого строку, і відповідно, не можуть бути прийняті судом як докази при вирішенні питання про судові витрати. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо, дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Зазначений висновок відповідає позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» тлумачить «гонорар успіху» як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта. Якщо такі угоди є юридично дійсними, то визначені суми підлягають сплаті клієнтом (§55). Водночас відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, крім того, умова розумності їх розміру. Представник відповідача [PERSON] просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 700 грн. В той же час, у наданих документах не визначено порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядку його сплати, умови повернення тощо, що, відповідно, не дає суду можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру гонорару. Також, надані на підтвердження розміру понесених витрат докази не містять детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. За таких обставин, суд доходить до висновку, що витрати відповідача [PERSON] на професійну правничу допомогу не підтверджені належними та допустимими доказами, а отже, не підлягають стягненню.

Outcome: dismissed