Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

У грудні 2022 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення із [PERSON] надміру виплачених коштів у розмірі 39 564,71 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. [PERSON] у листопаді 2001 року була зарахована на посаду лаборанта-бактеріолога епідеміологічному відділі санітарно-епідеміологічної станції Оболонського району, з якої була звільнена 05 травня 2010 року. У травні 2010 року вона звернулася до управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі із заявою про призначення пенсії за вислугу років. Відповідачці з 06.05.2010 була призначена пенсія за вислугу років з урахуванням до страхового стажу у подвійному розмірі періодів роботи з 17.09.1997 по 31.12.2003. 22 вересня 2010 року [PERSON] звернулась до управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі із заявою про працевлаштування. У лютому 2014 року при відпрацюванні «індивідуальних відомостей про зарахування особи» було встановлено наявність пільгового стажу роботи у [PERSON] , що не дає право на виплату пенсії за вислугу років. Відповідно до наданої довідки управлінням освіти Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації та інформації наданої листом № 11-к від 14.03.2014 було підтверджено стаж роботи на педагогічній посаді відповідачки, яка також дає право на пенсію за вислугу років. Таким чином. Управлінням було прийнято рішення від 14.02.2014 про припинення виплати пенсії з 01.03.2014 та нараховано переплату пенсії за період з 25.08.2010 по 29.02.2014 в сумі 39564,71 грн., так як дана посада не дає право на виплату пенсії за вислугу років. За таких обставин по пенсійній справі [PERSON] виникла переплата розмірі 39564,71 грн. за період з 25.08.2010 по 29.02.2014. З метою досудового врегулювання питання щодо відшкодування надміру виплачених коштів в сумі 39564,71 грн на адресу відповідача було направлено листи від 13.04.2018 та 111.08.2020 про повернення коштів, однак були [PERSON] проігноровані, а кошти неповернуті. Враховуючи вищезазначене, просить стягнути з відповідача на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві безпідставно отриманих коштів (пенсію) в загальній сумі 39564,71 грн. Ухвалою суду від 24.01.2023 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, де роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Суд, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом. Судом встановлено, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві з 06.05.2010 року перебувала [PERSON] , яка отримувала пенсію за вислугу років з урахуванням до страхового стажу у подвійному розмірі періодів роботи з 17.09.1997 по 31.12.2003 роки. 22 вересня 2010 року [PERSON] звернулась до управління Пенсійного фонду України в Оболонському районі із заявою про працевлаштування (а.с. 19). Обгрунтовуючи підстави звернення з даним позовом до суду, позивач посилається на те, що при відпрацюванні «індивідуальних відомостей про зарахування особи» було встановлено наявність пільгового стажу роботи у [PERSON] , що не дає право на виплату пенсії за вислугу років, оскільки довідкою управлінням освіти Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації та інформації наданої листом № 11-к від 14.03.2014 було підтверджено стаж роботи на педагогічній посаді відповідачки, яка також дає право на пенсію за вислугу років. У зв`язку з чим виникла переплата у розмірі 39 564,71 грн. за період з 25.08.2010 по 29.02.2014 року, яку позивач просить стягнути з відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Приписами ст. 1215 Цивільного кодексу України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презумуються. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Тобто, механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов Головного управління пенсійного фонду України в місті Києві до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки позивачем не доведено факту недобросовісного набуття відповідачем коштів. Нарахування управлінням, що призвело до завищеного розміру грошового утримання до виплати не доводить факту недобросовісного набуття відповідачем коштів. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Головного управління пенсійного фонду України в місті Києві до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих виплачених грошових коштів є необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed