Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою в якій просить: позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню її неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 25% прожиткового мінімуму для утримання дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення нею повноліття, на користь тих установ чи осіб , яким буде передано дитину. Вимоги обгрунтовані тим, що відповідач - [PERSON] є одинокою матір`ю, батько дітей записаний відповідно до ч.1 ст.135 СК України. На даний час вона проживає за кордоном, в Україні проживала без реєстрації по [ADDRESS] . З «Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку» стало відомо, що її неповнолітній син - [PERSON] , [INFO] , залишився без нагляду мами, яка залишила його на співмешканця - [PERSON] , а сама залишилась за кордоном. Співмешканець вигнав неповнолітнього з дому. За результатами проведенної перевірки мати вийшла на зв`язок та повідомила, що неповнолітній [PERSON] їй не потрібен та подальша його доля її не цікавить. Станом на даний час, неповнолітнй [PERSON] позбавлений батьківського піклування та влаштований до КЗ «Новопразька спеціальна школа Кіровоградської обласної ради». Враховуючи той факт, що [PERSON] вихованням свого сина не займається, не опікується його станом здоров`я, не створює необхідних умов для його повноцінного харчування та матеріального забезпечення, а також те, що вона повністю самоусунулась від виконання батьківських обов`язків щодо нього, не проявляє батьківської турботи, позивач змушений звернутись з даною позовною заявою до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у розумінні положеньп.п.3,4 ч.8, ч.11 ст.128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомила. З відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України вбачається, що [PERSON] , [INFO] , перетнула Державний кордон України 05 березня 2023 року. В матеріалах справи міститься її заява в якій вона надала згоду на позбавлення її батьківський прав відносно [PERSON] , оскільки вона не може піклуватися про нього, так як він не реагує на її зауваження і вона не являється для нього авторитетом. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , його матір`ю значаться [PERSON] . Відомості про батька дитини внесені за вказівкою матері на підставі ч.1 ст.135 СК України (а.с.12;16). Відповідно до довідки виданої виконкомом Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, [PERSON] , [INFO] фактично проживав за адресою: [ADDRESS] . До складу його сім`ї входять: мати - [PERSON] , сестра - [PERSON] , співмешканець матері - [PERSON] , мати співмешканця - [PERSON] .. З акту про непроживання сім`ї від 10 серпня 2022 року вбачається, що за вищевказаною адресою [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не проживають, оскільки близько чотирьох місяців тому виїхали до Німеччини (а.с.22;23). З повідомлення ВП №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області та акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 26 жовтня 2022 року вбачається, що 26 жовтня 2022 року до ВП №1 (м.Знам`янка) зі служби 102 надійшло повідомлення від громадянина [PERSON] , [INFO] , про те що громадянин [PERSON] вигнав його з дому. Під час спілкування з працівниками поліції [PERSON] повідомив, що дійсно він не бажає, щоб неповнолітній [PERSON] проживав з ним та відмовився впускати його до будинку, оскільки він разом із своєю співмешканкою вирішили, що останній проживатиме у свого дідуся в с.Цибулеве. В ході телефонної розмови дідусь неповнолітнього [PERSON] повідомив, що не бажає останнього бачити в своєму домі. Мати [PERSON] , під час спілкування з працівниками поліції повідомила, що він їй не потрібний та подальша його доля її не цікавить (а.с.13). Рішенням виконавчого комітету Субоцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області №-124 від 09 листопада 2022 року, [PERSON] [INFO] , надано статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с.17). З повідомлення Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області вбачається, що з часу доставки дитини відповідно «Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку» [PERSON] був тимчасово влаштований до рідного дядька - [PERSON] .. В подальшому, на підставі рішення виконавчого комітету Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області №-145 від 20 грудня 2022 року неповнолітнього, позбавленого батьківського піклування [PERSON] влаштовано до КЗ «Новопразька спеціальна школа Кіровоградської обласної ради», де він характеризується посередньо (а.с.18;19;21). Довідка видана адміністрацією КЗ «Новопразька спеціальна школа Кіровоградської обласної ради» свідчить про те, що [PERSON] , [INFO] , учень восьмого класу, дійсно навчається у вищезазначеному навчальному закладі з 29 вересня 2015 року та має статус дитини позбавленої батьківського піклування і перебуває на повному державному утриманні. Згідно з висновком про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] зробленого виконавчим комітетом Суботцівської сільської ради як органом опіки та піклування, виконавчий комітет прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9). Вказаний висновок органу опіки та піклування затверджено рішенням виконавчого комітету Суботцівської сільської ради від 24 січня 2023 року за №-1 за підписом сільського голови (а.с.7). В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] показав, що не бажає щоб його матір позбавляли батьківських прав, вказав, що хоче проживати з матір`ю. При цьому, фактично підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, що після повернення до України з Німеччини, звідки його було депортовано, мати залишила його на вітчима і поїхала, долею його належним чином не цікавиться. Після влаштування його у грудні 2022 року до КЗ «Новопразька спеціальна школа Кіровоградської обласної ради», декілька разів дзвонила, обіцяла його забрати. Згідно зі ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 51 Конституції України проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до вимог ст.ст. 150, 155, 180 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов`язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення від виконання батьківських обов`язків передбачає систематичне невиконання обов`язку турбуватись про дітей, в чому воно б не виражалось (не годувати, не забезпечувати необхідним одягом, медичною допомогою, словом не робиться нічого для задоволення життєво важливих потреб дитини). Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач [PERSON] тривалий час не проявляє до свого сина належного інтересу, не забезпечує його необхідним та достатнім харчуванням, доглядом, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює необхідних умов для його виховання та життя, не турбується про його безпеку. Покинула сина на співмешканця та поїхала за кордон. Надала письмово згоду на позбавлення її батьківських прав. Всі ці обставини свідчать про те, що відповідач самоусунулася від виховання дитини. Судом не встановлено об`єктивних причин, які б унеможливлювали піклування відповідачем про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, її виховання, підготовку до самостійного життя, її медичний догляд та лікування, спілкування з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; інтерес до її внутрішнього світу та усіх сторін життя тощо. Наведене підтверджує винну поведінку відповідача в ухиленні від виховання свого сина. Вищезазначені фактори, як окремо так і в сукупності, явно свідчать про свідоме тривале ухилення її від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно сина та є наслідком винної поведінки з її боку через свідоме нехтування своїми зобов`язаннями, покладеними на неї положеннями ст.150 та ч.1 ст.157 СК України, що згідно з п.16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» є не припустимим і є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно її сина. Зазначене вказує на достатність підстав для задоволення позовних вимог в силу п.2 ч.1 ст.164 СК України. Отже, беручи до уваги думку неповнолітнього [PERSON] , проте враховуючи позицію відповідача, яка категорично відмовилась від виховання свого сина, суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав останньої у даному випадку є доцільним, оскільки у судовому засіданні знайдено достатньо обгрунтованих доказів ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню свого сина. До того ж і факт ігнорування відповідачем судових засідань у даній справі також свідчить на користь того, що вона не цікавиться долею свого сина. Зазначене вказує на достатність підстав для задоволення позовних вимог в силу п.2 ч.1 ст.164 СК України. Також, відповідно до ст.ст.166, 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України). Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ч.1 ст.182 СК України має враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання дитни, суд враховує обставини, передбачені ст.ст.182,183 СК України, а також те, що відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача чи знаходження на її утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких вона зобов`язана утримувати, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь закладу або особи, де буде утримуватись дитина, аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частину усіх видів її заробітку (доходів), але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом, щомісяця, до повноліття дитини. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.13 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитин, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, передати [PERSON] органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Суботцівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, для поставлення на первинний облік та подальшого влаштування. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved