Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] , інтереси якої представлені адвокатом Стеценко Т.М., звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача АТ «СК «АРКС» (попередня назва Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування») страхове відшкодування в розмірі 86 918,65 грн., пеню в розмірі 884,77 грн., 3% річних в розмірі 265,2 грн., моральну шкоду в розмірі 20 000,0 грн., а всього - 108 068,94 грн., на підставі Договору добровільного страхування наземного транспортну від 27.07.2018 р., укладеного з відповідачем. Позовні вимоги мотивує тим, що Позивач є власником т.з. Ford Fusion, д.р. № [NUMBER] . 27.07.2018 р. між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «все включено» № 221337а8ко. За вказаним Договором Відповідачем застраховано - т.з. Ford Fusion, д.р. № [NUMBER] , страхова сума - 179 000,00 грн. 29.04.19 р. на 28 км. + 500 м. автодороги Київ-Харків, сталася ДТП за участю т.з. Ford Fusion, д.р. № [NUMBER] під керуванням Позивача та т.з. Шевролет, д.р. № [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який скоїв наїзд на рухаючийсь попереду застрахований т.з. під керуванням Позивача. Відповідно до довідки ДАІ, щодо водія [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення. 06.05.2019 р. Бориспільським міськрайонним судом Київської області у справі № 359/3872/19 було прийнято Постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення вищевказаної ДТП. За матеріалами справи, Позивач в той же день звернувся до Відповідача із повідомленням про страхову подію та виплатою страхового відшкодування. По вказаному повідомленню Відповідачем зареєстровано страхову справу № 1.003.19.0007879. Відповідно до п.3.ч. 1 ст.988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Пункт 26.1.2. Договору передбачає, що Страховик зобов`язаний протягом 2 (двох) робочих днів, як тільки йому стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування. Відповідно до п. 29.3. Договору, Страховик повинен скласти Страховий акт протягом 10 (десяти) робочих днів, починаючи з моменту отримання Повідомлення про подію, письмової Заяви на виплату страхового відшкодування та інших документів та/або інформації згідно з розділом 28 Договору. Вказаний строк може збільшуватися відповідно до п. 29.4 та п. 29.15 Договору. Відповідно до п. 29.16. Договору, При визнанні Страховиком події страховим випадком страхове відшкодування виплачується протягом 10 (десяти) робочих днів з дня складення Страхового акту. Згідно п. 15.3 Договору - виплата відбувається на базі авторизованої СТО за вибором Страховика. Згідно п. 26.3.9. Договору, Страховик має право у разі настання страхової події рекомендувати Страхувальнику станцію технічного обслуговування (СТО) для усунення пошкоджень, завданих ТЗ, та складати Розрахунок страхового відшкодування на підставі даних цієї СТО. Відповідач, у відповідності до п. 15.3., 26.1.2, 26.3.9 Договору, направив Позивача на авторизоване СТО - ТОВ «Віннер Автомотів» для визначення розміру збитків, складення розрахунку страхового відшкодування, прийняття рішення та здійснення страхової виплати по вказаному страховому випадку. Згідно рахунку ТОВ «Віннер Автомотів» № 1051957 від 16.05.19 р. вартість відновлювального ремонту становить 124 138,92 грн., що становить 69,35 % від страхової суми. Позивач подала цей рахунок Відповідачу та вказала у заяві на виплату про спосіб виплати на рахунок СТО. 06.06.2019 р. Відповідач направив Позивачу листа, відповідно до якого вказав, що визначений Страховиком розмір відшкодування становить 37 220,27 грн.14.06.2019 р., на адресу Відповідача направлена заява про припинення здійснення протиправних дій та здійснення виплати страхового відшкодування, до якої було додано заяву щодо напрямку виплати страхового відшкодування із вказанням реквізитів авторизованої СТО за вибором Страховика (ТОВ «Віннер Автомотів»), яка вручена Відповідачу 21.06.19 р. В подальшому, 14.08.2019 р., Відповідач сплатив шляхом грошового переказу через банківську систему на користь Позивача суму страхового відшкодування в розмірі 37 220,27 грн.Оскільки Відповідачем, на переконання Позивача, порушено умови договору страхування, Позивач просив стягнути страхове відшкодування в розмірі 86 918,65 грн., пеню в розмірі 884,77 грн., 3% річних в розмірі 265,52 грн., моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн. В подальшому Позивач здійснив ремонт свого пошкодженого транспортного засобу на іншій СТО. При цьому вартість відновлювального ремонту становила 98 922,00 грн. Крім того звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до страхової компанії де була застрахована цивільно-правова відповідальність винної в ДТП особи в ТДВ "СК "Ю.ЕС.АЙ.". На замовлення цього страховика, було проведено огляд та складено звіт відповідно до якого вартість відновлювального ремонту становить 97 604,77 грн. ТДВ "СК "Ю.ЕС.АЙ." сплатила Позивачу страхове відшкодування в розмірі 19 237,33 грн., та 5 626,96 грн. Відповідно за останніми позовними вимогами від 28.05.2020 р. Позивач просив стягнути страхове відшкодування в розмірі 33 257,44 грн., пеню в розмірі 1 201,82 грн., 3% річних в розмірі 1 580,25 грн., втрати від інфляції в розмірі 85,18 грн., моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн. та судові витрати. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16.09.2019 року провадження у вказаній справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. У лютому 2020 р. представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає що страхове відшкодування сплачено у відповідності до укладеного між Позивачем та Відповідачем Договором. Вказує що за іншим рахунком цього ж авторизованого СТО вартість відновлювального ремонту становить 155 158,12 грн. Крім того вказує що згідно Звіту ФОП [PERSON] № 928 від 14.05.19 р. вартість відновлювального ремонту становить 126 041,13 грн. Зазначає що згідно цих документів вартість відновлювального ремонту перевищує 70% страхової суми за Договором, що є повною загибеллю транспортного засобу, відтак страховик застосував пункти 29.8, 29.9 Договору, визначив суму залишків в розмірі 128980,00 грн., та сплатив страхове відшкодування в розмірі 37 220,27 грн., вирахувавши також суму знецінення в розмірі 12 799,73 грн. відповідно до розділів 16, 24 Договору. У квітні 2020 р. представником позивача подано відповідь на відзив, в яких зазначено, що відповідач додає до відзиву рахунок авторизованого СТО № [NUMBER] тільки вже 30.07.2019 р., який за твердженням відповідача відображає дійсну вартість відновлювального ремонту на суму 155 158,12 грн. Різниця лише в тому, що відсутня знижка. Приписи ст. 9 ЗУ «Про страхування» та п. 29.29. Договору зазначають, що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Пункти Договору зазначають, що відшкодовуються витрати необхідні для відновлення т.з. Отже рахунок № 1051957 від 16.05.19 р. і з зазначенням вартості відновлювального ремонту в сумі 124 138,92 грн. є таким, що зазначає розмір прямого збитку і саме ці витрати, та саме в такій сумі, та саме на цьому СТО - є необхідними для відновлення т.з. Таким чином усі доводи Відповідача щодо невідповідності рахунку - є безпідставний та зводяться до намагання ухилитися від виконання взятих на себе зобов`язань по спірному Договору. Варто зазначити, що вартість відновлювального ремонту на дилерських СТО завжди відсотків на 20-30 дорожче чим на звичайному не дилерському СТО. Тож звіт № 14378 від 09.09.2019 р. складений в рамках страхового розслідування здійснено ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» - є адекватним та таким, що відображає реальну вартість відновлювального ремонту. 03.06.2020 р. представником позивача подано уточнену позовну заяву, в якій просив стягнути кошти в розмірі 56 124,69 грн., які складаються з: страхового відшкодування в розмірі - 33 257,44 грн., пеню в розмірі - 1 201,82 грн., 3% річних в розмірі - 1580,25 грн., втрати від інфляції в розмірі - 85,18 грн., моральна шкоду в розмірі - 20 000,00 грн. У червні 2020 року представник відповідача подав відзив на уточнену позовну заяву, в якій зазначив, що на виконання вимог Договору АТ «СК «АРКС» було відшкодовано завдані страхувальнику прямі збитки, внаслідок пошкодження застрахованого автомобіля. Однак представник позивача просить стягнути додаткове страхове відшкодування в розмірі 33 257,44 грн., посилаючись на Акт здачі -прийняття робіт № 3-00000005 від 25.01.2020 р., який нібито підтверджує відновлення пошкодженого ТЗ марки «Ford Fusion», та понесення збитків в розмірі 98 922,00 грн. Окрім цього, судовою експертизою було підтверджено той факт, що вартість відновлювального ремонту автомобіля, перевищує 70% страхової суми встановленої п.11 Договору, а тому має місце повна загибель ТЗ обумовлена п.24 Договору. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Представник відповідача в судовому засідання проти вимог позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні з підстав, наведених у відзиві. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 27.07.2018 р. між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «все включено» № 221337а8ко, за яким застраховано - т.з. Ford Fusion, д.р. № [NUMBER] який належить Позивачу на праві приватної власності. Страхова сума - 179 000,00 грн. 29.04.19 р. сталася ДТП за за участю т.з. Ford Fusion, д.р. № [NUMBER] під керуванням Позивача та т.з. Шевролет, д.р. № [NUMBER] під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ТДВ "СК "Ю.ЕС.АЙ.". 06.05.2019 р. Бориспільським міськрайонним судом Київської області у справі № 359/3872/19 було прийнято Постанову про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення вищевказаної ДТП. 29.04.2019 р. Позивач звернувся до Відповідача із заявою про подію та на виплату страхового відшкодування. 14.05.2019 на авторизованому СТО ТОВ «Віннер Автомотів» за спільної участі страховика та працівників СТО збуло оглянуто пошкоджений транспортний засіб. 16.05.2019 р. ТОВ «Віннер Автомотів» склало рахунок № 1051957 відповідно до якого вартість відновлювального ремонту становить 124 138,92 грн. 22.05.2019 р. аварійним комісаром [PERSON] складено аварійний сертифікат № 1.003.19.0007879 яким зроблено висновок що вищевказаний рахунок не містить увесь перелік позицій а також у ньому застосована знижка, що призводить до невідповідності дійсному розміру матеріального збитку. 27.05.2019 р. ФОП [PERSON] склав Звіт № 928, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту становить 126 041,13 грн. 27.05.2019 р. ТОВ «Аудатекс Україна» надало зобов`язуючу пропозицію щодо визначення вартості пошкодженого майна у розмірі 128 980,00 грн. 06.06.2019 р. Відповідач листом № 4960/12цв повідомив Позивача що розмір страхового відшкодування становитиме 37 220,27 грн. 14.06.2019 р. Позивач в особі її представника звертався до Відповідача із заявою про припинення протиправних дій страховика, припинення порушення прав Позивача та здійснення виплати страхового відшкодування на підставі рахунку № 1051957 від 16.05.2019 р. 30.07.2019 р. ТОВ «Віннер Автомотів» склало рахунок № 1051957 відповідно до якого вартість відновлювального ремонту становить 155 158,12 грн. 14.08.2019 р., Відповідач сплатив шляхом грошового переказу через банківську систему на користь Позивача суму страхового відшкодування в розмірі 37 220,27 грн. 14.08.2019 р., Відповідач сплатив шляхом грошового переказу через банківську систему на користь Позивача пеню за невчасну виплату в розмірі 126,55 грн. (дата початку розрахунку 26.06.2019 - кінець розрахунку 13.08.2019). У серні Позивачка звернулась із повідомленням про ДТП до ТДВ "СК "Ю.ЕС.АЙ.". 09.09.2019 р. ТОВ «ЕАК «Фаворит» склало Звіт № 14378 відповідно до якого вартість відновлювального ремонту становить 97 604,77 грн., вартість матеріального збитку становить 63084,23 грн. 10.09.2019 р. Позивач звернувся до ТДВ "СК "Ю.ЕС.АЙ." із заявою про виплату страхового відшкодування. ТДВ "СК "Ю.ЕС.АЙ." сплатило Позивачу страхове відшкодування в розмірі 19 237,33 грн. та 5 626,96 грн., що разом становить 24 864,29 грн. 25.01.2020 р. ФОП [PERSON] виконав ремонт пошкодженого транспортного засобу Позивача, при цьому вартість відновлювального ремонту становить 98922,00 грн. що підтверджується Актом здачі-прийняття робіт № 3-00000005. Позивач звертався до Відповідача із заявами про перегляд рішення та доплату та до державних органів які здійснюють нагляд над страховою діяльністю - однак Відповідач страхове відшкодування не доплатив. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про страхування" та главою 67 підрозділу 2 розділу ІІІ ЦК України. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства (ст.. 982 ЦК України). Приписи статей 979 та 982 кореспондуються зі статтею 16 Закону України "Про страхування". Приписи частини 1 статті 988 ЦК України зазначають, що Страховик зобов`язаний: 1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; 2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; 3) у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Вказане кореспондується зі статтею 20 Закону України "Про страхування". Відповідно до частини 1 статті 990 ЦК України, Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Вказане кореспондується зі статтею 25 Закону України "Про страхування". Частина 1 статті 992 ЦК України зазначає, що у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Також суд враховує умови укладеного між сторонами Договору страхування, зокрема пункти 10.2., 11., 15.3., 17., 24., 26.1.2., 26.1.3., 28.1., 28.2., 28.3., 29.3., 29.12., 29.13.1., 29.16. При дослідженні доказів, суд враховує, що Позивач виконав вимоги Відповідача та звернувся до авторизованого СТО на яке його направив Відповідач. Тобто Відповідач, скеровуючи Позивача на конкретне СТО вже визнавав, що усі рахунки, які ним будуть складатися матимуть перед Відповідачем перевагу над іншими документами, а отже вчинив конклюдентні дії. Позивач в свою чергу отримав відповідний рахунок на 124 138,92 грн., та подав його Відповідачу для здійснення страхового відшкодування шляхом перерахування коштів на рахунок цього ж СТО. В подальшому також були заяви представника Позивача про сплату на рахунок цього ж СТО. Крім того, у судовому засіданні жоден з представників Відповідача не змогли пояснити чим відрізняється рахунок за № 1051957 від 16.05.19 на суму 124 138,92 грн. який не відображає всього обсягу робіт, та рахунок за № 1051957 від 30.07.2019 р. на суму 155 158,12 грн. який за твердженням Відповідача відображає весь обсяг робіт, крім того що в попередньому застосовано знижку. Суд вважає що цей рахунок на момент його складання у повному обсязі відображав необхідний об`єм робіт для відновлення пошкодженого застрахованого транспортного засобу. Верховний Суд неодноразово (зокрема, у постановах від 10.04.2019 у справі №390/34/17, від 14.05.2020 у справі № 910/7515/19, від 24.10.2019 у справі № 904/3315/18, від 02.07.2019 у справі № 916/1004/18, від 09.04.2019 у справі № 903/394/18) звертав увагу на доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки). Дана доктрина базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). Згаданий принцип римського права "venire contra factum proprium" є вираженням "equitable estoppel" - однієї з найважливіших доктрин загального права. В системі загального права ця доктрина ґрунтується на "principles of fraud" та є спрямованою на недопущення ситуації, в якій одна сторона може займати іншу позицію в судовому розгляді справи, що відрізняється від її більш ранньої поведінки або заяв, якщо це ставить протилежну сторону у невигідне становище. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Суд не приймає доводи Відповідача та не враховує його докази, що вартість робіт по відновленню застрахованого майна становить іншу суму, оскільки вони суперечать попереднім конклюдентним діям Відповідача та умовам укладеного Договору страхування. У даному аспекті суд звертає увагу на поведінку відповідача, який при отриманні рахунку на суму 124 138,92 грн., почав вживати заходи та збирати інші документи для підвищення розміру відновлювального ремонту для застосування процедури виплати страхового відшкодування за пунктом 29.8. Договору, що прямо порушує право Позивача на отримання страхового відшкодування у повному обсязі. Отже поведінка Відповідача щодо оспорювання ним рахунку СТО на яке останній направив Позивача явно суперечить його попередній вищезазначеній поведінці. А тому є підстави для застосування доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки). Суд враховує, що оскільки Відповідач не погоджувавався на будь-які інші пропозиції Позивача що іншого шляху врегулювання події та здійснення повної виплати страхового відшкодування, Відповідач не надав іншу альтернативну авторизовану СТО а та не змінював своє рішення щодо розміру страхового відшкодування, суд приходить до висновку що Відповідач здійснив порушення як умов Договору так і порушення прав Позивача на отримання повного та належного страхового відшкодування. Враховуючи що Відповідач визнав подію страховою, сплатив частину страхового відшкодування, а також приписи статті 988 ЦК України (страхова виплата за договором майнового страхування (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків), суд бере до уваги Акт здачі-прийняття робіт № 3-00000005 від 25.01.2020 р. за яким вартість реальних збитків становить 98922,00 грн. Приписи статті 9 Закону України «Про страхування» зазначають, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Суд зазначає, що умовами Договору передбачена франшиза в розмірі 2% від страхової суми що відповідно становить 3580,00 грн., яка відповідно до умов Договору та статті 9 Закону України «Про страхування» застосовується при кожній страховій виплаті. Таким чином з урахування вищевикладеного з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 33 257,44 грн. (98922,00 грн. реальний збиток згідно Акту здачі-прийняття робіт - 3580,00 грн. франшиза за Договором - 37 220,27 грн. виплачене страхове відшкодування Відповідачем - 19 237,33 грн. - 5 626,96 грн. виплачені страхові відшкодування ТДВ "СК"Ю.ЕС.АЙ." за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів). Щодо пені та штрафних санкцій. Суд враховує, що Відповідачем сплачена пеня за невчасну виплату в розмірі 126,55 грн. (дата початку розрахунку 26.06.2019 - кінець розрахунку 13.08.2019), однак при цьому зазначає що основа такого розрахунку була сума в розмір 37 220,27 грн. Однак, оскільки належна до виплати сума страхового відшкодування мала становити 95 342,00 грн., і Відповідачем не подано контр розрахунок належного розміру пені та штрафних санкцій, суд задовольняє вимогу Позивача та присуджує до стягнення з Відповідача на користь Позивача пеню - в розмірі 1 201,82 грн., 3% річних - в розмірі 1 580,25 грн., втрати від інфляції - в розмірі 85,18 грн. Щодо моральної шкоди. Позивач обґрунтовує моральну шкоду завданими неправомірними діями Відповідача. Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 465/4287/15 (14-406цс19) у Постанові від 11.12.2019 дійшла до наступних висновків: ?Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, не посилався як на підставу своїх вимог на ушкодження здоров`я під час ДТП, як і не зазначав про завдання моральної шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу. Позивач зазначав, що моральна шкода спричинена невиплатою страхового відшкодування. ?Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. ?Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. ?Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті. ?Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. ?Позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди [PERSON] мотивував затягуванням відповідачем виплати відшкодування, порушенням зобов`язань за договором страхування, що, за його твердженнями, призвело до душевних хвилювань та вимагало додаткових зусиль і часу, вплинуло на особисті, сімейні стосунки. ?Апеляційний суд не звернув достатньої уваги на предмет і підстави поданого позову, неправильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню. Рішення апеляційного суду не можна вважати законним та обґрунтованим. Відповідно до п. 3 Постанови № 4 Верховного Суду України від 31 березня 1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку із незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних явищ. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»). Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ протии Російської Федерації» (Скарга № 42255/04) від 1 липня 2010 року зокрема зазначив, що суд нагадує свою постійну позицію про те, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс. При наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Таким чином суд задовольняє цю позовну вимогу частково та стягує з Відповідача на користь Позивача моральну шкоду в розмірі 19 000,00 грн. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням встановлених обставин, відповідно до ст. 89 ЦПК України , суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1 080,7 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial