Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» звернулось до Приморського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] , у якому просив суд: - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 94\~495,27 гривень; - стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2481,00 гривня; - стягнути з відповідача на користь позивача суму в рахунок відшкодування за правничу допомогу у розмірі 9724,76 гривень. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.11.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» та [PERSON] був укладений договір про надання кредиту № 2013545, відповідно до якого відповідачу на рахунок були перераховані грошові кошти в розмірі 7000 гривень. Згідно п. 1.1 договору, кредитодавець надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит та сплатити нараховані проценти на умовах, передбачених договором та погоджених кредитодавцем заявкою позичальника. Датою надання кредиту вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок позичальника, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в день надання кредиту. Грошові кошти були перераховані на рахунок відповідача 09.11.2019 р., таким чином термін для повернення відповідачем кредиту та нарахованих процентів за договором до 09.12.2019 р. Однак відповідачем у вказаний термін кредит не повернуто, проценти не сплачено, отже у відповідача станом на 17.02.2022 р. утворилась заборгованість в розмірі 94495,27 гривень, з яких: сума кредиту (згідно заявки) становить 7000 гривень, проценти (згідно заявки) - 2216 гривень, проценти (згідно ст. 625 ЦКУ та п. 2.11 договору) 84105 гривень, інфляційні втрати (згідно ст. 625 ЦК України) - 1174,27 гривень, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. До суду був наданий відзив на позов, відповідно до якого відповідач вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, тому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Представник позивача надав суду відповідь на відзив, у якому заперечує проти врахування відзиву з посиланням на порушення відповідачем процесуальних строків його подання. Представником відповідача до суду були надані заперечення, у яких зазначається, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог для задоволення, у зв`язку з чим просив суд відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» в задоволенні позову в повному обсязі через його недоведеність та необґрунтованість. Крім того, на адресу суду надійшли додаткові пояснення позивача, відповідно до яких позивач вважає заперечення відповідача такими, що не містять аргументів та доказів, що спростовували б належність позовних вимог у справі. У судове засідання з`явились представник позивача та представник відповідача. Представник позивача просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача подала до суду заяву про часткове визнання позову, у якому просила стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» тіло кредиту в розмірі 7000, 00 гривень та 2216,00 відсотків за користування кредитом, розподілити судові витрати позивача, в іншій частині позову просила відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною\~Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог позовної заяви, виходячи з наступного. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» та [PERSON] 09.11.2019 р. був укладений договір про надання кредиту, в електронному вигляді на підставі індивідуальної пропозиції (оферти) за № 2013545 укладення договору про надання кредиту, яка була акцептована відповідачем 09.11.2019 р. шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача. Відповідно до п.1.1 договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 7000 гривень з граничним строком повернення кредиту і плати за користування кредитом не більше 30 днів, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит та сплатити нараховані проценти. З п. 2.5 даного договору вбачається, що датою надання кредиту вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок позичальника, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в день надання кредиту. Зарахування кредитних коштів у сумі 7000 гривень на рахунок відповідача відбулось 09.11.2023 р., що підтверджується довідкою ТОВ «Платежі Онлайн Україна» за № 283/11 від 30.11.2021 р. Відповідно до умов договору, а саме п. 2.10, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом, визначені згідно п. 2.8 договору в останній день строку користування кредитом, періодичних платежів за договором не передбачено. Отже, термін для повернення відповідачем кредиту та нарахованих процентів за договором до 09.12.2019 р,. проте відповідачем у вказаний термін кредит не було повернуто та проценти не сплачено, доказів протилежного суду не надано. Таким чином, суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості по сплаті коштів за кредитним договором від 09.11.2019 р. в розмірі 94495,27 гривень підлягає задоволенню. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно п.\~3\~ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію»,\~електронний договір\~укладається шляхом\~пропозиції його\~укласти (оферти)\~однією стороною\~та її\~прийняття (акцепту)\~другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України,\~ боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. . Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно пункту 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12\~цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Враховуючи, що позивач надав всі необхідні документи на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів та оскільки відповідачем не було надано доказів на підтвердження відсутності у відповідача заборгованості за кредитним договором, суд вважає, що позовна вимога про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Стосовно вимоги стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір, то дана вимога підлягає задоволенню з огляду на наступне. Позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 2481,00 гривень, відповідно до платіжного доручення № 2631 від 17 лютого 2022 р. Відповідно до ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~141 ЦПК\~України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Оскільки вимога позивача про стягнення заборгованості підлягає задоволенню, таким чином, з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АІА Фінанс Груп» підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір. Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми в рахунок відшкодування за правничу допомогу у розмірі 9724,76 гривень, дана вимога підлягає задоволенню з огляду на наступне. На підставі розрахунку, що міститься в акті № 220217-2 про надані послуги згідно договору № 21-3 про надання правничої (правової) допомоги від 01.09.2021 р. вбачається, що загальна вартість наданих позивачу послуг адвоката за договором в розрізі даного акту становить 9724,76 гривень. До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: на професійну правничу допомогу;\~пов`язані із\~залученням свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; пов`язані\~з витребуванням\~доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved