Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради, в якому просить: визнати [PERSON] , [INFO] , громадянин України, ідентифікаційний номер [NUMBER] , проживаючий за адресою: [ADDRESS] батьком малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; зобов`язати Житомирський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , актовий запис №992 від 23.04.2019 року, складений Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, в графі «батько» виключити запис про батька « [PERSON] », зазначивши батьком дитини « [PERSON] , [INFO] , громадянин України, ідентифікаційний номер [NUMBER] , проживаючий за адресою: [ADDRESS] », прізвище дитини змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] »; зобов`язати Житомирський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , актовий запис №609 від 02.03.2021 року, складений Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), в графі «батько» виключити запис про батька « [PERSON] », зазначивши батьком дитини « [PERSON] , [INFO] , громадянин України, ідентифікаційний номер [NUMBER] , проживаючий за адресою: [ADDRESS] », прізвище дитини змінити з « [PERSON] » на « [PERSON] »; позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Короткий зміст та обґрунтування позову З 2017 року позивач з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 23.04.2019 року, актовий запис №992, а [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.03.2021 року, актовий запис №609, які зі слів відповідача були зареєстровані в книзі актів про народження у відповідності до ст.135 СК України, тобто прізвище відповідача « [PERSON] », а по-батькові позивача « [PERSON] » та « [PERSON] ». Після народження дітей сторони тривалий час проживали разом, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, спільно брали участь у вихованні та утриманні дітей. Позивач зазначив, що діти дійсно зовні схожі на нього, у нього ніколи не було сумніву щодо свого батьківства, він завжди вважав дітей рідними, крім того, сама відповідач підтверджує, що біологічний батько дітей є саме позивач [PERSON] , що підтверджується власноруч написаною заявою відповідача. Таким чином, позивач є біологічним батьком дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Проте у проведенні державної реєстрації батьківства в органах РАЦС, сторонам по справі було відмовлено. Позивач вважає себе батьком дітей та просить суд визнати його батьківство щодо дітей та внести відповідні зміни до актових записів про народження дітей. Встановлення батьківства необхідно позивачу для захисту прав дітей, оскільки тривалий час малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , оскільки відповідач, як мати зовсім перестала цікавитись дітьми, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, станом здоров`я не цікавиться, не доглядає, не піклується. Позивач усі обов`язки щодо виховання та утримання взяв на себе, самостійно займається вихованням, утриманням та доглядом дітей, створив належні умови для проживання та розвитку дітей. В звязку з байдужим ставлення відповідача, як матері до своїх батьківських обов`язків та долі дітей змусило позивача звернутися до суду з даним позовом. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.05.2023 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підтоговче судове засідання. Позивач в підготовче судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги позову підтримав в повному обсязі посилаючись на обставини які зазначені в позові та просив задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не зявилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в зв`язку з тим, що біологічним батьком дітей є саме позивач, просила суд визнати його батьком та внести зміни до актових записів, крім того не заперечувала проти задоволення вимог щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітніх дітей. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Положенням ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно ст.81 ЦПК Україникожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Судом встановлено, що позивач з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та були пов`язані спільним побутом. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 23.04.2019 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, [PERSON] народився [INFO] , про що 23.04.2019 року в книзі реєстрації актів про народження було зроблено актовий запис №992, в графі батько вказано - « [PERSON] », в графі мати - « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , видане 02.03.2021 року Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), [PERSON] народилась [INFO] , про що 02.03.2021 року в книзі реєстрації актів про народження було зроблено актовий запис №609, в графі батько вказано - « [PERSON] », в графі мати - « [PERSON] ». Під час розгляду справи встановлено, що в книзі актів про народження дітей, відомості щодо батька, були внесені у відповідності до статті 135 Сімейного кодексу України, зі слів матері, тобто, прізвище відповідача « [PERSON] », а по-батькові позивача « [PERSON] » та « [PERSON] ». З матеріалів справи та пояснень позивача встановлено, що він визнає своє батьківство по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а відповідач не заперечує щодо його батьківства. Після народження дітей сторони тривалий час проживали разом, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, спільно брали участь у вихованні та утриманні дітей, як зазначає позивач діти дійсно зовні схожі на нього та у нього ніколи не викликало сумніву щодо свого батьківства, крім того, сама відповідач підтверджує, що біологічний батько дітей є саме позивач [PERSON] , що підтверджується власноруч написаною заявою відповідача. Таким чином, біологічним батьком малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є позивач [PERSON] , [INFO] . Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 Сімейного кодексу України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. За змістом статті 121, частини 1 статті 122 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина, наскільки це можливо, має право знати своїх батьків. Згідно вимог ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з п.7, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. В третьому абзаці п.13 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»зазначено, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved