Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги з урахуванням уточненої позовної заяви тим, що вона проживає разом зі своїми неповнолітніми дітьми за адресою: [ADDRESS] , а відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Зазначає, що вона та [PERSON] , з 2016 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від цивільного шлюбу у них народилися двоє спільних дітей: неповнолітні син - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею за вищевказаною адресою і перебувають на повному її утриманні. Вказує, що у зв`язку з тим, що відсутня реєстрація шлюбу між сторонами походження дітей було визначено на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження дитини та за заявою матері (її) та батька (відповідача), про що було здійснено відповідний запис у свідоцтвах про народження дітей. Зазначає, що з вересня 2022 року вона не проживає з відповідачем, не ведуть спільне господарство, мають окремий бюджет, сумісне проживання не склалося через складність характеру відповідача, різних поглядів на життя та ставлення до виховання дітей, і на сьогодні вона сама виховує дітей та забезпечує їхній розвиток. Вказує, що вона дуже занепокоєна розвитком дітей та прагне до повного і всебічного їх розвитку, та наданням якнайкращої освіти, у зв`язку з цим діти позивача відвідують додаткові секції та заходи позашкільної додаткової освіти, такі як робототехніка, додаткове підготування до школи, секція єдиноборств, відвідують та проводять заняття з логопедом, а також танцювальну секцію, і всі ці заклади потребують додаткового фінансового забезпечення, яке вона не може собі дозволити. При цьому, відповідач добровільно не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей, має нормальний стан здоров`я, є молодою особою працездатного віку та не має на утриманні інших осіб, а також працює. На підставі викладеного вона звернулась до суду з цим позовом, в якому просила стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітків (доходів) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення кожною дитиною повноліття, допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць, та покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2023 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 05 квітня 2023 року відповідачем до суду було подано відзив на позов, в якому зазначає про часткове визнання ним позову, в обґрунтування зазначивши, що він займався вихованням дітей, створив належні умови для проживання дітей, забезпечував харчуванням, одягом та всім необхідним для їх розвитку, проживаючи з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , до 26 лютого 2023 року, коли позивачка з дітьми виселилась і виїхала у невідомому напрямку. Зазначає, що поведінка самої матері дітей та її небажання віднайти порозуміння зі мною в позасудовому порядку в найкращих інтересах наших дітей призвели до спору між ними. Вказує, що він перерахував аліменти на утримання дітей в березні 2023 року в розмірі 3000 грн., що підтверджується копією платіжної інструкції, і прагне брати участь у вихованні своїх дітей, виконувати свої батьківські обов`язки, проте [PERSON] всіляко перешкоджає їх спілкуванню і приховує від нього місце свого проживання з дітьми та не дає спілкуватись з дітьми. Зазначає, що з урахуванням положень ст. 182 СК України не заперечує проти стягнення судом з усіх видів його заробітку (доходу) аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в сумі 1 500 грн., а на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в сумі 1 200 грн., що перевищує 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Крім того, просить суд врахувати стан його здоров`я, так як він перебуває на диспансерному обліку у алерголога з приводу бронхіальної астми, атипічного дерматиту. Вважає, що попередні витрати на професійну правничу допомогу адвоката Мусаєвої Ю.В. в розмірі 2\~000 грн. не є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, тому їх необхідно зменшити. Представник позивача направила на електронну пошту суду клопотання, в якому просила проводити розгляд справи без присутності її та позивача. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив про відсутність заперечень щодо утримання 1/3 частини його доходів. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що від подружнього життя сторони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Жовтневим районним у місті Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис №2035, та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено відповідний актовий запис №548 (а. с. 11, 12). Матеріалами справи\~підтверджено,\~що позивач\~проживає разом\~з дітьми [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] , [INFO] , в орендованій квартирі на підставі договору оренди квартири у приватної особи за адресою: [ADDRESS] (а. с. 41-43). Крім того, факт проживання спільних дітей позивача та відповідача разом з матір`ю не заперечується самим відповідачем. Відповідно до ч. ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної\~Ради України\~№ 789\~ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідних для розвитку дитини. У національному законодавстві України право дитини на утримання, що також прямо кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Статтею 141\~СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Згідно із ст.\~180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У роз`ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст.\~182\~СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. У цьому випадку суд виходить з того, що відповідач не відноситься до категорії непрацездатних осіб, має можливість самостійно визначати обсяг забезпечення себе роботою та відповідно отримання доходів від такої роботи, інших осіб на утриманні не має. Положеннями ч. ч. 1-3 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Частина перша статті 192\~СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд враховує п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, в якому судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно із ст. ст. 181, 192\~СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Суд бере до уваги визнання уточнених позовних вимог відповідачем, та згоду на стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), про що ним зазначено як у відзиві, так і у заяві від 22 червня 2023 року. Враховуючи встановлені судом обставини, виходячи із засад розумності, добросовісності і справедливості, беручи до уваги ту обставину, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, та визнання позову відповідачем, який є працездатним та зобов`язаний матеріально утримувати дітей, суд визначає розмір аліментів на дітей у відповідності до встановлених обставин, що мають значення для вирішення цього питання, та вимог закону, в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення саме найстаршою дитиною повноліття, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 183 СК України, а не як просить позивач у своїй уточненій позовній заяві. Відповідно до ч. 1 ст. 191\~СК України суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на утримання дітей з дня подання позову до суду, тобто з 05 січня 2023 року. На підставі п. 7 ч. 1 ст.\~264,\~п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З урахуванням зазначеного, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах сум платежів за один місяць. Також у відповідності до вимог ч. ч. 6, 7 ст.\~141\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Статтею 141\~ЦПК України встановлено, що з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір у справі за одну майнову вимогу у розмірі 1073,60 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу позивачу [PERSON] у зазначеній цивільній справі надавала адвокат Мусаєва Ю.В., яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ДП №5233 від 24 вересня 2021 року та ордеру на надання правничої (правової) допомоги Серії АЕ №1171634 від 27 грудня 2022 року (а. с. 24-25). Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі №823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі №816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Так,\~на підтвердження\~витрат на\~правничу допомогу\~суду було\~надано акт\~№1\~про надані\~послуги (виконана\~робота)\~від 30\~травня 2023\~року до договору про надання правової допомоги №2712/22 від 27 грудня 2022 року за підписами виконавця адвоката Мусаєвої Ю.В. та клієнта [PERSON] , який містить загальну вартість наданих послуг та понесених витрат за актом у розмірі 2\~209 грн. та перелік наданих послуг: 20 грудня 2022 року аналіз документів та інформації клієнта (кваліфікована робота) з витраченим часом 30 хвилин і вартістю послуги 500 грн.; 03 січня 2023 року підготовка та подача позовної заяви у справі №205/145/23 (кваліфікована робота) з витраченим часом 1 година і вартістю послуги 1 000 грн.; 10 травня 2023 року підготовка та подача уточненої позовної заяви у справі №205/145/23 з витраченим часом 30 хвилин і вартістю послуги 500 грн., а також компенсацією витрат, понесених адвокатом при виконанні договору про надання правової допомоги, зокрема витрат на відправлення листів 03 січня 2023 року; 09 травня 2023 року; 10 травня 2023 року на суму 209 грн. Крім того, суду також надано платіжні інструкції: P24A616810992D13596 від 18 грудня 2022 року на суму 1 005,03 грн.; P24A1249776511D8017 від 25 травня 2023 року на суму 1 005,03 грн., в яких отримувачем грошових коштів зазначено [PERSON] . Отже, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем [PERSON] послуг адвоката та фактичного понесення нею витрат на правову допомогу. Крім того, слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих адвокатом доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд звертає увагу також на те, що з наданого суду акту №1 про надані послуги від 30 травня 2023 року вбачається послуга «аналіз документів та інформації клієнта», при цьому наступним пунктом визначена послуга «підготовка та подача позовної заяви у справі №205/145/23», і за таких обставин, враховуючи що аналіз наданих клієнтом документів є по своїй суті складовою підготовки позовної заяви, відсутні підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в частині саме аналізу документів та інформації клієнта від 20 грудня 2022 року вартістю послуги - 500 грн. При цьому, зважаючи на те, що фактично правова допомога у цій справі була надана, є документально підтвердженою, а її обсяг встановлено з матеріалів справи, та враховуючи задоволення позовних вимог, а також наявність заперечень відповідача [PERSON] щодо стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу, і враховуючи співмірність витрат на правову допомогу з обсягом і змістом наданої адвокатом правової допомоги, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви представника відповідача про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 1 500 грн., які є співставними з обсягом і змістом наданих адвокатом послуг.

Outcome: approved