Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу Свідоцтва про право на спадщину за законом р.№1-1301 видане 24.06.2006 року Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно, номер запису В-57072 в книзі -1, реєстраційний номер 15090243. Встановлення цього факту необхідно заявнику для реалізації повноважень власника майна. В обгрунтування заяви посилається на те, що 24.06.2006 року оформила у Сьомій Харківській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину після померлої матері. На момент отримання свідоцтва про право на спадщину заявниця зазначає, що вона не звернула увагу на відсутність по батькові [PERSON] . Однак коли [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса для того, щоб переоформити свою частку квартири на онуку їй було відмовлено через відсутність у свідоцтві про право на спадщину по батькові. До суду надійшла заява заявника [PERSON] про підтримання доводів заяви та слухання справи за його відсутності. Представник заінтересованої особи Департаменту реєстрації Харківська міська рада у судове Гупал Н.О. подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.\~ Заявник вказує, що при оформленні свідоцтва про право на спадщину по закону нотаріусом було вказано прізвище - [PERSON] , ім`я [PERSON] , а по батькові нотаріус не вказав. З матеріалів справи вбачається, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом р.№1-1301 видане 24.06.2006 року Сьомою Харківською Державною Нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно, номер запису В-57072 в книзі -1, реєстраційний номер [NUMBER] спадкоємцем вказано « [PERSON] ». В паспорті громадянина України виданому на ім`я заявника, містяться такі відомості: [PERSON] , [INFO] , місце народження: смт. Куп`янськ-Вузловий, Куп`янськ, Харківська область, Україна. Згідно доданих заявником картки фізичної особи платника податків, вбачається, що прізвище, ім,я та по батькові заявника зазначено як « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про право власності на житло за адресою: [ADDRESS] одним із власників майна є [PERSON] . Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 256 ЦПК\~громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно п. 12\~Постанови Пленуму Верховного суду України №5від 31березня 1995р.«Про судовупрактику всправах провстановлення фактів,що маютьюридичне значення»\~(зі змінами і доповненнями\~Постановою Пленуму ВСУ від 25.05.1998 року за №15) вбачається, що при розгляді справи про встановлення\~факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Факт належності свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] підтверджуються наявними у справі доказами: паспортом; довідкою про присвоєння ідентифікаційного коду; свідоцтвом про народження; довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку. Таким чином, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] обґрунтована, а тому підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved