Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

У березні 2023 рокупредставник позивача АТ КБ «ПриватБанк»Кіріченко В.М. звернувся до суду із вказаним вище позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказав, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» (14 червня 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» змінило назву на АТ КБ «Приватбанк») з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 20 липня 2011 року. Тобто, між банком та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг, який за своєю природою є змішаним договором і містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що визначений у Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 30000 гривень. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач не дотрималася умов кредитного договору, не сплачувала кредит, проценти за користування ним у розмірі та порядку, визначеному договором, допустила заборгованість, яка станом на 09 лютого 2023 року становить 42 929 гривень 68 копійок та складається з заборгованості за кредитом - 38965 гривень 36 копійок та заборгованості за відсотками за користування кредитом - 3964 гривні 32 копійки. З урахуванням викладеного, посилаючись на норми права, які містяться у статях 526-527, 530, 598, 599, 610,629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати. В судовому засіданні 18 травня 2023 року у вступному слові [PERSON] позов визнала повністю, визнала суму заборгованості, зазначену банком. Вказала, що дійсно користувалася кредитними коштами і по можливості частково гасила кредит, у зв`язку з відсутністю роботи має намір погасити заборгованість частинами. Усудове засідання 06 червня 2023 року відповідач не з`явилася, 02 червня 2023 року подала заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, позов визнала повністю та просила дати змогу оплати заборгованості частинами. Представник позивача ТОВ АТ КБ «ПриватБанк»Кіріченко В.М. у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. 28 березня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 25 квітня 2023 року розгляд справи відкладено на іншу дату у зв`язку із клопотанням відповідача. Ухвалою судді від 04 травня 2023 року задоволено клопотання відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. 18 травня 2023 року розгляд справи відкладено на іншу дату у зв`язку неналежним функціонуванням системи відеоконференцзв`язку. Ухвалою судді від 29 травня 2023 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у зв`язку із відсутністю технічної можливості. Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. У зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд згідно з частиною другою статті 247, частиною третьою статті 211 ЦПК України, здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у суду матеріалів. З`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, зважаючи на таке. Суд установив, що 20 липня 2011 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, якою погодилася, що ця анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між нею та банком Договір про надання банківських послуг (арк.спр. 20). До анкети-заяви відповідач додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання заяви (арк.спр. 24-49). Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , (договір №б/н) 07 листопада 2007 року здійснено старт карткового рахунку [NUMBER] ; 16 липня 2013 року встановлено кредитний ліміт 16 000 грн, надалі неодноразово змінювався, зокрема: 17 липня 2013 року до 21 800 грн, 25 липня 2013 року до 23 000 грн, 15 жовтня 2013 року до 24 500 грн, 23 січня 2014 року до 25 000 грн, 31 січня 2017 року до 25 600 грн, 30 вересня 2017 року до 30 000 грн, 04 грудня 2018 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн (арк.спр. 18). З довідки, наданої АТ КБ «ПриватБанк», встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір №б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: номер картки - [NUMBER] , дата відкриття - 07 листопада 2007 року, термін дії - 11/11, тип - Універсальна; номер картки - [NUMBER] , дата відкриття - 13 січня 2010 року, термін дії - 11/11, тип - Універсальна; номер картки - [NUMBER] , дата відкриття - 21 червня 2010 року, термін дії - 04/14, тип - Універсальна mini; номер картки - [NUMBER] , дата відкриття - 28 липня 2011 року, термін дії - 02/15, тип - Універсальна; номер картки - [NUMBER] , дата відкриття - 22 лютого 2012 року, термін дії - 09/15, тип - Універсальна; номер картки - [NUMBER] , дата відкриття - 07 жовтня 2013 року, термін дії - 10/15, тип - World; номер картки - [NUMBER] , дата відкриття - 31 травня 2012 року, термін дії - 05/16, тип - Універсальна; номер картки - [NUMBER] , дата відкриття - 31 травня 2012 року, термін дії - 05/16, тип - Універсальна; номер картки - [NUMBER] , дата відкриття - 16 липня 2013 року, термін дії - 06/17, тип - Універсальна GOLD; номер картки - [NUMBER] , дата відкриття - 26 квітня 2016 року, термін дії - 05/18, тип - Універсальна GOLD; номер картки - [NUMBER] , дата відкриття - 20 червня 2014 року, термін дії - 06/18, тип - Універсальна; номер картки - [NUMBER] , дата відкриття - 07 серпня 2020 року, термін дії - 12/23, тип - Універсальна GOLD (арк.спр. 19). 07 серпня 2020 року відповідач [PERSON] підписала Паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого: тип кредиту - відновлювана кредитна лінія шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці; строк договору та кредитування - 12 місяців з пролонгацією; пільговий період - до 55 днів (пільгова ставка діє за умови погашення до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості); процента ставка у пільговий період - 0,00001 % річних; процентна ставка поза межами пільгового періоду - 40,8 %; тип процентної ставки - фіксована (арк. спр. 21-23). Випискою за договором №б/н за період 07 листопада 2007 року до 11 лютого 2023 року, складеною 11 лютого 2023 року, встановлено суму витрат - 516 500 гривень, суму надходжень - 473 570 гривень 89 копійок; баланс на кінець періоду становить - 42 929 гривень 68 копійок (арк.спр. 58-81). Відповідно до наданих банком розрахунків заборгованості за договором №б/н від 20 липня 2011 року станом на 09 лютого 2023 року загальна заборгованість за наданим кредитом становить 42 929 гривень 68 копійок, з яких заборгованість за тілом кредиту становить 38 965 гривень 36 копійок (в тому числі за простроченим тілом кредиту - 38 965 гривень 36 копійок), а заборгованість за простроченими відсотками - 3964 гривень 32 копійки (арк.спр. 5-17). Позивач, вказуючи на порушення його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом про стягнення заборгованості. Таким чином, предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за укладеним кредитним договором. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати такі норми права. Відповідно до частин першої та другої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626 та 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, просив серед іншого, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом. При цьому покликався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та Правила надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умови та Правила надання батьківських послуг в ПриватБанку розуміла відповідач, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, у тому числі, в зазначеному банком розмірі. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування. У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила частини першої статті 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Такі висновки, відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс 19. Надаючи оцінку паспорту споживчогокредиту, підписаному відповідачем 07 серпня 2020 року та наданому позивачем на підтвердження своїх вимог, як доказу, суд зазначає таке. У наданому до позовної заяви паспорті споживчого кредиту містяться тарифи щодо семи типів кредитних продуктів, які передбачають різні відсоткові ставки для таких карт. Однак, позивач не надав доказів того, яку саме картку отримав відповідач із даного переліку. Також, підписана відповідачем анкета-заява не містить умов про те, що паспорт споживчого кредиту є складовою договору банківського обслуговування. Крім того, суд звертає увагу на те, що наданий позивачем до позовної заяви паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 07 серпня 2020 року, містить зауваження про те, що інформація, зазначена в ньому зберігає чинність та є актуальною лише до 22 серпня 2020 року. Більш того, зі змісту цього паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в ньому, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Отже, підписання паспорта споживчого кредиту, який містить узагальнену інформацію про умови кредитування щодо різних типів кредитних продуктів є передумовою укладення кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача і цей документ не є складовою укладеного договору. Таким чином, суд вважає, що банк на виконання умов Закону України «Про споживче кредитування» ознайомив відповідача, як споживача, з інформацією, необхідною для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, вказавши при цьому, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту. З огляду на зазначене, суд установив, що між сторонами укладено кредитний договір, умови якого визначені у заяві від 20 липня 2011 року. Оскільки анкета-заява, яка підписана відповідачем, не містить посилання на конкретні умови кредитування, нарахування відсотків та порядок повернення кредиту, а саме по собі підписання відповідачем паспорта споживчого кредиту, який не є складовою частиною укладеного договору, без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг не підтверджує узгодження сторонами умов кредитування, суд вважає, що відсутні правові підстави для стягнення на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за простроченими відсотками. Щодо позовних вимог про стягнення тіла кредиту, суд зазначає таке. Відповідач у судовому засіданні вказала, що кредит був їй наданий, вона користувалась коштами банку та допустила заборгованість. Суд зауважує, що підписана заява-анкета від 20 липня 2011 року не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав відповідачем, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту, розмір якої підтверджено розрахунком банку та банківською випискою по картковому рахунку і визнається відповідачем, оскільки банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника до виконання обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 20 липня 2011 року станом на 09 лютого 2023 року в розмірі 38 965 гривень 36 копійок - заборгованість за тілом кредиту, в задоволені решти позовних вимог слід відмовити. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки на користь банку підлягає стягненню 38 965 гривень 36 копійок кредитної заборгованості, що становить 91% від суми пред`явленого позову (42 929 гривень 68 копійок), то АТ КБ «ПриватБанк» слід компенсувати за рахунок відповідача судовий збір у сумі 2442 гривні 44 копійки (2684х91:100) , сплачений банком за подання позовної заяви.

Outcome: partial