Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь 28832,70 грн. заподіяної їй матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири, 10000,00 грн. заподіяної їй моральної шкоди внаслідок залиття квартири та покласти понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є власником квартири [ADDRESS] . Над квартирою позивача розташована квартира відповідача [ADDRESS] , яка належить відповідачці [PERSON] на праві власності. 30.07.2020 року в квартирі позивача відбулося залиття з квартири [ADDRESS] за вказаною адресою, про що 31.07.2020 року комісією КП «Жилкомсервіс» було складено Акт про залиття, в якому зазначено, що залиття відбулося з вище розташованої квартири [ADDRESS] , встановлено причину залиття у ванній кімнаті зірвало гайку сушарки для рушників. Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 14514 від 04.01.2021 року, розмір спричиненої матеріальної шкоди, заподіяної власнику квартири [ADDRESS] становить 27786,00 грн.. Крім того, позивач наголосила, що внаслідок залиття квартири вона перенесла сильний нервовий стрес та була вимушена звернутися за медичною допомогою до невропатолога, та пройшла курс лікування, призначений лікарем. Вартість медичних препаратів в розмірі 1046,70 грн. для її лікування включений позивачкою до суми завданої їй матеріальної шкоди. Крім того, позивачем заявлено до стягнення моральну шкоду, завдану їй відповідачем внаслідок залиття квартири, яку позивач оцінює у 10000,00 грн. 26.03.2021 року на позовні вимоги надійшов відзив, в якому відповідач в задоволенні позовних вимог просила відмовити, посилаючись на те, що наданий Акт про залиття квартири складено без дотримання типової форми, передбаченої Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій. Крім того, вважає, що відповідно до висновків експертного будівельно-технічного\~дослідження №14514\~від 01.01.2021\~року встановити причину залиття квартири [ADDRESS] не надається можливим, у зв`язку з чим вважає, що вина відповідача у завданні шкоди відсутня. Локальний кошторис на будівельні роботи та зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта будівництва не мають дати, місяця та року складання, та не зрозуміло про будівництво якого об`єкта йде мова. Також відповідач зазначила, що фототаблиця №1 до висновку будівельно-технічного дослідження № 14514 від 01.01.2021 року не дає змоги стверджувати, що це фото саме квартири [ADDRESS] , оскільки крім номера будинку жодної інформації про квартиру немає. Також вважає, що фототаблиця до позовної заяви не дає змоги стверджувати, що це фото саме квартири [ADDRESS] , і що саме відображено на світлинах. Крім того, відповідачка заперечує проти позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн., вважаючи її не доведеною. Не визнала відповідач також заявлений позивачем розмір судових витрат. 01.04.2021 року до суду надійшла Відповідь на відзив, в якій позивач наголосила, що Акт про залиття її квартири повністю відповідає формі, встановленій наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 07.05.2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій». Також відповідач спростовує посилання відповідача на те, що локальний кошторис на будівельні роботи та зведений кошторисний розрахунок вартості об`єкта будівництва не мають дати, місяця та року складання, оскільки у вказаних кошторисах зазначено, що вони складені в поточних цінах станом на 31.08.2020 року. Крім того, позивач наголосила, що на фототаблиці № 1 до висновку будівельно-технічного дослідження № 14514 зазначено, що фото 3-4 є фрагментами пошкоджень квартири [ADDRESS] . Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду. Позивачка та її уповноважений представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. 06.06.2023 року від уповноваженого представника позивача [PERSON] через канцелярію суду до матеріалів справи надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. будь-яких заяв та клопотань не надала. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне. [PERSON] відповідно до Свідоцтва про права власності на житло від 15.10.1993 року, належить квартира [ADDRESS] /а.с. 8/. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості № 219988569 від 12.08.2020 року квартира [ADDRESS] належить [PERSON] /а.с. 12/. З Акту обстеження від 31.07.2020 року, складеного комісією у складі майстра ділянки №55 КП "Жилкомсервіс" Болдирєвою Є.В., майстра ділянки №55 КП "Жилкомсервіс" [PERSON] , бухгалтером ділянки №55 КП "Жилкомсервіс" Андрющенко Л.Л., вбачається, що 30.07.2020 року о 13 год. 00 хв. відбулось залиття кв. [ADDRESS] . При обстеженні кв. [ADDRESS] , 31.07.2020 року встановлено, що у ванній кімнаті зірвало з`єднувальну гайку з сушарки для рушника /а.с. 11/. Відповідно до вищевказаного Акту в квартирі [ADDRESS] наявні сліди залиття: коридор на стелі та стінах приблизно S=6 м2; житлова кімната № 1 на стелі та стінах приблизно S=3 м2; житлова кімната № 2 на стелі та стінах приблизно S=3 м2; кухня на стелі приблизно S=2 м2; ванна кімната на стелі приблизно S=1 м2. Згідно з Висновком експертно-будівельного дослідження №14514 від 04.01.2021 року, складеного ННЦ "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса", вартість ремонтно-будівельних робіт кв. [ADDRESS] станом на час складання висновку складає 30371, 00 грн. Розмір завданої матеріальної шкоди, завданої залиттям кв. [ADDRESS] , станом на час складання висновку, становить 27786,00 грн. Крім того, за клопотанням сторони позивача в судовому засіданні були допитані свідки. Так, свідок [PERSON] , яка мешкає в кв. [ADDRESS] , яка є сусідкою сторін, пояснила суду, що 30.07.2020 року в їх будинку відбулось залиття, вода лилась з кв. [ADDRESS] , дуже гаряча, майже кип`яток. Свідок зателефонувала [PERSON] та [PERSON] , проте їх не було вдома. Також, свідок вказала, що в її присутності донька позивачки відкрила кв. [ADDRESS] та свідок побачила, що в ній стоїть вода біля 7 см., вода також бігла по стінах та стелі. Свідок [PERSON] , яка мешкає в кв. [ADDRESS] , яка є сусідкою сторін, пояснила суду, що 30.07.2020 року біля 13:00 год. її зателефонував син та повідомив про затоплення в будинку. Свідок приїхала, зайшла в квартиру позивачки та побачила, що там збирають воду, потім пішла до своєї квартири. Також, свідок вказала, що на скільки їй відомо, причиною залиття була зірвана гайка з сушарки для рушника, також свідок зазначила, що залиття в їх будинку сталося до 2-го поверху. Свідок [PERSON] , яка є майстром ділянки № [NUMBER] КП "Жилкомсервіс", пояснила суду, що 30.07.2020 року вона в складі комісії обстежувала квартири позивачки та відповідачки. Свідок вказала, що спочатку була обстежена кв. [ADDRESS] , в якій було виявлено зрив з`єднувальної гайки з сушарки для рушників, а потім комісія спустилась в квартиру, яка розташована під кв. [ADDRESS] . В квартирі [ADDRESS] була вода по стінах, на полу, на стелі. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05.08.2021 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам ННЦ "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса". 08.03.2023 року до суду надійшов Висновок експерта №22138 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №645/670/21 (провадження №2/645/1016/21) від 28.02.2023 року, відповідно до якого залиття квартири [ADDRESS] , відповідно до наданого на дослідження акту про залиття від 31.07.2020 року, відбулось 30.07.2020 року внаслідок зриву з`єднувальної гайки з сушарки для рушників в ванній кімнаті в квартирі [ADDRESS] . Встановити, чи могла бути пошкоджена квартира [ADDRESS] водою за незалежних від сторін у справі факторів, не виявляється можливим /а.с. 149-152/. Відповідно до частини другої\~статті 13 ЦК України\~при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. За змістом положень частини третьої\~статті 386 ЦК України\~власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій\~статті 22 ЦК України\~визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Згідно з приписами\~ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. У частині першій\~статті 81 ЦПК України\~закріплене загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків наявності підстав звільнення від доказування. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень\~ЦК України\~щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Враховуючи встановлене вище, суд вважає доведеними факти залиття квартири [ADDRESS] та заподіяння власнику квартири збитків, які виразилися у пошкодженні стелі та стін в квартирі. Разом з цим відповідач не спростувала належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, не заявляла та не надала інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Посилання представника відповідача у відзиві на позов на те, що акт про обстеження від 31.07.2020 року не відповідає вимогам щодо його змісту та форми, отже не може бути належним доказом, суд не приймає до уваги виходячи з того, що сам по собі акт є одним із доказів, що підтверджує факт заподіяння шкоди і зазначені в ньому обставини відповідачем не спростовані (Аналогічні висновки місяться в постанові Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №643/19078/15 та від 29 травня 2019 року у справі №645/2087/15). Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування заподіяної матеріальної шкоди підлягають задоволенню. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2\~постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Зазначені у відзиві на позовну заяву заперечення відповідачки, стосовно того, що причина залиття не встановлена, а отже її вина у залитті відсутня, спростовуються матеріалами справи. В даному випадку згідно наданих документів встановлено, що залиття відбулося з квартири відповідача, причиною залиття є зрив з`єднувальної гайки з сушарки для рушників в ванній кімнаті в квартирі [ADDRESS] . Не спростовано відповідачем і розмір заподіяної матеріальної шкоди. Викладене дає підстави для стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі 28832,70 грн. Крім того, позивачкою заявлено вимогу про стягнення спричинену моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Відшкодування шкоди - один з найважливіших інститутів сучасної правової науки. У законодавстві України передбачено два види шкоди, що підлягає відшкодуванню - шкоду матеріальну і шкоду моральну. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода у тому числі полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові від 31.03.1995 року за № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди`п.3 роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Так, позивач зазначає, що в наслідок залиття квартири, вона зазнала не мало переживань та страждань, з приводу пошкодження її майна. Також позивачка зазначає, що залиття квартири принесло багато дискомфорту, оскільки з`явилась пліснява та грибок. Також, позивачка зазначає, що майже всі приміщення її квартири мають сліди затоплення, які створюють дискомфорт та порушують спокій, погіршують настрій, приводять до психічного розладу та нервових переживань. Також, позивачка вказує, що була вимушена звернутись за медичною допомогою до невропатолога та пройти курс лікування, на підтвердження чого надала до матеріалів справи відповідні докази /а.с.19-24/. З вказаних міркувань та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд доходить до висновку про можливість задоволення суми стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. Стосовно відшкодування понесених судових витрат, слід зазначити наступне. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України). Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу надано: Договір про надання правової допомоги від 12.08.2020 року /а.с. 26/, Додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 12.08.2020 року /а.с. 27/, Акт виконаних робіт відповідно до договору про надання правової допомоги від 12.08.2020 року /а.с. 175/, квитанцію прибуткового касового ордеру № 11 від 12.08.2020 року на суму 8600,00 грн. На підтвердження понесених позивачем витрат на проведення експертно-будівельного дослідження №14514 від 04.01.2021 року в сумі 6864,48 грн. стороною позивача надано копію квитанції від 09.09.2020 року /а.с. 18/. На підтвердження понесених позивачем витрат на проведення судово-будівельної експертизи №22138 від 28.02.2023 року в сумі 6864,40 грн., стороною позивача надано копію квитанції від 25.10.2021 року /а.с. 177/. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~суд вважає\~за необхідне\~стянути з\~відповідача суми\~сплати судового\~збору у\~розмірі 1816,00\~грн.,\~витрати на\~професійну правничу\~допомогу у\~розмірі 8600,00\~грн., витрати на проведення експертно-будівельного дослідження №14514 від 04.01.2021 року у розмірі 6864,48 грн. та витрати на проведення судово-будівельної експертизи №22138 від 28.02.2023 року в розмірі 6864,40 грн. Разом з тим, суд відмовляє в стягненні 102,97 грн., оскільки ці витрати, не є витратами, пов`язаними з розглядом справи в розумінні ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved