Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

22 березня 2023 року представник позивача \~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "Профіт\~Капітал" - адвокат Мартиненко Володимир Володимирович звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.11.2019 року між ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 8715325, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 6000 грн., які він зобов`язався повернути Кредитодавцю протягом 30 днів та сплатити проценти за користування ними (далі - Договір позики). Кредитодавець на виконання умов Договору позики надав [PERSON] грошові кошти. Проте позичальник своїх зобов`язань за Договором позики належним чином не виконував належним чином, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 25.05.2020 року становить 11\~830 грн. та складається із: заборгованості за основним боргом - 6000 грн.; заборгованості за нарахованими та несплаченими базовими процентами - 2830 грн.; заборгованість на нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику 3000 грн. Разом тим, 03.04.2017 року між ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу № 03042017 та на його виконання 15.05.2020 року підписано Реєстр прав вимоги № 100, відповідно до якого право вимоги за Договором позики № 8715325 від 25.11.2019 року перейшло до ТзОВ «ФК «Профіт Капітал». Таким чином, сума невиконаних [PERSON] за взятими на себе кредитними зобов`язаннями становить 11\~830 грн. та вказані кошти відповідач повинен був сплатити в користь нового Кредитора. Також вказує, що останній повертав борг на користь первісного кредитора ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», а саме 27.12.2019 року у розмірі 50 грн. та 30.12.2019 року у розмірі 50 грн. Також, [PERSON] на користь нового кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Профіт Капітал" 13.05.2021 року у розмірі 1501,92 грн., 08.06.2021 року 2271,96 грн., 06.08.2021 року 2271,96 грн. Таким чином, всього після здійснення оплати заборгованість за тілом та несплаченими відсотками складає 8056,12 грн. ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» на суму заборгованості здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення. Враховуючи наведене, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» суму заборгованості в розмірі 10\~046,60 грн. грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 2226,12 грн.; заборгованості за Процентами - 2830 грн.; заборгованість за процентами на прострочену позику - 3000 грн.; заборгованості за 3% річних 383,49 грн.; заборгованості за інфляційними втратами 1606,99 грн.; а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2684грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Ухвалою від 07 квітня 2023 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Станом на 19 червня 2023 року відзив на позов від відповідача до Луцького міськрайонного суду Волинської області не надійшов. В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, через розміщення оголошення на офіційному сайті Луцького міськрайонного суду (а.с.40). Будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від відповідача не надходило. Відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до\~п.1 ч. 3\~ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав, за погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що 25.11.2019 року між ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 8715325 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов (а.с. 8). Відповідно до п. 2 Договору позики, Кредитодавець надає Позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 6000 грн., а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (проценти) від суми позики. Сторони визначили, що строк позики (строк Договору) складає 30 днів. Базова процентна ставка 1,60 % в день. Розмір процентів на прострочену позику складають 2,70% в день. Згідно п. 5 Договору позики, - цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 4.2. Договору кредиту Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ («Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі. Відповідно до п. 8.4 Правил, - якщо під час дії особливих умов виконання Договору, встановлених для Позичальника в рамках програми лояльності (у тому числі право сплати Процентів акційних), Позичальник порушить взяті на себе договірні зобов`язання, такі особливі умови виконання Договору втрачають силу, що означає, що нараховані згідно умов Договору Проценти підлягають сплаті Позичальником в повному об`ємі за весь період дії Договору згідно умов Договору і незалежно від пропонованих особливих умов Програми лояльності. Кредитодавець на виконання умов Договору позики надав Позичальнику грошові кошти у сумі 6000 грн. строком до 25.12.2019 року, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути його разом іншими платежами згідно з умовами цього Договору (а.с. 8). \~\~\~\~\~\~ Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Важливо, щоб електронний договір містив усі істотні умови для відповідного виду договору, необхідно розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до ч. 1\~ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»\~моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Правильно застосувавши норми матеріального права, слід дійти обґрунтованого висновку про те, що Кредитний договір підписаний Боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Заявником/Кредитором та Боржником/Позичальником не був би укладений. Аналогічна правова позиції висловлена у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 року при розгляді справи № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20). Суд вважає доведеним, що [PERSON] , на веб сайті ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» https://mycredit.ua/ через особистий кабінет надав всі необхідні дані для встановлення особи та оформлення договору, зокрема: інформацію щодо свого імені, номеру телефону, адреси доставки об`єкта оренди, реквізити документа, що посвідчує його особу, електронну адресу. Позичальник, у електронній формі через сайт Кредитодавця (особистий кабінет) шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного за допомогою Електронного підпису одноразовим ідентифікатором, котрий було надіслано Орендарю (через телекомунікаційну систему) в електронному повідомлені - надісланому на електронну адресу (e-mail) вказаний під час складання заявки, а саме: вказаний в наданій довідці, підписав Договір позики № 8715325, що відповідно до\~ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію»\~свідчить про укладення договору. Отже, ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів`та [PERSON] , уклавши 25.11.2019 року Договір позики № 8715325, досягали згоди щодо усіх істотних умов правочину. Як уже зазначалося, ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів`свої зобов`язання за Договором позики виконав належним чином та перерахував на рахунок [PERSON] 6000 грн. (а.с.9). Проте позичальник своїх зобов`язань за Договором позики належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього станом на 15.05.2020 року виникла заборгованість,з урахуванням внесених платежів, а саме 27.12.2019 року у розмірі 50 грн. та 30.12.2019 року у розмірі 50 грн., 13.05.2021 року у розмірі 1501,92 грн., 08.06.2021 року 2271,96 грн., 06.08.2021 року 2271,96 грн. складає 8056,12 грн. та складається із: заборгованості за основним боргом 2\~226,12 грн.; за процентами - 2830 грн.; заборгованість за процентами на прострочену позику - 3000 грн. (а.с. 10). Вищевказаний розрахунок відповідає вимогам до первинних документів, встановленим Переліком типових документів, затвердженого наказом МЮ від 12.04.2012 року № 578/5, а тому у суду відсутні будь-які правові підстави ставити під сумнів даний доказ; відповідачем в ході розгляду справи такий розрахунок не спростований в жодній мірі. 03.04.2017 року між ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів`та ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено Договір факторингу № 03042017 (а.с. 13-17). Відповідно до п. 2.1 Договору факторингу, - Первісний кредитор зобов`язується передати Новому кредитору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимог, а Новий кредитор зобов`язується їх прийняти. 15.05.2020 року між сторонами за Договором факторингу було підписано Реєстр прав вимоги № 100, відповідно до якого право вимоги за Договором позики № 8715325 від 25.11.2019 року, перейшло до ТОВ «ФК «Профіт Капітал». Відповідно п. 4.1. Договору факторингу визначено, що право вимоги переходить від Первісного кредитора до Нового кредитора саме з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги у формі наведеної в Додатку № 3 до цього Договору. Наведене свідчить про ту обставину, що саме з 15.05.2020 року до ТОВ «ФК «Профіт Капітал» перейшло право вимоги за Договором позики за Реєстром передачі прав вимоги № 100, тобто тоді, коли між його сторонами (ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] ) вже виникли та існували правовідносини з приводу кредитування (позики). За правилами статей\~525,\~526\~і\~527 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З вищенаведеного слідує, що [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання за умовами Договору позики № 8715325, укладеного 25.11.2019 року між ним та ТзОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів», право вимоги за яким перейшло до ТзОВ «ФК «Профіт Капітал», а тому з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним правочином, яка станом на 15.05.2020 року становить 8\~056,12 грн. У своєму позові ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» також ставить питання про стягнення з [PERSON] 3% річних та інфляційних втрат, які нараховує за період з 25.05.2020 року по 23.02. 2022 року. Згідно\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За наведених обставин, вимоги ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтованими. Судом встановлено, що за період з 25.05.2020 року по 23.02. 2022 року сума індексу інфляції за весь час прострочення складає 1\~606,99 гривень., сума трьох процентів річних із простроченої суми складає 383,49 грн., що підтверджується розрахунком позивача, який стороною відповідача спростовано не було (а.с. 12 - зворот). Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "Профіт\~Капітал" слід стягнути заборгованість за кредитним договором\~№ 8715325 від 25.11.2019 року в розмірі 8\~056,12 грн., та складається із: заборгованості за основним боргом 2\~226,12 грн.; за процентами - 2830 грн., заборгованість за процентами на прострочену позику - 3000 грн. Також, за прострочення взятих не себе зобов`язань в порядку ч.2 ст.625 ЦК України, підлягає стягненню з [PERSON] на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~"Фінансова\~компанія "Профіт\~Капітал" 1\~606,99 гривень інфляційних втрат та 3% річних - 383,49 грн. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 4\~ст. 137 ЦК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Положеннями\~ст. 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Як слідує з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01.10.2018 року в справі № 569/17904/17, - на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.? Крім того, у своїй постанові від 13.12.2018 року у справі № 816/2096/17 Верховний Суд прийшов до висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Судом встановлено, що між ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» та АО «Правовий Діалог» було укладено Договір про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року, за умовами якого адвокат взяв на себе зобов`язання з приводу надання правничої допомоги в суді (а.с. 19-22). Як вбачається із Акту прийому-передачі наданої правової допомоги № 1 від 20.02.2023 року, який є Додатком № 4 до Договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року, АО «Правовий Діалог» в межах розгляду даної справи було надано правничі послуги загальною вартістю 5000 грн., з яких: консультації, вивчення документів кредитної справи, складення позовної заяви (а.с. 25). Факт сплати позивачем на користь АО «Правовий Діалог» 5000 грн. на виконання Договору про надання правової допомоги № 28092021-1 від 28 вересня 2021 року підтверджується платіжним дорученням № 245від 09.03.2023 року (а.с. 27). З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій при розгляді справи, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Також, суд наголошує на такому. Так, внаслідок запровадження з 15.12.2017 року змін до\~ЦПК України\~законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, які наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої сторони. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог ч. 5\~ст. 137 ЦПК України\~за наявності клопотання іншої сторони. До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.09.2021 року при розгляді справи № 160/12268/19. Разом з тим, відповідачем не було подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відтак, у суду відсутні правові підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Таким чином, понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн., у зв`язку із задоволенням позову, підлягають компенсації за рахунок відповідача. Відповідно до ч. 1, ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2\~684 грн, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 2\~684 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved