Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Короткий зміст вимог 07.06.2023 [PERSON] звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису та просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на строк шість місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав: 1) заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 50 метрів до місця проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; 2) заборонити [PERSON] контактувати з [PERSON] через засоби зв`язку особисто та через третіх осіб; 3) заборонити [PERSON] особисто та через третіх осіб розшукувати [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею. Свої вимоги\~заявниця обґрунтовує\~тим,\~що з червня 2018 року вони стали проживати разом однією сім`єю у моєму житлі за адресою: [ADDRESS] , у 2020 році переїхали та проживають у житлі заявниці за адресою: [ADDRESS] . З середини 2020 року [PERSON] почав систематично вживати спиртні напої та мав надмірну конфліктність, через що підіймав на неї руку, висловлювався нецензурною лайкою, завдавав їй тілесних ушкоджень, внаслідок чого заявниця зверталась до поліції, яка фіксувала вказані обставини. За 2023 рік Ізмаїльським міськрайонним судом у відношенні [PERSON] винесено три постанови про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за правопорушення передбаченої ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. Окрім того, у відношенні [PERSON] складено термінові заборонні приписи стосовно кривдника серії АА № 309548 від 27.04.2023 року та серії АА № 309568 від 25.05.2023 року. Таким чином, [PERSON] є особою, яка зазнала домашнього насильства. Аргументи учасників справи В судове засіданні заявниця не з`явилась, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, згідно заяви від 12.06.2023 вимоги заяви підтримала в повному обсязі, просила суд заяву задовольнити та розглянути справу у її відсутність. В судове\~засідання заінтересована\~особа \~ [PERSON] \~не з`явився,\~про час\~та місце\~розгляду справи був повідомлений належним чином. Фактичні обставини справи, встановлені судом Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду від 24.04.2023 справа № 946/2693/23, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме: 17.04.2023 о 10 годині 00 хвилин [PERSON] , знаходячись за місцем мешкання за адресою: [ADDRESS] , вчинив сварку зі своєю співмешканкою [PERSON] , у ході якої виражався грубою нецензурною лайкою на мою адресу, чим вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру. 27.04.2023 відносно [PERSON] складено терміновий заборонний припис серії АА № 309548 у зв`язку зі скоєнням [PERSON] домашнього насильства 17.04.2023 о 10:00 год. відносно співмешканки [PERSON] . Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду від 09.05.2023 справа № 946/1981/23, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме: 14.03.2023 близько 20:10 год. [PERSON] прийшов до співмешканки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , чим порушив терміновий заборонний припис серії АА № 309056. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду від 12.05.2023 справа № 946/2946/23, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме: 17.04.2023 приблизно о 10:00 год. [PERSON] , знаходячись за адресою: [ADDRESS] , погрожував фізичною розправою [PERSON] . 25.05.2023 відносно [PERSON] складено терміновий заборонний припис серії АА № 309568 у зв`язку зі скоєнням [PERSON] домашнього насильства 25.05.2023 о 10:00 год. відносно співмешканки [PERSON] . Позиція суду У відповідності до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У відповідності до частини третьої статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до пункту першого частини першої\~статті 350-2 ЦПК України,\~заява\~про видачу\~обмежувального припису\~може бути\~подана особою,\~яка постраждала\~від домашнього\~насильства,\~або її\~представником - у випадках, визначених\~Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Згідно з ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених\~Законом України\~"Про запобігання та протидію домашньому насильству" або\~Законом України\~"Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є\~Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Цей Закон\~визначає організаційно-правові\~засади запобігання\~та протидії\~домашньому насильству,\~основні напрями\~реалізації державної\~політики у\~сфері запобігання\~та протидії\~домашньому насильству,\~спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до п. 3, 6, 8 ч. 1\~ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству",\~домашнє насильство - діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Згідно з п. 2 ч. 1\~ст. 24 цього Закону,\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Частиною 2\~ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"\~передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч. 3\~ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству",\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п.\~9\~ч.\~1\~ст.\~1\~Закону України\~"Про\~запобігання та\~протидію домашньому\~насильству"\~визначено,\~що оцінка\~ризиків -\~це оцінювання\~вірогідності продовження\~чи повторного\~вчинення домашнього\~насильства,\~настання тяжких\~або особливо\~тяжких наслідків\~його вчинення,\~а також\~смерті постраждалої\~особи.\~Оцінка ризиків\~має проводитись за\~факторами небезпеки\~(ризиків)\~щодо вчинення\~домашнього насильства\~шляхом відібрання\~свідчень від\~постраждалої від\~такого насильства\~особи,\~з`ясування\~обставин конфлікту\~та виявлення\~чинників і\~умов,\~які створюють\~або можуть\~створювати небезпеку\~для цієї\~особи.\~Фактори небезпеки\~(ризику)\~щодо вчинення\~домашнього насильства\~мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. У постановах\~Верховного Суду\~від 05\~вересня 2019\~року у\~справі N\~756/3859/19\~(провадження\~N\~61-11564св19)\~та від\~20\~травня 2020\~року у справі N 673/1607/19 (провадження N 61-1432св20) зроблено висновок, що враховуючи положення\~Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству",\~обмежувальний припис\~за своєю\~суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у\~КУпАП та\~КК України),\~а є\~тимчасовим заходом,\~виконуючим захисну\~та запобіжну\~функцію і\~направленим на\~попередження вчинення\~насильства та\~забезпечення першочергової\~безпеки осіб,\~з огляду\~на наявність ризиків,\~передбачених вищезазначеним\~законом,\~до вирішення\~питання про\~кваліфікацію дій\~кривдника та\~прийняття стосовно\~нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. З огляду\~на вищевикладене,\~суд вважає\~доведеним факт\~того,\~що [PERSON] \~вчиняє домашнє\~насильство щодо\~заявниці,\~є високою\~вірогідність продовження\~чи повторного\~вчинення домашнього\~насильства,\~настання тяжких\~або особливо\~тяжких наслідків\~його вчинення\~щодо заявниці,\~такі ризики\~є реальними\~та підтверджуються\~матеріалами справи,\~ тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту відносно [PERSON] необхідно видати обмежувальний припис. Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до ч. 2\~ст.\~350-8\~ЦПК України,\~про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника. В силу ч. 3\~ст. 350-5 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved