Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що від подружнього життя з відповідачем сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який є особою з інвалідністю першої групи. Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 05.04.2019 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] довічно, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з моменту подання позову. Крім того, рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 05.04.2019 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] , як особи з інвалідністю першої групи, аліменти на її утримання довічно, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з моменту подання позову. Після проходження [PERSON] військової служби за призовом під час мобілізації на підставі Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року № 69/2022 року та безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, стан здоров`я позивача різко погіршився. [PERSON] було звільнено з військової служби на підставі рішення Військово-лікарської комісії, через непридатність для подальшого її проходження. Позивач є інвалідом III групи та згідно висновку МСЕК йому протипоказана важка фізична праця та психоемоційні навантаження, рекомендовано постійне лікування у лікарів: невролога, кардіолога, гастроентеролога, ортопеда-травматолога, постійний нагляд лікарів: сурдолога, психолога, сімейного лікаря. Позивач зазначає, що протягом останнього року виникли обставини, які унеможливлюють виплату аліментів на утримання відповідача [PERSON] , насамперед значно погіршилося його фінансове становище і єдиним джерелом його існування є пенсія по інвалідності, яку він отримує в розмірі 4202,80 грн. Після утримання аліментів на сина та на колишню дружину, у позивача не залишається коштів на проживання та на задоволення найнеобхідніших потреб. Позивач [PERSON] просить суд звільнити його від сплати аліментів на утримання колишньої дружини відповідача [PERSON] , оскільки розмір її доходу перевищує доходи позивача. Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 05.06.2023 року по даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомленням сторін. 21.06.2023 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що дійсно [PERSON] був призваний до проходження військової служби. Внаслідок чого отримав поранення у вигляді контузії. Однак, після проходження лікування з метою ухилення від подальшої військової служби позивач [PERSON] звернувся до відповідача з проханням вийти за нього заміж повторно з метою звільнення від проходження військової служби по догляду за дружиною інвалідом І групи, на що [PERSON] погодилась. Однак, після повторної реєстрації шлюбу [PERSON] жодної допомоги ні відповідачу ні спільному сину не надавав. Відповідач зазначає, що позивач [PERSON] був звільнений із лав ЗСУ не на підставі рішення ВЛК про непридатність, а саме на підставі ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» по догляду за дружиною інвалідом І групи. Позивач є матеріально забезпеченою особою отримує пільги як учасник та інвалід бойових дій, отримав від держави за поранення грошову компенсацію в розмірі 200000 грн., займається господарською діяльністю, має у приватній власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку обробляє самостійно і має додатковий дохід. Ніяких інших осіб окрім відповідача та спільного сина на утриманні у позивача не має, постійно ухиляється від спати аліментів, що підтверджується довідками ДВС. Відповідач є інвалідом І групи, іншого доходу окрім пенсії в розмірі 2700 грн. не має та за станом здоров`я працевлаштуватись не має змоги, оскільки здійснює догляд за повнолітнім сином, який є особою з інвалідністю першої групи з дитинства. Відповідач вважає позовні вимоги [PERSON] надуманими та просить суд відмовити у їх задоволенні. Разом з відзивом відповідач [PERSON] подала до суду клопотання про перехід з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом). Відповідно до ч.5\~ст.279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Згідно з ч.6\~ст.279 ЦПК України\~суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. При цьому, суд зазначає, що згідно ч.1\~ст.279 ЦПК України\~розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі, що, в свою чергу не позбавляє сторін протягом встановленого строку подавати заяви по суті справи, клопотання з процесуальних питань та необхідні докази. Відповідач [PERSON] надіслала відзив на позов, скористалася правом на подання заяви по суті справи, у якій наведено аргументи на підтримання своєї правової позиції по суті спору. За вказаних обставин підстав для заслуховування особистих пояснень сторін у судовому засіданні суд не вбачає, а отже, враховуючи вказані норми\~ЦПК України, зважаючи на характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, які не вимагають проведення судового засідання з викликом сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку, що заявлене клопотання відповідача задоволенню не підлягає. Крім того, відповідачем [PERSON] подано до суду клопотання про витребування доказів, зокрема: витребувати у Звенигородському РТЦ комплектування та соціальної підтримки відомості, коли та в якому розмірі отримував [PERSON] грошову компенсацію за поранення та коли був звільнений з лав ЗСУ; \~ \~ \~ \~ витребувати у сервісному центрі 7143 МВС Україна в м. Звенигородка відомості, коли та на чиє ім`я був зареєстрований автомобіль Фольксваген Каді (д.н.з. [NUMBER] ); витребувати у відповідача копію державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; витребувати в Катеринопільському районному суді цивільну справу 2/698/61/23 та адміністративну справу 698/824/22. Ознайомившись із клопотанням відповідача суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. При цьому, згідно з ч.2 ст. 84 ЦПК України у клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причин неможливості самостійного отримання цього доказу. Таким чином однією з обов`язкових умов для постановлення ухвали про витребування доказів є наявні у особи, яка бере участь у справі, складнощі у їх отриманні. Як вбачається з матеріалів клопотання [PERSON] , доказів наявності будь-яких труднощів у їх отриманні відповідачем суду не надано, сторона відповідача із відповідними запитами до вказаних у клопотанні осіб не зверталась, доказів наявності будь-яких труднощів у їх отриманні суду не надано, а тому вказане клопотання позивача про витребування доказів задоволенню не підлягає. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 2\~ст.247 ЦПК України, розглянути справу за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом з відповідачем по справі та перебуває на її утриманні. Довідкою до акту огляду МСЕК серія 12 ААБ №775968 підтверджено призначення [PERSON] з 05.11.2020 року першої групи інвалідності, безтерміново. Довідкою до акта огляду МСЕК серія 10 ААА №253970 підтверджено призначення [PERSON] з 03.02.2011 року першої групи інвалідності, безтерміново, причина інвалід з дитинства. Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 05.04.2019 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] довічно, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з моменту подання позову. Крім того, рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 05.04.2019 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на її утримання довічно, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи з моменту подання позову. Відповідно до наданих відповідачем [PERSON] розрахунків заборгованості по аліментах станом на травень 2023 року заборгованість позивача [PERSON] за виконавчим провадженням №59432423 складає 20794,31 грн. та за виконавчим провадженням № 59432636 складає 20794,29 грн. Довідкою до акту огляду МСЕК серія 12 ААГ №054075 підтверджено призначення [PERSON] з 12.04.2023 року третьої групи інвалідності, безтерміново. Згідно з\~ст. 75 СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. У відповідності зі ст.\~77,\~79 СК України\~утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ст. 88 Сімейного кодексу України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вирішуючи даний спір суд виходить з загальних засад цивільного судочинства, якими є добросовісність та справедливість. Крім наявності у [PERSON] інвалідності першої групи, суд враховує те, що право того з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, на утримання, пов`язане з виникненням досить складних життєвих обставин, у яких останній з об`єктивних причин значно більшою мірою виконує обов`язки по догляду і розвитку дитини, зазнає більших фізичних та психологічних навантажень і у зв`язку з цим потребує додаткової підтримки. А тому, суд визнає, що позивач [PERSON] зобов`язаний брати участь у забезпеченні матеріального благополуччя відповідача, яка є інвалідом першої групи, з якою проживає їх спільна дитина, яка є особою з інвалідністю першої групи з дитинства, як це визначено приписами ч.2\~ст.88 СК України. Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що він не може надавати матеріальну допомогу відповідачу, що проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею. В той же час, позивач не надав доказів на підтвердження викладених у своїй заяві доводів про те, що доходи і матеріальне становище відповідача надають останній можливість самотужки забезпечити сину інваліду [PERSON] та собі належний життєвий рівень. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що позивач не навів належні підстави для звільнення його від сплати аліментів, не має інших утриманців, приймаючи до уваги незначний дохід відповідача у вигляді пенсії по інвалідності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed