Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на його утримання у розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з дня звернення до суду та довічно. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25 листопада 2006 року повторно уклав шлюб з [PERSON] . Він перебуває на обліку в Сарненському об`єднаному управління ПФУ в Рівненській області і отримує пенсію по інвалідності. Дружина з травня 2022 року не отримує жодних доходів. Також, на їхньому утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] . Відповідач [PERSON] є їхнім сином, на даний час є військовослужбовцем та перебуває в Збройних силах України. Посилаючись на норми Конституції України, СК України, просив стягнути з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 1/5 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи з часу подання позову і довічно. Ухвалою суду від 17 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного проваження. В судовому засіданні 24.05.2023 позивач позовні вимоги підтримав, та пояснив, що він є інвалідом, потребує постійного лікування та протезування колінного суглобу, однак за браком коштів не може цього зробити. У зв`язку з інвалідністю не може працевлаштуватися. Отримує пенсію по інвалідності, однак її не вистачає на ліки. Крім того, він має на утриманні двоє неповнолітніх дітей. Оскільки син є військовослужбовцем та отримує заробітну плату, він має можливість надавати матеріальну допомогу, у зв`язку з чим він звернувся до суду та просить стягнути аліменти у визначеному розмірі. В подальшому в судові засідання позивач не з`явився. 13.06.2023 подав до суду заяви про розгляд справи без його участі, позовні вимоги пітримує в повному обсязі. Просив позовну заяву задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання повторно не з`явився, хоч про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому порядку. 20.04.2023 та 24.05.2023 подав до суду заяви про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю та просить задовольнити. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного. Встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим 10.11.1995 Томашгородською сільською радою Рокитнівського району Рівненської області, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. За приписами ст.202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх батьків виникає за сукупності таких умов: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Позивач є батьком відповідача, батьківських прав щодо сина [PERSON] позбавлений не був. Норми глави 17 Сімейного кодексу України, що регулюють утримання повнолітніми дочкою, сином своїх батьків, не містять визначення осіб, які є непрацездатними, а тому суд застосовує положення ч.3 ст.75 СК України, відповідно до якої непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи. Мотивуючи необхідність стягнення аліментів з відповідача позивач покликається на те, що він є непрацюючим пенсіонером по інвалідності та отримує пенсію, розмір якої є недостатнім на лікування, тому потребує додаткової матеріальної допомоги. Крім того, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей. На підтвердження обставин позовних вимог позивачем долучено до позовної заяви наступні докази. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). На утриманні позивача перебуває двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.8-9). Позивач перебуває на обліку у відділі обслуговування громадян (сервісний центр) №11 управління обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області і отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи загального захворювання з 30.11.2016 довічно. Розмір пенсії [PERSON] складає від 2093,00 грн. до 5825,87 грн. (а.с.10-11,59,60). Згідно довідки МСЕК Серія 12 ААБ №508413 від 20.11.2019, [PERSON] , [INFO] має ІІІ групу інвалідності довічно загального захворювання від 01.12.2019. Останньому протипоказна важка фізична праця з тривалим перебуванням на ногах, проходить періодичні лікування (а.с.45-46,55-58). Слід зазначити, що потреба матері, батька в матеріальній допомозі залежить від їх матеріального становища. При цьому, до уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, яке може приносити дохід тощо. Згідно відомостей Пенсійного фонду України та Рокитнівської селищної ради, дружина позивача [PERSON] пенсії не отримує та не є суб`єктом господарювання, доходів не отримує (а.с.13-15,16). [PERSON] є молодшим сержантом та проходить військову службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] з 28.12.2019 по теперішній час, яка дислокується в [ADDRESS], є учасником бойових дій (а.с.17,18). Відповідно до ч.3 ст.82 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Враховуючи зазначені обставини суд вважає обґрунтованими доводи позивача про недостатність коштів для існування, а отже, і наявність потреби в матеріальній допомозі. За приписами ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Позивач [PERSON] вказує, що син [PERSON] , який є військовослужбовцем за контрактом, має можливість надавати йому матеріальну допомогу. Докази у підтвердження того, що нерухоме майно, яким володіє позивач [PERSON] , надає йому додатковий дохід, у справі відсутні. З матеріалів справи також не встановлено, що у позивача є інші близькі родичі, які могли б надавати йому будь яку допомогу. Відповідач працездатний, є військовослужбовцем за контрактом, як зазначає позивач, отримує високу заробітну плату, а тому має можливість сплачувати аліменти на його утримання. Крім того, обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати батьків не пов`язаний з їхньою працездатністю й можливістю надавати батькам матеріальну допомогу, про що зазначено, зокрема в постанові Верховного суду від 5 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц. Позивач визначив розмір аліментів на його утримання в розмірі 1/5 частки заробітку (доходу) з усіх видів платника аліментів, щомісячно. При ухваленні рішення суд враховує, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлений у розмірі 2093 грн. Відповідно до ст.204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Заперечень щодо заявленого позивачем розміру аліментів відповідач не зазначив, у письмовій заяві вказав, що згідний з позовними вимогами, що свідчить про те, що він погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1/5 частки свого заробітку (доходу). Аналізуючи встановлені обставини у справі та правові норми, суд дійшов висновку , що позов підлягає задоволенню. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач звільнений.

Outcome: approved