Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просив зменшити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] згідно судового наказу Сумського районного суду Сумської області від 07.04.2023 року з 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до 1/6 частки від усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Обґрунтовуючи свої вимоги, представник позивача зазначив, що відповідно до рішення Сумського районного суду Сумської області № 587/73/18 від 30.03.2018 р. з позивача стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Тобто на даний час з позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі частини усіх заробітків. Зазначені обставини, на думку представника позивача, дають підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача за судовим наказом від 07.04.2023 з 1/4 частини з усіх видів заробітку до 1/6 частини. В судове засідання представник позивача не з*явився, у письмовій заяві просив слухати справу без його участі, підтримав позовні вимоги в повному обсязі. 06 червня 2023 року представник відповідача адвокат Мазурова К.Д. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вважала вимоги позивача безпідставними і просила відмовити у задоволенні позовних вимог. В судове засідання представник відповідача не з`явилась, у письмовій заяві просила слухати справу без їх участі, просила відмовити у задоволенні позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена про час розгляду справи у суді. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Дослідивши надані суду письмові докази, з`ясувавши правові позиції сторін, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог немає. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Судом встановлено, що з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] згідно судового наказу Сумського районного суду Сумської області від 07.04.2023 року з 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до 1/6 частки від усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. (а.с.7) Також, відповідно до рішення Сумського районного суду Сумської області № 587/73/18 від 30.03.2018 р. з позивача стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно.( а.с.6) Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Аналогічний висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, представник позивача посилався на те, що на даний час з позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі частини усіх заробітків. Відповідно до частини третьої статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вищевикладене, суд, відмовляючи у задоволенні позову, виходить з того, що представником позивача не надано жодних доказів зміни матеріального або сімейного стану позивача, погіршення або поліпшення його здоров`я та інших випадків передбачених законом. Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021року справа № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21). Крім того, згідно рішення Сумського районного суду Сумської області № 587/73/18 від 30.03.2018р. року з відповідача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] стягуються аліменти саме у мінімальному, гарантованому розмірі, визначеному законодавством. Крім того, у випадку задоволення позову, донька позивача [PERSON] , [INFO] буде отримувати 1/6 частини від доходу свого батька (позивача), що становить 16,7% натомість, донька [PERSON] , [INFO] , згідно рішення суду отримує аліменти в розмірі 1/4 частки від доходу батька (позивача), що становить 25%. Якщо порівняти, то виходить що одна з дітей буде отримувати аліменти більші ніж інша, що є неприпустимим та дискримінаційним, так як погіршення відносин між батьками (або їх відсутність), не повинно впливати ( або такий вплив повинен бути мінімальним) на дітей. Таким чином, представником позивача належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення майнового стану позивача. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншим. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Приймаючи до уваги, що представник позивача не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, визначених судовим наказом Сумського районного суду Сумської області № 587/862/23 від 07.04.2023 року, суд не вбачає порушення його прав, а тому і необхідності з судовому захисті його прав немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed