Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

24.04.2023 відповідно до ухвали судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09.03.2023 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю надійшла цивільна справа за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на двох дітей. 09.05.2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що 24.11.2000 році позивач та відповідач уклали між собою шлюб, в подальшому зазначений шлюб було розірвано у 2015 році відповідно до рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області №318/3083/15-ц від 22.12.2015 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: неповнолітню [PERSON] , [INFO] та малолітню [PERSON] , [INFO] . Доньки проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. З початком військової агресії російської федерації відносно України позивач з доньками вимушені були виїхати до м. Запоріжжя, проживають як внутрішньо переміщені особи за однією адресою: [ADDRESS] , Сімейних стосунків між собою позивач та відповідач не підтримують. На теперішній час, доньки позивача та відповідача [PERSON] і [PERSON] проживають з позивачем, перебувають на її утриманні, оскільки відповідач з часу розірвання шлюбу, тобто з 2015 року на утримання дочок, ніякої матеріальної допомоги не надавав. Так як батько дітей - відповідач у справі належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому позивач вимушена поставити питання про стягнення аліментів в судовому порядку. Відповідач проходить військову службу, має прибутки, а отже має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей. Прохає стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття, допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час і місце його проведення повідомлена належним чином, 12.05.2023 надала заяву про розгляд справи за її відсутність, позовні вимоги підтримала, прохала їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином, подав 25.05.2023 заяву про визнання позову в повному обсязі, прохав справу розглянути у його відсутності. Виходячи з наведеного, а також положень ч.3 ст.211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі за таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] в м. Дніпрорудне Василівського району Запорізької області народилася позивач [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянина України № [NUMBER] виданого 24.11.2022 органом 2110, рнокпп [NUMBER] (а.с.5, 10), проживає як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи від № 2304-5002004450 від 15.08.2022 року (а.с.13). [INFO] в с. Балки Василівського району Запорізької області народився відповідач [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Має рнокпп [NUMBER] , що підтверджується копією довідки центру надання адміністративних послуг Бучанської міської ради Київської області № 8330725 від 31.10.2022 (а.с.17, 18). Згідно копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізькій області від 24.11.2000, сторони у справі [PERSON] та [PERSON] 24.11.2000 року уклали шлюб, який зареєстрований у Дніпрорудненській міській раді Василівського району Запорізькій області, актовий запис № 139. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини - « [PERSON] » (а.с.6). Відповідно до рішення Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 22.12.2015 у справі № 318/3083/15-ц шлюб між сторонами розірвано (а.с.9). Сторони мають спільних дітей, дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.07.2008 року Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області актовий запис №111 (а.с.7) та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 13 вересня 2016 року Кам`янсько-Дніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального Управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 143 (а.с.8). Діти позивача та відповідача зареєстровані з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади № 2023/000675126 від 26.01.2023, №2023/000675121 від 26.01.2023 та №2023/000675122 від.26.01.2023. Позивач проживає разом з доньками як внутрішньо переміщені особи за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи від № 2304-5002004450 від 15.08.2022 року, №2304-5002004543 від 15.08.2022 року та №2304-5002004492 від 15.08.2022 року (а.с.13-15). Солдат [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , яка розташована в [ADDRESS] з 02.09.2022 по теперішній час, що підтверджується т.в.о. начальника штабу-заступника командира військової частини [NUMBER] [PERSON] № 128 від 07.09.2022 (а.с.18). Відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, іншим особам аліменти не виплачує, є працездатним, інвалідом не визнавався, проходить військову службу, а отже має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей, що підтверджується позовом. Відповідач в своїй заяві не заперечував підстав позову та погодився з ними. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного. Відповідно ч.1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Прожитковий мінімум на дитину на 2023 рік в Україні відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВП № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. З урахуванням вищевикладеного, повно і всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, зокрема з огляду на таке. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позову в повному обсязі, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, хронічними хворобами не страждає, на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів не знаходиться, інвалідом не являється, на користь інших осіб аліменти не сплачує, оскільки жодних належних та допустимих доказів на спростування вищевикладених обставин суду не надано та відповідачем не зазначено, тому суд вважає, що останній, на теперішній час, має можливість сплачувати аліменти на дітей саме у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Також, взявши до уваги те, що будь-якої домовленості щодо порядку утримання дітей сторони не дійшли, угоди про матеріальне її забезпечення між сторонами не досягнуто, діти на теперішній час перебувають на утриманні позивача, яка також має обов`язок щодо утримання своїх дітей, тому суд вважає за необхідне заявлений позивачем позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей, а саме в розмірі у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із вхідним штампом Заводського районного суду м. Запоріжжя позивач звернулася до суду із позовною заявою 09.02.2023. Таким чином, з огляду на вищевказану норму матеріального закону, аліменти на утримання дітей потрібно стягувати з відповідача, починаючи з вказаної дати. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач була звільнена від сплати судового збору на суму 1073,60 грн. на підставі п. 3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». А тому судовий збір у сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved