Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою шляхом направлення поштовою кореспонденцією 01 травня 2023 року (надійшла до суду 15 травня 2023 року), в якій просила суд: розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 07 серпня 1998 року Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №303. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 07 серпня 1998 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Від шлюбу вони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейне життя між подружжям не склалось у зв`язку з різними поглядами, що поступово призвело до їх відчуження. Фактично стосунки між ними припинено з 2013 року, з того часу спільного господарства вони не ведуть. На переконання позивача, шлюб розпався остаточно та носить формальний характер, а тому надання строку на примирення є недоречним. Ухвалою суду від 17 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Правом на участь в судовому засіданні сторони не скористались. Згідно з клопотанням позивача [PERSON] , викладеним в прохальній частині позову, просила справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження, тим самим не заявила по свою участь. Від представника позивача [PERSON] адвоката Ярмоловича О.Є. через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його як представника. Позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] заперечень проти розірвання шлюбу не мав, просив справу розглянути за його відсутності, про що подав заяву. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, фактичне визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. Дослідивши\~ письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07 серпня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) було укладено шлюб, зареєстрований Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №303 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно 28 квітня 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Від шлюбу сторони мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , яка на момент вирішення спору про розірвання шлюбу вже досягла повноліття (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 02 березня 1999 року). Судовим розглядом встановлено, що шлюбні стосунки між подружжям припинено з 2013 року у зв`язку з різними поглядами та поступовим відчуженням. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть та не підтримують відносин, притаманних подружжю. Відповідно до\~ст.24\~СК України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка.Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, зумовлює його добровільний характер. Частина 1 статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11 червня 2019 року у справі №605/434/18, яку кореспондує п.10 \~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Суд не застосовує положення ст.111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач, діючи через представника, наполягає на розірванні шлюбу та заперечує проти надання строку на примирення, відповідач не заперечує проти його розірвання, визнавши позовні вимоги. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, з урахуванням обопільної згоди сторін на розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва\~про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 28 квітня 2023 року слідує, що під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити без змін з огляду на відсутність заяви позивача про відновлення дошлюбного прізвища. Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно зі ст.142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у зв`язку з визнанням відповідачем позову, а тому вважає за необхідне повернути позивачеві 50% судового збору, сплаченого при поданні позову (квитанція №32528798800006811873 від 28 квітня 2023 року АТ «ТАСКОМБАНК») за рахунок коштів з Державного бюджету України, що становить 536 грн. 80 коп., а інші 50% судового збору (536 грн. 80 коп. відповідно) стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved