Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~09 січня 2023 року до суду звернулась [PERSON] із позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», в якому просить визнати право власності на автомобіль «Chevrolet Fveo TC 58U», 2007 року випуску, легковий седан В, кузов шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] на грошові кошти в сумі 5\~234,55 грн., а також стягнути з відповідача 10\~000 грн. моральної шкоди та судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~Позов мотивує тим, що [PERSON] є донькою та спадкоємцем [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] , уклала з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитно заставний договір від 13.02.2008 року за №НМІВАК13130579 та отримала кредит придбання автомобіля. В заставу передано придбаний автомобіль «Chevrolet Fveo TC 58U», 2007 року випуску, легковий седан В, кузов шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Позивач вказує, що [PERSON] провела повний розрахунок по кредитних зобов`язаннях, вважає, що банк безпідставно продовжує нараховувати борг та відмовляє в наданні довідки про зняття обтяження із заставного автомобіля. У зв`язку із наведеним позивач змушена звернутись до суду. \~ \~ \~ \~11.01.2023 року позовну заяву залишено без руху, надано термін для усунення недоліків. \~ \~ \~ \~01.02.2023 року позивачем подано уточнену позовну заяву. \~ \~ \~ \~07.02.2023 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання. \~ \~ \~ \~22.02.2023 року справу призначено до слухання по суті. \~ \~ \~ \~21.03.2023 року представником відповідача надано відзив на позов, проти позовних вимог заперечує, вважає безпідставними вимоги позивача щодо визнання за нею права власності на заставний автомобіль, який свого часу належав її покійній матері. Оскільки позивач є спадкоємцем за законом, успадкувала даний автомобіль, не відмовилась від спадщини, так як подала заяву про її прийняття і відповідно набуде права власності шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину, яке видасть нотаріус. Щодо визнання права власності на грошові кошти, також заперечує, оскільки 5\~234,55 грн. вже присуджено на користь [PERSON] . Моральна шкода, розмір якої позивач оцінила в 10\~000 грн. жодним чином не обґрунтована, а тому вважає що в цій частині позов також не підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~20.06.2023 року представником відповідача долучено до матеріалів справи письмову промову у дебатах. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задоволити із наведених підстав. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судовому засіданні не з`явилась, просила розглянути справу у її відсутності, із врахуванням поданого відзиву та письмової промови у дебатах просила відмовити у задоволенні позову. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення позивача, її представника, вивчивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову із наступних підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] є донькою та спадкоємцем [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя [PERSON] , уклала з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитно заставний договір від 13.02.2008 року за №НМІВАК13130579 та отримала кредит придбання автомобіля. В заставу передано придбаний автомобіль «Chevrolet Fveo TC 58U», 2007 року випуску, легковий седан В, кузов шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Дані обставини підтверджуються матеріалами справи. Позивач вказує, що [PERSON] провела повний розрахунок по кредитних зобов`язаннях, вважає, що банк безпідставно продовжує нараховувати борг та відмовляє в наданні довідки про зняття обтяження із заставного автомобіля. Так, постановою від 08 квітня 2020 року у справі № 686/13436/17 Верховний Суд задовольнив частково касаційну скаргу [PERSON] , у задоволенні позову [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» в частині визнання кредитного договору та додатку до договору частково недійсними відмовив з підстав, зазначених у цій постанові. Позовні вимоги [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення безпідставно отриманих коштів, процентів за незаконне користування чужими коштами, задовольнив частково, стягнув з АТ КБ «ПриватБанк» користь [PERSON] 5 234 грн. безпідставно отриманих коштів. Копія постанови додається. Ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що оскільки заборгованість за кредитним договором від 13.02.2008 року за №НМІВАК13130579 погашена, більше того, наявна переплата у розмірі 5\~234,55 грн., то суд вважає за можливе позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права власності на автомобіль «Chevrolet Fveo TC 58U», 2007 року випуску, легковий седан В, кузов шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , задоволити. Щодо вимоги про визнання за позивачем права власності на суму коштів в розмірі 5234,55 грн. для оформлення у нотаріуса свідоцтва про право власності, то суд приходить до висновку, що вона задоволенню не підлягає, оскільки наявне судове рішення, а саме Постанова від 08 квітня 2020 року у справі № 686/13436/17 Верховного Суду, де сума в розмірі 5 234,55 грн. вже присуджена [PERSON] до стягнення. Також, позивач просить суд стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Так, статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювана; вину. За відсутності хоча б одного із цих 5 елементів цивільно-правова відповідальність не настає. У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14-ц (провадження № 61-21956св19) вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршенні здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) міститься висновок про те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Враховуючи наведені вище норми матеріального права та обставини справи, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що внаслідок рішень, дій чи бездіяльності відповідача їй завдана моральна шкода, а тим більше обгрунтування її розміру в грошовому еквіваленті саме в сумі 10 000 гривень. За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди не підлягає до задоволення. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved