Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що їй на підставі судового рішення по справі №591/801/19 на праві приватної власності належить 1/2 частина квартири [ADDRESS] . Інша частина квартири належить її донькам: неповнолітній [PERSON] 1/4 частина квартири, та малолітній [PERSON] 1/4 частина квартири на підставі договору про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно. Згідно довідки про склад сім`ї виданої Управлінням «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради від 03 квітня 2023 року № 14.03-08/106449 в зазначеній квартирі зареєстрований, крім інших, відповідач - колишній чоловік позивачки [PERSON] , зареєстрований з 15 серпня 2012 року. Однак, відповідач не проживає в житловому приміщенні понад один рік без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має і взагалі квартирою він не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні інші члени сім`ї відповідачу не чинили. Факт реєстрації відповідача порушує її право на вільне розпорядження і користування майном, вона позбавлена можливості оформити субсидію, та змушена платити надмірні комунальні послуги, які не надаються, але нараховані за відповідачем, чим об`єктивно порушуються права позивача. Відповідач не проживає у квартирі з червня 2016 року, бо виїхав за кордон. З того часу він не бере участі у житті і вихованні дітей. 09 червня 2022 року суд визнав місце проживання дітей з позивачем про\~що свідчить\~судове рішення\~по справі\~№591/7309/21.\~Відповідач сплачував\~мінімальну суму\~аліментів і\~не приймав\~участь у\~додаткових витратах\~на дітей. Тому було прийняте рішення, за яким відповідач передав 1/2 частку квартири, що належала йому на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, своїм дітям за договором про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно. За цим договором позивачка, матір дітей зобов`язується самостійно утримувати дітей до досягнення кожною з них повноліття. Відповідач не заперечує, щоб його виписали з квартири, але сам цього зробити не може, бо перебуває за кордоном. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 квітня 2023 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 13 червня 2023 року о 13 год. 00 хв. 24 травня 2023 року від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява, в якій він визнає позовні вимоги в повному обсязі. В судове засідання сторони не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від позивачки надійшла письмова заява, в якій просить слухати справу в її відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі його участі, позовні вимоги визнає. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Під час судового розгляду встановлено, що заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 липня 2019 року у справі № 591/801/19, за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] (а.с.3-4). Зміна прізвища позивачки з « [PERSON] » на « [PERSON] » підтверджується копією свідоцтва про зміну імені, видане 21 травня 2021 року Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с.19). З копії договору про припинення права на аліменти на дитину у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно від 23 березня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ворошиню М.С., реєстровий номер 189, вбачається, що відповідач [PERSON] передав 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , що належала йому на праві спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Таранушичем В.В., 15 грудня 2011 року за реєстровим № 29, дітям: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно та припиненням права на аліменти. За цим договором позивачка, матір дітей зобов`язується самостійно утримувати дітей до досягнення ними повноліття (а.с.10-11). Згідно довідки про склад сім`ї виданої Управлінням «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради від 03 квітня 2023 року № 14.03-08/106449 в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.23). 05 квітня 2023 року складено акт про те, що громадянин [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але за цією адресою не проживає з червня 2016 року. Акт підписано головою правління Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Комфорт Суми» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами сторін у справі (а.с.24). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт не проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] понад рік без поважних причин визнано відповідачем. Частиною першою ст. 316 ЦК України визначено, що право власності\~\~це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом частини першої статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до статті 7\~Закону України\~від 11\~грудня 2003\~року «Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою;\~4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7\~цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Згідно з положеннями ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення\~\~перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За чинним житловим законодавством обов`язковою умовою виникнення права користування житлом членами сім`ї його власника є спільне проживання членів сім`ї з власником. Таким чином встановлено, що відповідач понад один рік не мешкає у спірній квартирі без поважних причин, відсутні переконливі докази, які б підтвердили поважність причин не проживання і були б підставою для продовження цього строку непроживання в спірному житлі. Доказів, які б свідчили про наявність домовленості між сторонами про тимчасове проживання відповідача за іншою адресою та збереження у цей час за ним права користування житлом, останній суду не надав, та позовні вимоги ним визнані. Суд, вважає, що право позивача на вільне користування та розпорядження належним йому житлом порушується та підлягає захисту. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, та визнання [PERSON] таким, що втратив право користування будинком по [ADDRESS] . Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved