Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

12.04.2023 року до Приморського районного суду м. Одеси звернулася представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Стадник Н.С. з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами №3391606401/648457, 3391606401/408105 в розмірі 33\~887,50 грн. та судового збору в сумі 2684,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.03.2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3391606401/648457, 11.04.2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3391606401/408105, що підтверджується копією кредитного договору, які підписані електронними підписами позичальника, відтвореними шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер телефону відповідача, про що свідчить п. 7 укладеного договору. Відповідно до п.п.1.1 п.1 кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Згідно п.п. 1.4. п. 1 договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. 16.02.2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та позивачем укладено договір факторингу у відповідності до умов якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» відступає позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає такі. Відповідач не виконала свого обов`язку щодо повернення наданих їй грошових коштів, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Приморського районного\~суду м.\~Одеси від\~13.04.2023\~року прийнято\~до розгляду\~позовну заяву\~та відкрито\~провадження у\~справі в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~з повідомленням\~(викликом)\~учасників справи. Від учасників справи не надійшло заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зазначив, що не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, повідомлявся про дату та час судових засідань шляхом направлення повісток на електронну адресу відповідача, а також шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. За таких\~обставин суд\~вважає,\~що перешкод\~для здійснення\~розгляду справи\~у судовому\~засіданні за\~відсутності учасників\~справи та\~ухвалення судового\~рішення немає. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч.4 ст.223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи. Враховуючи,\~що сторони\~не прибули\~в судове\~засідання,\~а перешкод\~для розгляду\~справи судом\~не встановлено,\~то суд\~здійснює судовий\~розгляд у\~судовому засіданні\~без фіксування\~судового процесу\~за допомогою\~звукозаписувального технічного\~засобу,\~відповідно до\~вимог ч.2\~ст.247\~ЦПК України. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 16.02.2022 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу 16022022 у відповідності до умов якого ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників, що підтверджується копією договору факторингу. Відповідно до\~ст. 214 ЦК України\~- до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 11.03.2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3391606401/648457, що підтверджується копією договору позики. Згідно заяви [PERSON] від 29.03.2021 року та від 09.05.2021 року термін кредиту було подовжено до 07.06.2021 року на тих умовах, що обумовлені у кредитному договорі. 11.04.2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] було укладено кредитний договір №3391606401/408105, що підтверджується копією кредитного договору. Судом встановлено, що 08.12.2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу 08122021 у відповідності до умов якого ТОВ «Гоуфінгоу» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» приймає належні ТОВ «Гоуфінгоу» права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників, що підтверджується копією договору факторингу. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій, проте умови договору своєчасно [PERSON] не виконувались (інших відомостей до матеріалів справи не надано), у зв`язку з чим, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитними договорами № 3391606401/648457 в сумі 17887,50 грн., №3391606401/408105 в сумі 16\~000,00 грн. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У визначені\~статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У відповідності до частини 1\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1054 ЦК України). За змістом статті\~526, частини першої статті\~530, статті\~610\~та частини першої статті\~612 ЦК України\~для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій\~статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. При цьому, згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) вбачається,\~що абзац 2 частини першої\~статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Згідно позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження №14-154цс18), звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України. Згідно з положенням частини першої\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України\~встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. Суд зауважує, що у постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою\~статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення\~статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені\~статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою\~статті 625 ЦК України\~є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до\~статті 625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої\~статті 1048 ЦК України\~і охоронна норма частини другої\~статті 625 цього Кодексу\~не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої\~статті 1048 ЦК України\~як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. При цьому, суд звертає увагу, що доказів того, що відповідач повністю сплатив грошові кошти за укладеним договором суду не надано, як і відповідачем доказів про повернення наданих грошових коштів за даним кредитним договором теж не надано. З урахуванням вищевикладеного, слід зробити висновок, що проценти в нарахованому позивачем розміру по укладеним договорам з [PERSON] в повному обсязі стягненню не підлягають виходячи з вищенаведених обґрунтувань, оскільки нарахування встановлених в договорі відсотків після закінчення строків, на які останні укладалися повинно бути припинене, так як у первісного кредитора, а в подальшому у позивача після закінчення строку, на який укладався договір позики виникло право на отримання від позичальника інфляційних втрат та 3% річних, передбачених ч. 2\~ст. 625 ЦК України, а не процентів, передбачених договором, як плату за користування кредитом. Іншими словами, порушення відповідачем строків повернення кредиту за укладеним договором, не має наслідком нарахування та стягнення з відповідача відсотків, визначених за цим договором, оскільки вони нараховуються в межах строку дії договору про надання фінансового кредиту. Проте має наслідком виникнення у первісного кредитора та у позивача права на стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, передбачених ч. 2\~ст. 625 ЦК України, а не процентів, передбачених договором, як плату за користування кредитом. Але вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3% річних позивачем не заявляються. Тому, щодо укладання Кредитного договору №3391606401/648457 від 11.03.2021 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та [PERSON] суд дійшов наступного висновку. Згідно п.1.1 кредитного договору (позики) №3391606401/648457, сума тіла кредиту, яка була надана [PERSON] становила\~\~4500 грн., строк кредитування становив 19 днів, а відсоткова ставка нарахування відсотків у день становила 2,5%\~згідно умов погоджених та прописаних сторонами у п.1.2-1.3 кредитного договору. За заявами [PERSON] від 29.03.2021 року та 09.05.2021 року було продовжено строк дії договору до 07.06.2021 року, а отже складав в загальній сумі 87 днів. Отже, сторонами кредитного договору були погоджені наступні умови: 4500(тіло кредиту)*2,5% (відсоткова ставка) = 112,5 грн. - відсотки за один день; 87 днів (строк кредитування)* 122,5 грн. (відсотки за один день) = 9787,50 грн. - борг за відсотками; 4500 (тіло кредиту) + 9787,50 (борг за відсотками) = 14\~287,50 грн. - борг за кредитом, згідно договору позики №3391606401/648457. Щодо укладання Кредитного договору №3391606401/408105 від 11.04.2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та [PERSON] суд дійшов наступного висновку. Згідно п.1.1 кредитного договору (позики) №3391606401/408105, сума тіла кредиту, яка була надана [PERSON] становила\~\~4000 грн., строк кредитування становив 30 днів, а відсоткова ставка нарахування відсотків у день становила 2,5%\~згідно умов погоджених та прописаних сторонами у п.1.2-1.3 кредитного договору. При цьому, кредитний ліміт за кредитним договором не збільшувався, інші додаткові угоди, сторонами кредитного договору не укладалися, інші розрахунки боргу, який підлягає поверненню та інший розмір витрат за кредитом сторонами - не погоджувався. Отже, сторонами кредитного договору були погоджені наступні умови: 4000(тіло кредиту)*2,5% (відсоткова ставка) = 100 грн. - відсотки за один день; 30 днів (строк кредитування)* 100 грн. (відсотки за один день) = 3000 грн. - борг за відсотками; 4000 (тіло кредиту) + 3000 (борг за відсотками) = 7000 грн. - борг за кредитом, згідно договору позики №3391606401/408105. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає повне задоволення позовних вимог безпідставне в тому числі тому, що нарахування відсотків кредитором проводилося поза погодженого сторонами строку кредитування та розмір вимог не відповідає умовам кредитного договору та додатків до нього. Таким чином, позовні вимоги доведені та обґрунтовані позивачем лише частково, тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, а саме в загальній сумі, яка підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] в розмірі 21\~287,50 гривень. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжного доручення про сплату судового збору № 33784 від 14.12.2023 року встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 2 684,00 грн. Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, які в даному випадку складають (21287,50 / 33887,50 *100)= 62,80 %, отже 1685,55 грн.

Outcome: partial