Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Другої полтавської державної нотаріальної контори про зняття арешту зі спадкового майна, а саме з житлового будинку за адресою [ADDRESS] у зв`язку з тим, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на зазначене нерухоме майно накладено арешт Ленінським райсудом від 21.11.1997 року. Постановою державного нотаріуса Другої полтавської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28.04.2023 року відкрито провадження у справі. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач Друга полтавська державна нотаріальна контора у судове засідання свого представника не направила, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причина неявки невідома. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, у день судового засідання надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223\~ЦПК\~України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в судове засідання не з`явились. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно постанови Другої полтавської державної нотаріальної контори від 11 листопада 2022 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено [PERSON] , [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] у зв`язку з тим, що на спадкове майно накладено арешт судовими органами. Згідно інформації з Державного\~реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек,\~Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів\~нерухомого майна , зареєстровано арешт нерухомого майна, підстава обтяження: лист, б/н, 21.11.1997, Ленінським райсудом, об`єкт обтяження: Будинок, склад: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] , власник: [PERSON] , [PERSON] . Таким чином,\~на нерухоме\~майно,що\~знаходиться за\~адресою [ADDRESS] накладено арешт. Згідно повідомлення Ленінського районного суду м. Полтави в провадженні суду перебувала справа № 2-23/98 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання свідоцтва про право власності частково недійсним, про право на спадкування за заповітом, визнання права власності на частину житлового будинку та його розподіл в натурі, яка була розглянута 19.10.1998 року з винесенням рішення. Матеріали справи ухвали про накладення арешту не містять. Згідно відповіді ПП «Полтавського БТІ «Інвентаризатор» встановлено, що матеріали інвентаризаціної справи на зазначений будинок не містять ухвали Ленінського районного суду м. Полтави про арешт майна. Полтавський обласний державний нотаріальний архів своїм листом повідомив щодо відсутності серед нотаріальних документів архівного фонду Першої полтавської ДНК ухвали Ленінського районного суду м. Полтави про накладення арешту. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16\~ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про звільнення майна з-під арешту може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Пунктами 1, 2 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Право власності належить до основоположних прав людини, утілення яких в життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинне мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до ст. 13 міжнародного правового акту повинні бути забезпеченні можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі. Позивач має намір оформити свої спадкові права, проте через наявність арешту позбавлена можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує права позивача. Арешт майна має тимчасовий характер і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудового розслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується розгляд справи. Рішення в рамках якого постановлена ухвала про накладення арешту набрало законної сили 15 квітня 1999 року та звернуто до виконання шляхом проведення реєстрації права власності. Утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобу юридичного захисту від їх порушень з огляду на положення ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції є головним обов`язком держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, суд дійшов до висновку про необхідність захисту права позивача шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Встановивши дані обставини, суд дійшов до висновку, про те, що є всі підстави, передбачені законом, для задоволення позову та зняття арешту з будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved