Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що сторони перебували у шлюбі, мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідач про дитину не піклується, не забезпечує їх матеріально, не займається їх вихованням та лікуванням. Дитина проживає з позивачем, знаходиться на її утриманні. Тому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] . В судовому засіданніпозивачка та її представник позов підтримали. Представник третьої особи проти позову заперечив. Відповідач проти позову заперечив. Представник 3-ї особи подав суду висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] . Ухвалою судді Зарічного районного суду м. Суми від 10 квітня 2023 року в даній справі відкрите провадження та справа призначена до підготовчого засідання на 28 квітня 2023 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 28 квітня 2023 року справу призначено до судового розгляду на 7 червня 2023 року. Протокольною ухвалою головуючого від 7 червня 2023 року оголошено перерву в судовому засіданні до 20 червня 2023 року для отримання висновку Служби. Суд, заслухавшипояснення сторін, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що сторони з 2 лютого 2017 року перебували у шлюбі, який рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 14 березня 2023 року розірваний (а.с.4). Мають спільну доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої, відповідно до свідоцтва про народження, актовий запис №481, є відповідач (а.с.5). Згідно відповіді КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» від 25.05.2023 року, [PERSON] 25 березня 2023 року був доставлений бригадою екстреної (швидкої) медичної допомоги до відділення інтенсивної терапії та детоксикації медичного центру. Був госпіталізований з діагнозом «Психічні і поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності. Стан відміни». В судовому засіданні свідок [PERSON] , яка являється сестрою позивача пояснила, що відповідач бив позивачку. Приходив погратися з дитиною в стані наркотичного сп`яніння. Не дуже займався виховання дитини. Коли був тверезим до дитини відносився нормально, в стані алкогольного сп`янніння - байдуже. Свідок [PERSON] пояснила, що бачила [PERSON] як з мамою, так і з татом, з мамою частіше. При свідку до дитини відповідач відносився нормально, позивачку бачила з побоями. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідача, пояснила, що відповідач любить доньку, приймав участь у її вихованні, грався з нею. Зараз також постійно запитує про Мілану, хвилюється за неї. Коли працював, то фінансово допомагав, купував дитячі памперси, продукти харчування. В стані наркотичного сп`яніння вчиняв фізичне насилля по відношенню до позивачки. Свідок [PERSON] пояснила, що відповідач любить дитину, якщо була можливість, він фінансово допомагав. Вживав алкоголь та наркотичні речовини. Згідно ст. 164 СК мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківський прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту інтересів дитини. Так, 11.07.2017 Європейський суд з прав людини виніс рішення у справі «М.С. проти України», в якому йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як роз`яснено у пунктах 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами), позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін. ), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Під час розгляду справи не знайшли підтвердження беззаперечними доказами винна поведінка та свідоме нехтування відповідачем батьківськими обов`язками, які б свідчили про ухилення від утримання та виховання дітей і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст. 164 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. На даний час [PERSON] знаходиться в СІЗО, а тому позбавлений можливості в повній мірі виховувати, піклуватися та забезпечувати доньку, однак він виявляє бажання піклуватися про дитину, брати участь у її вихованні, цікавиться її життям. Минув нетривалий період з моменту розірвання шлюбу сторін у справі. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідача відносно доньки не забезпечуватиме інтересів самої дитини. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є недоцільним та передчасним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому суд вважає за необхідне у позові відмовити повністю. Разом з цим, враховуючи визнання відповідачем самого факту зловживання ним наркотичних засобів, і цей факт може негативно вплинути у подальшому на збереження таких родинних відносин між батьком та дитиною, суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, поклавши на органи опіки та піклування Сумської міської ради контроль за виконанням ним батьківських обов`язків

Outcome: dismissed