Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , у якому просив розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 21.08.2004 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1342. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Позовна заява сформована в системі «Електронний суд» представником позивача адвокатом Савченко Оленою Олександрівною, яка діє на підставі ордеру. Позивач в обґрунтування своїх вимог посилався на те, що спільне життя з відповідачем не склалось в зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки щодо ведення спільного господарства та виховання дитини. Фактично шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство не ведеться, втрачено фізичні та духовні зв`язки, разом вони не проживають понад двох років, шлюбні стосунки не підтримують. Позивач зазначив, що збереження шлюбу неможливо, спору щодо місця проживання дитини немає. 27.04.2023 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с.15-16). Представник позивача адвокат Савченко О.О., яка діє на підставі ордеру, 31.05.2023 подала до суду клопотання, в якому просила долучити до матеріалів справи оригінал свідоцтва про одруження, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, розглянути справу без її участі. 06.06.2023 відповідач [PERSON] подала до суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечувала, просила розглянути справу без її участі. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. 12.06.2023 судом, не виходячи до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про долучення до матеріалів справи наданого представником позивача адвокатом Савченко О.О. оригіналу свідоцтва про одруження сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що 21.08.2004 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1342 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] (а.с.7). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~113\~СК України\~ особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і зберігання шлюбу неможливе, сім`я існує лише формально, сторони разом не проживають, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, обидва бажають розірвати шлюб. Згідно зі статтею 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Оскільки позивач виявив бажання розірвати шлюб та не має наміру більше зберігати сім`ю, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечувала , збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Клопотання про відновлення дошлюбного прізвища відповідачем не заявлено. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 грн 60 коп., що підтверджується квитанцією № 32528798800006768784 від 24.04.2023 про сплату 1073,60 грн (а.с.3). Згідно з положеннями статті 141 ЦПК України, судові витрати розподіляються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнала позовні вимоги, суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України, та дійшов до висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, що становить 536,80 грн, та про стягнення з відповідача на користь позивача 50% судового збору, що становить 536,80 грн.

Outcome: approved