Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

[PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Шарков Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якій позивач просив суд стягнути з стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» на користь [PERSON] грошові кошти стягнуті за виконавчим написом від 02.06.2021, реєстраційний № [NUMBER], вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., який визнано таким, що не підлягає виконанню рішенням Шевченківського районного суду м. Києві від 14.09.2022 у справі № 761/42727/21, грошові кошти в розмірі 41 343 грн 15 коп. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 80688, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» заборгованість у сумі 37 282, 87 грн.. 12 жовтня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Шарковим Олександром Олександровичем своєю постановою за заявою відповідача по справі було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання згаданого вище виконавчого напису нотаріуса, а також вчинено низку виконавчих дій з цього приводу в подальшому. Позивачем вказано, що відповідно довідки Національного банку України від 12.04.2023 № 60- 0050/247 про те, що борги за виконавчим документом, утримані з доходів позивача та перераховані на рахунок третьої особи за період з 01.10.2022 по 30.04.2022 становлять 41 343, 15 грн. Постановою Приватного виконавця від 22.08.2022 виконавче провадження № [NUMBER] закрито у зв`язку із реальним фактичним виконанням у повному обсязі. При цьому, позивачем зазначено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.09.2022 у справі № 761/42727/21, яке набрало законної сили 15.10.2022 Виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява мотивована тим, що виконавчий напис рішенням суду визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже, відпала підстава, на якій відповідач набув кошти від позивача внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, у зв`язку з чим позивач вважає за можливе застосувати до вказаних відносин положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна, а саме грошових коштів у сумі 41 343, 15 грн. Вище викладене стало підставою для звернення до суду з позовом та посилаючись на положення 1212 ЦК України позивач просить суд позов задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.05.2023 року було відкрито провадження в цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 18.05.2023 року до суду надійшло клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити у задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу або зменшити заявлений розмір витрат на правову допомогу, враховуючи їх необґрунтованість та не співмірність із складністю. Відповідач вказує, що не погоджується щодо заявленого позивачем розміру судових витрат, які позивач поніс та очікує понести до закінчення розгляду справи по суті. У клопотанні відповідачем вказано, що позивач навмисно, з метою збільшення розміру витрат на правову допомогу, зазначив, як окремі послуги одну і ту саму послугу, але сформулював іншими словами, що суперечить критерію реальності адвокатських послуг. Позивач в судове засіданні не з`явилася, свого представника не направила, про місце, дату та час судового засідання повідомлялася належним чином. До суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Кірюшина Артема Андрійовича про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином причини нявки суду не повідомив. За приписами ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Вислухавши пояснення представника позивач, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свобод та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року у справі № 761/42727/21 позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайловича, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шарков Олександр Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено повністю. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 80688 вчинений 02.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Авансар» заборгованості за кредитним договором в сумі 37282,87 грн. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 908,00 грн. Вказане рішення набрало законної сили 15.10.2022. Вказаним заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року у справі № 761/42727/21 встановлено, що 02.06.2021 року приватним нотаріусом КМНО Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис № 80688 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Авансар» заборгованості за кредитним договором № 200443160 від 26.01.2016 р., укладеним з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», за період з 26.01.2016 року по 28.05.2021 року, в розмірі 37282,87 грн. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. З урахуванням вказаних вимог ст. 82 ЦПК України вказані вище обставини встановленню не підлягають. Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шаркова Олександра Олександровича на підставі заяви представника ТОВ «ФК «ВАНСАР» про примусове виконання відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 80688 виданого 02.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Авансар» заборгованості за кредитним договором № 200443160 від 26.01.2016 р., укладеним з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», за період з 26.01.2016 року по 28.05.2021 року, в загальному розмірі 37 282,87 грн. В межах здійснення вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Шарковим Олександром Олександровичем 20.10.2021 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід у Національному банку України (код ЄДРПОУ 00032106). У вказаній постанові зазначено зокрема, що одночасно з відкриттям виконавчого провадження питаним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 12.10.2021 № [NUMBER] у розмірі 3728,28 грн. та винесено постанову про розмірі мінімальних витрат виконавчого провадження від 12.10.2021 №67138096 у розмірі 332,00 грн. Так, відповідно довідки Національного банку України від 12.04.2023 № 60-0050/247, яка видана старшому касиру відділу оброблення готівки та експертизи цінностей Центрального сховища Національного банку України Моляр О.О. про те, що борги за виконавчим документом та винагорода приватного виконавця утримані з її доходів та перераховані на рахунок приватного виконавця Шаркова О.О. за період з 01.10.2021 по 30.04.2022 становлять 41 343, 15 грн. З матеріалів справи вбачається, що постановою приватного виконавця виконавчого округу виконавчого округу міста Києва Шаркова Олександра Олександровича від 22.08.2022 у зв`язку із фактичним виконанням рішення в повному обсязі згідно виконавчого документа, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» закінчено виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 80688 виданого 02.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Авансар» заборгованості за кредитним договором № 200443160 від 26.01.2016 р., укладеним з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», за період з 26.01.2016 року по 28.05.2021 року, в загальному розмірі 37 282,87 грн. У вказаній постанові зазначено, що з боржника стягнуто 3728,28 грн. основної винагороди приватного виконавця. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 року у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постановах від 02.08.2018 року у справі №910/15363/17 року, від 10.08.2018 року у справі №910/22442/16. Таким чином з позивача на користь відповідача ТОВ «Авансар» стягнуто 37 282,87 грн. на примусове виконання виконавчого напису № 80688 виданого 02.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем. Статтею 76 ЦПК України, визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України передбачено належність доказів належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсність обставини справи. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають знач для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. При цьому відповідно до частини 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи те, що правова підстава для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Авансар» відпала у зв`язку з визнанням виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 80688 виданого 02.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку, що стягнення з позивача на користь відповідача коштів в розмірі 37 282,87 грн. (заборгованість визначена у виконавчому напису) було безпідставним. При цьому, суд не вбачає підставі для задоволення позовних вимог в части стягнення з відповідача 4060,28 грн., оскільки вказана сума була стягнута з позивача на підставі Закону України «Про виконавче провадження» на користь приватного виконавця, як основна винагорода (3728,28) та розмір мінімальних витрати виконавчого провадження (332,00 грн.) та не булі отримані відповідача ТОВ «Авансар». На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти в розмірі 37 282,87 грн., що становить заборгованість за виконавчим написом зареєстрованого в реєстрі за № 80688 виданого 02.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, який був перерахований на рахунок стягувача. Розподіляючи судові витрати суд керується наступним. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Згідно ст.141 ЦПК України, з ТОВ «Авансар» на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073,60 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу (правову) допомоги у розмірі 11 200,00 грн., слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано до суду: копія договору про надання правової допомоги від 28 квітня 2023 року, копія акту виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 28 квітня 2023 року, копію квитанції до прибуткового касового ордеру №64 від 28.04.2023 року, яким прийнято від [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги від 28.04.2023 - 11 200, 00 грн. Між [PERSON] (Замовник) та Адвокатським бюро «Артема Кірюшина» (Виконавець) 28.04.2023 укладено договір про надання правової допомоги (надалі - Договір).. Пунктом 2.1. вказаного Договору визначено, що Виконавець бере на себе правове та процесуальне представництво Замовника в частині представлення її інтересів в судах України незалежно від їх територіальної, предметної ті інстанційної юрисдикції у будь-яких спорах в яких Замовник є стороною або учасником справи, у підприємствах, установах і організаціях незалежно від їх підпорядкування та форми власності, в органах та у осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів шляхом надання юридичних консультацій, підготовки відповідних процесуальних документів, зокрема позовних заяв, заяв про забезпечення позову, їх підписання, подання до судів, участі у судових засіданнях, підготовку та направлення адвокатських запитів тощо. Одночасно, згідно п. 3.2.3 Договору Замовник своєчасно, у встановлені цим Договором строки, зобов`язана оплачувати вартість наданих послуг та додаткових витрат, понесених Адвокатським бюро «Артема Кірюшина» у зв`язку з відрядженням Виконавця, з компенсацією витрат на державне мито, нотаріальні послуги, реєстраційні збори, судовий збір та інші платежі, що не включаються в предмет Договору. 28 квітня 2023 року Позивачем та Адвокатським бюро «Артема Кірюшина» складено акт виконаних робіт по Договору, у якому викладений детальний перелік дій, пов`язаних із виконанням доручення Позивача, саме правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, яка складалась з усних консультацій, аналізу діючого законодавства та судової практики, підготовку позовної заяви (14 год.) і визначено їх загальну вартість. Відповідно до вказаного акту загальна вартість послуг з надання професійної правової допомоги станом на 28.04.2023 складає 11 200, 00 грн. При цьому претензій щодо виконання умов Договору Відповідач та його Представник один до одного не мають. Згідно п. 5.2. Договору оплата за договором здійснюється Замовником у готівковій формі, на підставі актів приймання-передачі виконаних робіт, окремих кошторисів або рахунків, у відповідності до виконаних видів юридичних послуг або запланованих витрат, пов`язаних з виконанням цього Договору. Того ж числа, а саме 28.04.2023 позивачем на користь Адвокатського бюро «Артема Кірюшина» було сплачено гонорар у сумі 11 200, 00 грн., що підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру від 28.04.2023 № 64 При цьому, відповідачем подано до суду клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, в якому відповідач зазначив, що сума витрат на професійну правничу допомогу заявлену позивача є не співмірною, даний розмір не відповідає складністю справи та виконаних адвокатських робіт, часом який був витрачений на виконання робіт адвокатом та обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. У постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17. «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує CCIIJI. присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі N 362/3912/18 (провадження N 61-15005св 19) та від 30 вересня 2020 року в справі N 201/14495/16-ц (провадження N 61 -22962св 19) викладено правовий висновок про те. що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Таким чином, оскільки відповідачем заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, суд прийшов до висновку про стягнення з ТОВ «Авансар» на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн., що є співмірним із складністю справи та відповідає критерію розумності з огляду на обставини справи.

Outcome: partial