Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. 05 квітня 2023 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) з вимогою про розірвання шлюбу. 2. Позов обґрунтований тим, що позивач із відповідачем уклали шлюб 22 квітня 2014 року, який зареєстрований Кордишівською сільською радою Шумського району Тернопільської області. Від спільного шлюбу у подружжя [INFO] народився син - [PERSON] та [INFO] народився син - [PERSON] . Позивач у позові зазначає, що фактично між ним та відповідачем припинилися шлюбні відносини, шлюб носить лише формальний характер. Життя з відповідачем не склалось через відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, внаслідок чого виникали сварки та конфлікти, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Несумісність поглядів на життя, а також їх характерів створюють неможливість подальшого проживання однією сім`єю. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливим та таким, що суперечить його інтересам та інтересам спільних дітей, тому просв шлюб розірвати. Крім того просив залишити неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] проживати разом з ним. ІІ. Процесуальні дії у справі. 3 Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 06 квітня 2023 року було прийнято до розгляду позовну заяву в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду по суті на 20 квітня 2023 року. 4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 20 квітня 2023 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Службу у справах дітей Шумської міської ради Тернопільської області та зобов`язано подати суду письмовий висновок щодо доцільності залишення на проживання малолітніх дітей сторін у справі разом із батьком, судовий розгляд справи відкладено на 04 травня 2023 року, у зв`язку із заявою представника Служби у справах дітей Шумської міської ради судовий розгляд справи відкладено на 24 травня 2023 року, у зв`язку із заявою представника Служби у справах дітей Шумської міської ради, судовий розгляд справи відкладено на 05 червня 2023 року, у зв`язку із заявою представника Служби у справах дітей Шумської міської ради, судовий розгляд справи відкладено на 21 червня 2023 року. 05 червня 2023 року на офіційну електронну адресу Шумського районного суду Тернопільської області надійшло клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Гурника В.О., згідно якого останній просив розгляд справи здійснювати без його та позивача участі. Позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позові. Вказав, що спору між позивачем та відповідачем щодо того, з ким із батьків будуть проживати малолітні сини сторін не має, а тому просив заявлені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, представила суду заяву, згідно якої просила розгляд справи здійснювати у її відсутність, позовні вимоги позивача визнала повністю. Представник залученої в якості третьої особи служби у справах дітей Шумської міської ради в судове засідання не з`явилась у наданій до суду заяві просила розгляд справи проводити у відсутність представника. До заяви додала висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Шумської міської ради №663 від 12 червня 2023 року. 5. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 6. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі із 22 квітня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22 квітня 2014 року Кордишівською сільською радою Шумського району Тернопільської області, актовий запис № 2. 7. Від спільного шлюбу у подружжя [INFO] народився син - [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24 травня 2018 року Шумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільської області, актовий запис №81 та [INFO] народився син - [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 листопада 2019 року Шумським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільської області, актовий запис №161. ІV. Оцінка Суду. Щодо позовних вимог про розірвання шлюбу слід зазначити наступне. 8. Частина 1 статті 1 СК України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. 9. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання (частина 1 статті 2 СК України). 10. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. 11. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. 12. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом установлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, не погоджується на примирення. За вказаних обставин, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та до шлюбних відносин, що є неприпустимим. 13. Згідно з частинами другою, третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. 14. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рішення суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС. 15. У Постанові від 25 вересня 2019 року прийнятій у справі №755/14148/18 (провадження № 61-11325св19) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. 16. Статтею 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач зазначає, що подальше спільне життя із відповідачем, як подружжя, суперечить його інтересам, що мають істотне значення. За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що сім`я сторін фактично розпалася і шлюб носить формальний характер. Таким чином, судом установлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам позивача, що мають істотне значення, тому відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає розірванню, а позовні вимоги позивача [PERSON] в частині розірвання шлюбу до задоволення. Щодо позовних вимог позивача про залишення малолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживати разом з батьком [PERSON] , слід зазначити наступне. 17. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. 18. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 19. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). 20. Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. 21. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. 22. Водночас у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. До такого ж висновку Верховний Суд дійшов і у постанові від 23 березня 2021 року по справі №339/143/20. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 20 квітня 2023 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Службу у справах дітей Шумської міської ради Тернопільської області та зобов`язано подати суду письмовий висновок щодо доцільності залишення на проживання малолітніх дітей сторін у справі разом із батьком. Висновком органу опіки та піклування затвердженого рішенням виконавчого комітету Шумської міської ради №663 від 12 червня 2023 року встановлено, що мати дітей - [PERSON] , тривалий час перебуває за кордоном в Республіці Польща. Діти з батьком фактично мешкають за адресою [ADDRESS] . У вказаному помешканні створені належні умови для проживання та виховання дітей, одягом та взуттям забезпечені, наявні іграшки, розвивальні книжечки відповідно до їх віку. Діти відвідують дошкільну групу Кордишівської гімназії, приводить і забирає синів із закладу переважно батько. Спір між батьками щодо визначення місця проживання дітей відсутній, що підтверджується заявою матері дітей поданою до Служби у справах дітей Шумської міської ради. Отже, з матеріалів справи вбачається, що між сторонами на момент розгляду справи відсутній спір між батьками щодо місця проживання дітей, вказане підтверджено висновком органу опіки та піклування Шумської міської ради, відповідач [PERSON] не подавала до суду своїх заперечень щодо проживання спільних дітей разом із позивачем. Більше того, остання повністю визнала позовні вимоги, в тому числі, в частині залишення спільного проживання синів разом з позивачем, а тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині позову підлягають до задоволення. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 23. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено суму судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 1073 грн. 60 коп., вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З цих підстав,

Outcome: approved