Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28.10.2022 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області винесено вирок по кримінальній справі №946/7352/22, по якій позивач був визнаний потерпілим, а відповідач [PERSON] винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України з призначенням йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин. Дана справа була розглянута в спрощеному порядку в зв`язку з визнанням обвинуваченим [PERSON] своєї винуватості та згоди із обставинами, встановленими досудовим розслідуванням. Протиправними діями [PERSON] позивачу була спричинена матеріальна та моральна шкода, яка станом на теперішній час не відшкодована відповідачем. Позивач вказує, що внаслідок кримінального правопорушення йому була завдана матеріальна шкода, яка складається з наступного. В результаті кримінального правопорушення скоєного відповідачем йому були завдані тілесні ушкодження, які відповідно до даних медичної документації, зокрема, висновку судово-медичної експертизи №314 у вигляді лицевої травми у формі синців на верхній та нижнiй повiцi правого ока; на верхній та нижнiй повiцi лівого ока підшкірної гематоми нижньої повіки лівого ока; розриву кон`юнктиви та синця на зовнішній поверхні правого передпліччя у середній третинi, якi вiдносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Внаслідок отриманих ушкоджень, в період з 17.09.2022 року по 23.09.2022 року позивач знаходився на лікуванні в офтальмонологічному відділенні комунального некомерційного підприємства Центральної районної лікарні (КНП «ЦРЛ») в м. Ізмаїл. Як вбачається з виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого з даного медичного закладу після огляду ургентного офтальмолога позивач був госпіталізований за екстреними показаннями (у 2014 році виконано енуклеацію лівого очного яблука, позивач користується очним протезом). В цей же день - 17.09.2022 року о 23.20 год. йому було зроблено операцію - первинну хірургічну обробку розриву кон`юнктиви зліва. На проведення даної операції та післяопераційний період позивачем були витрачені кошти в розмірі 1 966 грн. 38 коп. на придбання необхідних за призначенням лікаря медикаментів, матеріалів медичного призначення та досліджень. Крім того, в період з 09.11.2022 року по 18.11.2022 року позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні №8 Інституту очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П.Філатова в м. Одеса, де йому була зроблена друга операція на лівому оці - пластика зовнішнього кута повік шляхом переміщення зовнішньої зв`язки під наркозом. На підготовку до операції, саму операцію та післяопераційний період позивачем були витрачені кошти в розмірі 9 751 грн. 85 коп. на придбання необхідних за призначенням лікаря медикаментів, матеріалів медичного призначення та досліджень, а також 6300 грн. на виготовлення індивідуального постійного очного протезу в ТОВ «Лабораторія очного протезування». Крім того, позивачем були понесені витрати на проходження комп`ютерної томографії в сумі 1 000 грн. та в сумі 350 грн. за проходження швидкого тесту на covid-19, як необхідноi умови для прийняття на лікування в стаціонар Інституту очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П.Філатова в м. Одеса. В цьому ж медичному закладі позивачем були сплачені 970 грн. в якості благодійного внеску та 680 грн. в якості благодійного внеску на комунальні послуги та витрати, не профінансовані бюджетом в повному обсязі. Крім того в період знаходження на лікуванні в м. Одеса позивачем були понесені витрати на харчування його та супроводжуючої його дружини, розмір яких лише за декілька днів, а саме 08.11.2022 року, 09.11.2022 року, 11 11.2022 року, 12.11.2022 року та 14.11.2022 року складає 1 668 грн. 40 коп. На проїзд його та супроводжуючоi його дружини по маршруту «Ізмаїл - Одеса» та «Одеса-Ізмаїл» на лікування та операцію в інститут Філатова та на зворотній шлях було витрачено 1 600 грн., виходячи з вартості одного квитка 400 грн. Таким чином, загальний розмір понесених позивачем матеріальних затрат, підтверджених документально оригіналами відповідних документів, складає 24 286 грн. 63 коп., які мають бути стягнуті з відповідача на його користь в якості їх відшкодування. Щодо відшкодування моральної шкоди позивач вказав, що вищевказані протиправнi дii вiдповiдача, спричинили йому глибокі моральні (душевні) страждання. Так, він переніс фiзичний біль і страждання у зв`язку з ушкодженням здоров`я, було принижено його честь i гiднiсть, він змушений був проходити досить складне та тривале лікування, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного життя, викликаних травмою, передусім важливих органів, яким є зір. Окрім того, його постiйнi переживання призвели до того, що він відчуває стривоженість та дискомфорт, в зв`язку з тим, що було пошкоджено не тільки раніше травмоване око, але і здорове, оскільки він відчуває погіршення зору внаслідок двоїння, тобто неможливістю бачити єдиний образ предмету. Це створює багато дискомфорту, оскільки через неможливість чітко сфокусувати зображення очі дуже швидко втомлюються, що спричиняє появу головного болю та неможливість зорієнтуватися у просторі. Також та обставина, що він, пенсіонер, був побитий молодим фізично більш міцним чоловіком, викликає у нього в подальшому страх насильства та породжує почуття незахищеності, тривоги та страху можливого продовження злочинних дій з боку відповідача та/або нових проявів насильства з боку інших осіб. На протязі тривалого часу після нападу позивач та його дружина перебували в стані зниженого та нестійкого настрою, відтак, позивач змушений фіксувати свою увагу на подолання психологічного дискомфорту після перенесеного стресу, при тому, що постійні думки та спогади про протиправні дii вiдповiдача мали і матимуть психотравмуючі наслідки ще на довгий час. Крім того, внаслідок протиправних дій вiдповiдача позивач та його сім`я втратили значнi матерiальнi кошти, які були призначені для поліпшення життєвих умов, що суттєво позначилося на зниженнi матеріального рівня їхнього життя та призвело до тривалої відірваності від свого звичного укладу життя та порушення життєвих планів. Сама злочинна подія та її наслідки потягли за собою нераціональне витрачання позивачем (його дружиною) свого життєвого часу на участь в правових заходах (в досудових слідчих заходах, лікуванні тощо), потребує несення витрат на правову допомогу, замість того, щоб цей час та кошти витратили на свою сім`ю при тому, що це потребує залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, які дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля iх подолання. Таким чином, аналізуючи обставини вчинення злочину, виходячи із характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких він зазнав, враховуючи характер немайнових втрат, ступінь тяжкості змін в життєвих стосунках та звичному життєвому укладі, пов`язаних з обмеженням у пересуванні та з необхідністю витрачати час на лікування, доведеність протиправності поведінки відповідача та прямого причинного зв`язку між його діями із заподіяною позивачу шкодою, приймаючи до уваги відсутність будь-яких відшкодувань з боку відповідача, позивач вважає, що заявлена вимога про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50\~000 грн. відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості й не може вважатися явно завищеною чи надмірною та є саме компенсаційною сплатою за понесенi моральні страждання, а не способом збагачення. Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу позивачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок витрат представника, який обґрунтовує судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11\~500 грн. З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути зі [PERSON] на свою користь грошові кошти у розмірі 24\~286,63 грн., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, та у розмірі 50\~000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11\~500 грн. та сплачений судовий збір за подання позову у розмірі 992,40 грн. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Волкогонов О.К. надав суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, в тому числі, через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України, статей\~11,\~15,\~16,\~22,\~23 ЦК України\~потерпіла особа, якій завдано збитків або завдано моральної шкоди внаслідок порушення її прав, має право на звернення до суду за захистом своїх прав. Частиною 2\~ст.\~16\~ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Застосування цього способу захисту визначається положенням\~ст. 22 ЦК\~і проводиться як у договірних зобов`язаннях (ст. 611 ЦК), так і в позадоговірних зобов`язаннях (гл. 82\~ЦК), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду, призведено до збитків. Частиною 1 ст. 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Згідно із ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. В судовому засіданні встановлено, що вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.10.2022 року, справа №946/7352/22, провадження №1-кп/946/604/22, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК, та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк сто п`ятдесят годин. Вирок набрав законної чинності 06.12.2022 року (а.с.12-13). Вироком суду встановлено, що 17.09.2022 року приблизно о 18:00 годині, точного часу не встановлено, [PERSON] , знаходячись біля ділянки №774 Садівничого товариства №4 «Восход», розташованого по просп.Незалежності, 341 в м. Ізмаїл Одеської області, в ході раптово виниклої сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин з [PERSON] , маючи умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у результаті своїх дій, умисно наніс йому два удари кулаком правої руки в область лівого ока, один удар кулаком правої руки в область правого ока та два удари кулаком правої руки по передпліччю правої руки, в результаті чого спричинив [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді лицевої травми у формі синців на верхній та нижній повіці правого ока, на верхній та нижній повіці лівого ока, підшкірної гематоми нижньої повіки лівого ока, розриву кон`юктиви та синця на зовнішній поверхні правого передпліччя в середній третині, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та у вигляді закритого лінійного перелому спинки носа зі зміщенням відламків, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Своїми діями [PERSON] вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст.125 КК, а саме умисне легке тілесне ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров`я. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.2 ст.78 того ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Згідно з ч.ч.4,6 ст.82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ті обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці її дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, в результаті неправомірних дій [PERSON] , [PERSON] завдані легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді лицевої травми у формі синців на верхній та нижнiй повiцi правого ока; на верхній та нижнiй повiцi лівого ока підшкірної гематоми нижньої повіки лівого ока; розриву кон`юнктиви та синця на зовнішній поверхні правого передпліччя у середній третинi, якi вiдносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с.14-15). Відповідно до Виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с.16) внаслідок отриманих ушкоджень, в період з 17.09.2022 року по 23.09.2022 року [PERSON] знаходився на лікуванні в офтальмонологічному відділенні комунального некомерційного підприємства Центральної районної лікарні (КНП «ЦРЛ») в м. Ізмаїл. Як вбачається з вказаної Виписки після огляду ургентного офтальмолога [PERSON] був госпіталізований за екстреними показаннями (у 2014 році виконано енуклеацію лівого очного яблука, позивач користується очним протезом). В цей же день - 17.09.2022 року о 23.20 год. йому було зроблено операцію - первинну хірургічну обробку розриву кон`юнктиви зліва. На проведення даної операції та післяопераційний період позивачем були витрачені кошти в розмірі 1\~966,38 грн. на придбання медикаментів, матеріалів медичного призначення та досліджень, що підтверджується квитанціями від 18.09.2022 року на суми 799,40 грн., 108,00 грн., 19.09.2022 року на суму 54,00 грн., 21.09.2022 року на суми 361,50 грн., 183,00 грн., 03.11.2022 року на суму 47,00 грн., та товарним чеком від 20.09.2022 року на суму 304 грн. (а.с.17). Крім того, в період з 09.11.2022 року по 18.11.2022 року [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у відділенні №8 Інституту очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П.Філатова в м. Одеса, де йому була зроблена друга операція на лівому оці - пластика зовнішнього кута повік шляхом переміщення зовнішньої зв`язки під наркозом (а.с.19). На підготовку до операції, саму операцію та післяопераційний період позивачем були витрачені кошти в розмірі 7785,47 грн. на придбання медикаментів, матеріалів медичного призначення та досліджень, а також 6300 грн. на виготовлення індивідуального постійного очного протезу в ТОВ «Лабораторія очного протезування», що підтверджується квитанціями від 31.10.2022 року на суму 1219,50 грн., 08.11.2022 року на суму 43,67 грн., 09.11.2022 року на суму 2297,04 грн., 11.11.2022 року на суму 70,00 грн., 13.11.2022 року на суму 53,80 грн., 14.11.2022 року на суму 1366,25 грн., 14.11.2022 року на суму 2516,31 грн., 15.11.2022 року на суму 151,00 грн., 18.11.2022 року на суму 67,90 грн. (а.с.20-21) та квитанцією від 17.11.2022 року на суму 6300 грн. (а.с.21а). Також, позивачем були понесені витрати на проходження комп`ютерної томографії в сумі 1 000 грн. та в сумі 350 грн. за проходження швидкого тесту на covid-19, як необхідноi умови для прийняття на лікування в стаціонар Інституту очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П.Філатова в м. Одеса, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №14 на суму 1000 грн. та квитанцією до прибуткового касового ордеру №17 на суму 350 грн. (а.с.26). Крім того в період знаходження на лікуванні в м. Одеса [PERSON] були понесені витрати на його харчування та супроводжуючої його дружини, розмір яких за 08.11.2022 року, 09.11.2022 року, 11.11.2022 року, 12.11.2022 року та 14.11.2022 року склав 1\~668,40 грн., що підтверджується квитанціями від 08.11.2022 року на суму 99,00 грн., від 09.11.2022 року на суму 83,00 грн., 85,00 грн., 113,00 грн., 121,00 грн., 55,00 грн., від 11.11.2022 року на суми 95,00 грн., 104,60 грн., від 12.11.2022 року на суми 103,20 грн., 90,60 грн., 150,00 грн.. 85,00 грн., та від 14.11.2022 року на суми 108,40 грн., 101,80 грн., 164,80 грн., 109,60 грн. (а.с.29-33). На проїзд [PERSON] та супроводжуючоi його дружини по маршруту «Ізмаїл - Одеса» та «Одеса-Ізмаїл» на лікування та операцію в інститут Філатова та на зворотній шлях було витрачено 1 600 грн., виходячи з вартості одного квитка 400 грн. (а.с. 34-37, 38). Таким чином, загальний розмір понесених позивачем матеріальних затрат, підтверджених документально оригіналами відповідних документів, складає 20670,25 грн., які мають бути стягнуті з відповідача на його користь в якості їх відшкодування. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає частковому задоволенню та зі [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума матеріальної шкоди у розмірі 20670,25 грн. Що стосується стягнення з відповідача сплачених в медичному закладі [PERSON] 970 грн. та 680 грн., що документально підтверджені квитанціями від 09.11.2022 року (а.с.27, 28), суд приходить до висновку, що ці суми не підлягають відшкодуванню, оскільки згідно вказаних квитанцій вони є благодійними внесками, а отже, є добровільними та їх внесення не\~ має обов`язкового характеру, тому відсутні підстави для їх відшкодування. Що стосується вимог щодо стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача у розмірі 50\~000,00 грн., суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає \~у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Як зазначено в п.3 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 (зі змінами до пункту 9 внесеними постановою від 25.05.2001 р. №5), роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка знаходиться у розділі 1, встановлює, що право кожного на життя охороняється законом. Відповідно до ст.14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. Встановлене Конституцією України та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, а також одним із засобів захисту порушених цивільних прав та інтересів, які передбачені ст. 16 Цивільного Кодексу України. Статтею 23 ЦК України, передбачено, що розмір моральної шкоди визначає суд з урахуванням певних обставин, а саме залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інше. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. У справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року Європейський суд зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Суд вважає доведеним наявність заподіяння моральної шкоди позивачу внаслідок дій відповідача. Тому, виходячи із характеру та обсягу душевних страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, а також враховуючи, що загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність у відповідності до ст. 3 ЦК України, суд прийшов до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 40\~000,00 грн. Отже, в силу ст. ст.\~23,\~1167 ЦК України\~суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача [PERSON] моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 40\~000,00 грн. на користь [PERSON] , оскільки такий розмір моральної шкоди при встановлених обставинах становитиме достатню справедливу сатисфакцію для позивача. За таких обставин, суд прийшов до висновку щодо часткового задоволення позову в частині стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди у розмірі 40\~000,00 грн. Вирішуючи вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом справи, суд виходить з положень ст.133 ЦПК України, відповідно до яких, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог тощо. Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. З матеріалів справи вбачається, що адвокат Волкогонов О.К. надав правову допомогу позивачу, що підтверджується ордером серії ВН №1202455 від 29.11.2022 року (а.с.42), договором №48/11-22 про представництво та надання правової допомоги від 30.11.2022 року (а.с.39). Позивач [PERSON] поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11500 грн. На підтвердження витраченої суми, позивачем суду надано квитанцію від 30.11.2022 року №48/11-22 (а.с.40). Оскільки витрати на професійну правничу допомогу у сумі 11500,00 грн. підтверджені належними та допустимими доказами, є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом обсягу робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 9392,11 грн., що є пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] матеріальної та моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме, стягненню підлягає сума матеріальної шкоди у розмірі 20670,25 грн., та сума моральної шкоди у розмірі 40000,00 грн. Також, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9392,11 грн. Згідно з ч.1, 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Матеріали справи містять документальне підтвердження понесених позивачем при зверненні до суду судових витрат (судового збору) в розмірі 992,40 грн. (а.с. 1). За таких обставин, враховуючи, що позовні вимоги задоволенні частково, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 810,50 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (81,70%).

Outcome: partial