Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача [PERSON] (надалі Позивач) звернувся до Гощанського районного суду Рівненської області з позовом до\~Товариства з обмеженою відповідальністю «АКРІС АГРО ГРУП» (надалі - Відповідач) про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що є власником земельної ділянки на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-РВ №3017635 від 23.06.2003, належить на праві приватної власності земельна ділянка з кадастровим номером 5621284800:02:001:0066, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Гощанської селищної ради. Позивач просить визнати недійсним договір оренди землі, який нібито був укладений, між орендодавцем: [PERSON] та орендарем: Товариством з обмеженою відповідальністю «Акріс Агро Груп» від 21.08.2018 року на земельну ділянку кадастровий номер: 5621284800:02:001:0066, площею 2,7 га, що належить на праві приватної власності [PERSON] та скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №39734100 від 14.12.2020 року. Так як позивачу стало відомо, що Відповідачем було підроблено підпис від імені [PERSON] та укладено без його відому договір оренди землі №Б/Н від 21.08.2018 року. В подальшому продовжуючи свої злочинні дії уповноваженими особами ТзОВ «Акріс Агро Груп» 14 грудня 2020 року було проведено державну реєстрацію вказаного договору у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, номер запису про речове право: 39734100, про що свідчить Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речового права, індексний номер 237239861 від 16.12.2020. Позивач вказує, що за даним фактом 03.02.2021 року [PERSON] було подано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до ВП №5 Рівненського районного управління поліції ГУНП України в Рівненській області на підставі якого було порушено кримінальне провадження №12020186080000018 за ознаками кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 358 КК України. Позивач вказує, що попри повідомлення Позивачем представника ТзОВ «Акріс Агро Груп» щодо незаконного використання останнім належної йому на праві власності земельної ділянки та врегулювання спору в позасудовому порядку, стороною відповідача після 24.04.2021 року було незаконно закультивовано земельну ділянку [PERSON] . Позивач посилаючись на п. 2 ч. 2 ст. 16, ст.ст. 203, 216 ЦК України та ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», просить суд визнати недійсним договір оренди землі від 21.08.2018 року укладений між ним та ТзОВ «Акріс Агро Груп». З урахуванням поданих 14.02.2023 та 15.03.2023 заяв про зміну підстав позову, просить суд усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, зобов`язавши відповідача повернути земельну ділянку шляхом зобов`язання державного реєстратора припинити реєстрацію переходу речового права. Представником сторони відповідача - ТзОВ «Акріс Агро Груп» 22.10.2021 року [PERSON] , було подано відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову зважаючи на таке. Зокрема, вказує, що згідно з договором оренди землі від 21 серпня 2018 року, про визнання недійсним якої пред`явлено позов у цій справі, земельна ділянка, кадастровий номер: 5621284800:02:001:006, площею 2,7 га, що належать позивачу, строком на 7 років, була передана в оренду ТзОВ «Акріс Агро Груп». У пункті 9 договору установлено розмір орендної плати - 6258,14 грн, за 1 рік. Даний договір був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 39734100 від 14 грудня 2020 року. Доказів на підтвердження того, що оспорюваний договір оренди [PERSON] не підписував ним не подано. Сторона відповідача вказує, що позивач 2019 рік та 2020 рік отримував від ТзОВ «Акріс Агро Груп» орендну плату, що підтверджується відповідними відомостями про видачу орендної плати за оренду паїв. А тому, вважає, що відсутні підстави визнання правочину недійсним, передбачені ч.\~1\~ст.\~215 та ч. 3 ст. 203 ЦК України, щодо вільності волевиявлення учасника правочину та відповідності волевиявлення його внутрішній волі. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 23 вересня 2021 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 21\~грудня 2021 року за клопотанням сторони позивача призначено по справі судово-почеркознавчу експертизу. Провадження по справі на час проведення експертизи зупинено. 14 червня 2022 провадження у\~справі поновлено,\~так як 02.06.2022 року до суду надійшов висновок експерта від 06.05.2022 з виконанням судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 23\~березня 2023 року, підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися. В судовому засіданні представник позивача адвокат Яблукова Л.О. позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Акріс Агро Груп», - адвокат Лук`янчук С.М., просив в задоволені позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов, а також посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26.10.2022 року у справі №227/3760/19-ц (аналогічно правова позиція викладена в постанові ВСУ від 22.02.2023 по справі №715/1615/21) про те, що якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону. У разі якщо договір виконувався обома сторонами, то кваліфікація договору як неукладеного виключається. А тому, вважає, що вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами не можна. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, приходить до наступного висновку. Частиною другою\~статті 792 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) встановлено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно із частиною першою\~статті 93 Земельного кодексу України\~(далі -\~ЗК України) право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону України «Про оренду землі»). Відповідно до\~статті 13 Закону України «Про оренду землі»\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Встановлено, що позивачу на праві особистої приватної власності належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства за кадастровим номером 5621284800:02:001:0066, площею 2,7 га, на території Майківської сільської ради, площею 2.7 га, що стверджується Державним актом серії ІІІ-РВ №017635 від 23.06.2003 В матеріалах справи наявна копія договору оренди землі № б/н від 21.08.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АКРІС АГРО ГРУП» - (Орендар) та позивачем [PERSON] (Орендодавець) про оренду земельної ділянки за кадастровим номером 5621284800:02:001:0066, площею 2,7 га. Відповідно до вказаного договору «Орендодавець» надає, а «Орендар» приймає в строкове платне користування на 7 років, земельну ділянку, кадастровий номер земельної ділянки: 5621284800:02:001:0066, яка знаходиться на території Майківської сільської ради, Гощанського району а, загальною площею 2,7 га. Відповідно інформації з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права сформованого 16.12.2020 року підстава виникнення іншого речового права - договір оренди землі, площею 2.7 га, серія та номер: б/н, виданий 21.08.2018, строком на сім років, з правом пролонгації, де орендар: Товариство з обмеженою відповідальністю «АКРІС АГРО ГРУП», код ЄДРПОУ: 41846549, орендодавець (власник): [PERSON] , РНКОПП:\~ [NUMBER] . Судом встановлено, що державна реєстрація права оренди земельної ділянки за договором оренди від 21.08.2018 р. (зареєстровано 16.12.2020), укладений між [PERSON] та «АКРІС АГРО ГРУП» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відбулась: держаний реєстратор - Опанасюк С.М.: виконавчий комітет Бабинської сільської ради Гощанського району, строк дії договору 7 років; дата закінчення дії: 21.08.2025, адреса: Рівненська обл. Гощанський район, Бабинська сільська рада. Як вбачається з матеріалів справи, за даним фактом відкрито кримінальне провадження за №12020186080000018, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.03.2021 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1\~ст. 358 КК України. 21.12.2021 р. призначено судово-почеркознавчу експертизу документа - договору оренди земельної ділянки від 21.08.2018 р. проведення якої доручено експертам НДЕКЦ при УМВС України у Рівненській області. Відповідно\~до висновку\~експерта № СЕ-19/118-22/458-ПЧ від 06.05.2021 у договорі оренди земельної ділянки від 21.08.2018 в графі «ОРЕНДОДАВЕЦЬ (підпис)» підпис виконаний не [PERSON] . В матеріалах справи наявні видаткові касові ордери від 12.06.2020 року на суму 6\~620 грн., видатковий касовий ордер за 2019 рік на суму 5\~037,80 грн., з підписом позивача [PERSON] про отримання орендної плати. А також, наявна копія заяви від 03.12.2019 року, в якій позивач [PERSON] просив виплатити орендну плату за 2020 рік авансом. Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Щодо відсутності підстави для розірвання договору оренди. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що договір оренди від 21.08.2018 року фактично виконувався сторонами. Велика Палата Верховного Суду у постанові\~від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21) зробила висновки про те, що якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону. У разі якщо договір виконувався обома сторонами, то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше). Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.\~У разі заперечення самого факту укладення правочину, як і його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірного договору у мотивувальній частині судового рішення. Тобто відповідно до цих висновків Великої Палати Верховного Суду, для встановлення факту неукладеності договору потрібно не лише зробити висновок про його непідписання однією зі сторін договору, а й встановити факт невиконання договору, оскільки\~не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 лютого 2023 року по справі №715/1615/21. Щодо обраного способу захисту прав позивачем. Відповідно до\~ст. 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій\~статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є не вчиненими. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц, які є обов`язковими для врахування судом в силу ч. 4\~ст. 263 ЦПК України. Також, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним, шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення. Обґрунтовуючи предмет і підстави заявленого позову, [PERSON] просив визнати недійсним договір оренди землі, посилаюсь на те, що цей правочин власник земельної ділянки не підписував, з умовами не погоджувався, а тому відповідач безпідставно використовує цю земельну ділянку. Зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) є таким, що не є пов`язане із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. У цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач, як власник земельної ділянки, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом заявлення вимоги про повернення земельної ділянки. З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що в даному випадку ефективним способом захисту порушених прав позивача є пред`явлення негаторного позову. З урахуванням наведеного, позов [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки договір фактично частково виконувався сторонами, крім того, позивачем обрано неефективний спосіб захисту його прав. При цьому, відмова у задоволенні позову через обрання неефективного (неналежного) способу захисту не позбавляє позивача права заявити негаторний позов про повернення земельної ділянки. У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки. Питання щодо судових витрат, суд вирішує відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України, а тому понесені позивачем судові витрати не підлягають до відшкодування відповідачем.

Outcome: dismissed