Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

26 квітня 2023 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, яку мотивує таким. [INFO] померла матір позивачки [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] , що належав їй, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 вересня 2004 року. За звернення до нотаріальної контори, їй було відмовлено в оформленні спадкових прав за заповітом за пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини та ненадання доказів сумісного проживання зі спадкодавцем на день відкриття спадщини. Вважає поважними причини такого пропуску, оскільки про наявність самого заповіту вона дізналася лише 21 квітня 2023 року, знайшовши його у документах померлої матері, а тому просить суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Учасники процесу у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Представник позивача надав суду заяву про слухання справи в його та позивачки відсутність, позовні вимоги підтримали повністю, судові витрати просили не стягувати з відповідача. Представник відповідача згідно з поданою заявою просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Згідно з ч.4\~ст.200 ЦПК України\~суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. [INFO] в м.Татарбунари Білгород-Дністровського району Одеської області померла [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про її смерть, виданого за актовим записом №340, місце реєстрації смерті: Татарбунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - а.с.9. За життя спадкодавець [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори Єпішкіною С.В. 11 січня 2005 року за реєстровим в реєстрі за №23, згідно з яким заповіла все майно, що буде їй належати на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалося, а також все те, на що вона матиме право, [PERSON] позивачці у справі (а.с.10). Родині відносин між спадкодавицею та позивачкою, які між матір`ю та донькою, підтверджено: копією свідоцтва про народження позивачки серії [NUMBER] , виданим 03 липня 1972 року Арцизьким райбюро ЗАГСу Одеської області за актовим записом №26; копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 07 липня 1977 року Дойбанською сільською радою Дубосарського району МРСР, актовий запис №16, на підтвердження зміни прізвища з [PERSON] на [PERSON] (а.с.7-8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] , що належав їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 вересня 2004 року, посвідченого держаним нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори Єпішкіною С.В. та зареєстрованого у реєстрі за №3975 (а.с.11). Право власності на нерухоме майно зареєстроване у КП «Татарбунарське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомого майна» 01 жовтня 2010 року, номер витягу: 4919502 (а.с.12). Спадкова справа, згідно з інформацією, наданою нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П.05 травня 2023 року, після смерті [PERSON] не заводилася (а.с.24). Листом приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П.від 22 квітня 2023 року позивачці надано письмове роз`яснення щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , за пропуском встановленого законом шестимісячного строку для відповідного звернення та ненадання доказів на підтвердження спільного проживання разом із спадкодавцем на день відкриття спадщини (а.с.14). Між сторонами мають місце правовідносини, що виникають зі спадкових прав. Відповідно до\~ст.1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним ч.1\~ст.1235 ЦК України. Відповідно до\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець за законом або за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч.ч.1, 2\~ст.1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою )частина третя\~статті 46 цього Кодексу). За нормою ч.ч.1, 2\~ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України). Частинами першою та третьою\~статті 1272 ЦК України\~визначено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок доведення поважності пропущеного строку покладається на спадкоємця. У постанові від 15 квітня 2021 року у справі №591/1271/18 Верховний Суд висловив правову позицію про те, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Як на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачка послалася на необізнаність існування заповіту, складеного саме на її ім`я 11 січня 2005 року. Таким чином, пропуск позивачкою строку для подання заяви про прийняття спадщини пов"язане з наявністю у неї об`єктивних труднощів для своєчасного прийняття спадщини за заповітом після смерті матері, оскільки, як встановлено судом, вона не проживала з останньою, про існування заповіту дізналася лише у квітні 2023 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищенаведені причини пропуску позивачкою строку на прийняття спадщини, які суд вважає поважними, свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає наявними підстави для задоволення позовних вимог й поновлення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . На прохання позивачки суд не стягує з відповідача понесені судові витрати.

Outcome: approved