Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] у лютому 2023 року звернувся до\~Індустріального районного\~суду м.\~Дніпропетровська із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 грудня 1990 року Тальською селищною радою Хасинського району Магаданської області між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, актовий запис №\~45. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей-доньок: повнолітню [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, непорозуміння та сварки. У лютому 2015 року подружжя припинило шлюбні відносини та проживає окремо. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 лютого 2023 року, у вказаній цивільній справі визначено головуючим суддею суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 30 березня 2023 року позовну заяву [PERSON] до\~ [PERSON] про\~розірвання шлюбуприйнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Павленко А.В., у судове засідання не з`явились, натомість представник позивача через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просив розглядати справу без участі позивача та його представника. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням. Причину неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, заперечень до суду не надавала. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.\~280-282\~ЦПК\~України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 22 грудня 1990 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) уклали шлюб, який був зареєстрований Тальською селищною радою Хасинського району Магаданської області, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено запис за № 45 (а.с. 7). Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільних дітей-доньок: повнолітню [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню [PERSON] , [INFO] . Між позивачем та відповідачем відсутній спір про поділ майна, місце проживання та утримання спільної неповнолітньої дитини, що проживає разом з матір`ю. Також, встановлено, що між сторонами припинені шлюбні стосунки, сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Outcome: approved