Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

Позивач просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме що Рішення № 24 від 15.12.1994р., яке видане виконавчим комітетом Липницької сільської ради народних депутатів Жовківського району Львівської області, та яким земельна ділянка передана у приватну власність [PERSON] є таким, що видане виконавчим комітетом Липницької сільської ради народних депутатів Жовківського району Львівської області за № 24 від 15.12.1994р., згідно з яким земельна ділянка передана у приватну власність [PERSON] , яка померла [INFO] . Мотивує свої позовні вимоги наступним. Вказує, що [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 31.05.2022. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно, а саме на земельну ділянку згідно Рішення на приватизацію землі громадянами сільської ради в межах населеного пункту № 24 від 15 грудня 1994 р. Позивач, як єдиний спадкоємець за законом після смерті [PERSON] , звернувся в Рава-Руську державну нотаріальну контору Львівської області для отримання свідоцтва про права на спадщину за законом на земельну ділянку згідно Рішення на приватизацію землі громадянами сільської ради в межах населеного пункту № 24 від 15 грудня 1994 р., яка належала померлій [PERSON] Державний нотаріус Рава-Руської державної нотаріальної контори Львівської області завів спадкову справу № 68/2023, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, але відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті бабусі [PERSON] , оскільки не встановлений факт, що має юридичне значення, а саме у списку громадян до рішення № 24 від 15.12.1994 р., виданого виконавчим комітетом Липницької сільської ради народних депутатів, прізвище власника (спадкодавця) земельної ділянки вказане як « [PERSON] », що підтверджується листом, а в свідоцтві про смерть « [PERSON] ». Довідка № 1262 підтверджує, що земельна ділянка згідно Рішення № 24 від 15.12.1994р. передана у приватну власність [PERSON] , належить [PERSON] , яка померла [INFO] . Зазначає, що справу слід розглядати в порядку загального позовного провадження, так як прийняття судом рішення про належність земельної ділянки згідно вищевказаного рішення померлій [PERSON] , необхідне йому для спадкування. Встановлення факту, що має юридичне значення необхідне йому для реалізації спадкових прав. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача, Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак з Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають, не заперечують проти задоволення такого. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Рава-Руської державної нотаріальної контори Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Крім цього Рава-Руською ДНК Львівської області направлено до суду копію спадкової справи № 68/2023 заведеної 22 березня 2023 року після смерті [PERSON] , померлої [INFO] (арк. спр. 20-42). Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представника відповідача, представника третьої особи, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 3 статті 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (пункти 1 і 3). Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Із копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , виданого повторно, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] Рава-Руською ДНК Львівської області заведено спадкову спрпву № 68/2023. Із листа Рава-Руської ДНК Львівської області від 22.03.2023 № 112/01-16 вбачається, що Рава-Руська ДНК відмовляє [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її баби [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки не встановлено факт, що має юридичне значення, а саме у рішенні № 24 від 15 грудня 1994 року, виданому виконавчим комітетом Льпницької сілсьької ради народних депутатів Жовківського району Львівської області, прізвище власника (спадкодавця) земельної ділянки вказане як " [PERSON] ". Суд констатує, що встановлення факту, що має юридичне значення, який просить встановити позивач, пов`язане із спадкуванням та можливим подальшим вирішенням спору про право. Встановлення факту, що має юридичне значення може вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб (спадкоємців), а тому суд прийшов до висновку, що вирішення питання встановлення такого факту необхідно розглядати саме в порядку позовного провадження. Суд враховує, що прийняття рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне позивачу для подальшого прийняття спадщини, спадкування майна. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до абз. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Таким чином, враховуючи обставини конкретної справи, визнання позовних вимог відповідачем, що не порушує прав та інтересів інших осіб, суд приходить висновку про задоволення позову.

Outcome: approved