Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.05.2020 звернувся в Орджонікідзевський районний суд м. Харкова з позовом до Приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Самощенко Олександри Ігорівни, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової Ії Володимирівни, Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» про скасування записів про іпотеку та обтяження. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] на підставі договору дарування від 13.08.2015 є власником об`єкта нерухомості з реєстраційним номером 702731963101 в [ADDRESS] , нежитлові приміщення підвалу № 1-16 в літ. «А-5», загальною площею 265,2 кв.м. Вказував, що в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні чотири записи щодо об`єкта нерухомості № 702731963101, а саме: 1)номер запису 10797139 від 13.08.2015, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.І.; 2)номер запису 10795726 від 07.06.2007, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.І.; 3)номер запису 10795741 від 07.06.2007, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.І.; 4)номер запису 34049111 від 07.06.2007, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антоновою І.В. Позивач вважає, що записи про об`єкт нерухомого майна про наявність обтяжень, окрім першого запису № 10797139, є незаконними, оскільки ніколи не вступав в кредитні правовідносини. В поданій до суду позовній заяві просив скасувати записи: про іпотеку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно номер 10795726, вчинений приватним нотаріусом Самощенко О.І.; про обтяження номер 10795741, вчинений приватним нотаріусом Самощенко О.І.; про іпотеку № 34049111, вчинений приватним нотаріусом Антиповою І.В. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 12.05.2020 відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В., як відповідачем, 05.06.2020 подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що викладені в позовній заяві [PERSON] міркування не відповідають фактичним обставинам справи. Приватний нотаріус зазначила, що за результатами аукціону від 02.10.2019 ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» стало переможцем торгів з продажу кредитного портфелю АТ «Банк «Фінанси та кредит», що складається з прав вимоги за 127 кредитними договорами, які забезпечені іпотекою. На підставі протоколу торгів 06.11.2019 між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «ФК «Есаймент» укладено договір про відступлення прав вимоги, в тому числі і по кредитному договору № 146/06-Ф від 07.06.2007. Також 06.11.2019 на підставі протоколу електронних торгів та договору про відступлення прав вимоги між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «ФК «Есаймент» укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 07.06.2007, предметом іпотеки в якому є нежитлові приміщення № 1-16 в літ. «А-5» загальною площею 265,2 кв.м. в будинку [ADDRESS] . У зв`язку з чим було здійснено відповідний запис в Державному реєстрі прав. Відповідач вказувала, що при нотаріальному посвідченні договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки первісним іпотекодержателем були надані всі документи. Вважає, що твердження позивача про те, що кредитні правовідносини між [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси тат кредит» були припинені, не відповідає дійсності, нотаріальне посвідчення договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки було здійснено в повній відповідності до норм чинного законодавства. В задоволенні позовних вимог [PERSON] просила відмовити повністю. Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.І. 11.06.2020 подано до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , де зазначила, що нею, як державним реєстратором відповідні оскаржувані записи не вносилися, відповідні рішення не приймалися, окрім посвідчення 13.08.2015 договору дарування між [PERSON] та [PERSON] . ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» 15.06.2020 подано до суду відзив на позову заяву, де відповідач зазначив, що 07.06.2007 між ТОВ «Банк «Фінанси та кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси тат кредит» та [PERSON] був укладений договір № 146/06-Ф про відкриття кредитної лінії, за умовами якого банк надав [PERSON] кредитну лінію в розмірі 100000 доларів США. З метою забезпечення вимог за кредитними договором між банком та [PERSON] 07.06.2007 був укладений нотаріально посвідчений іпотечний договір, за умовами якого [PERSON] передала в заставі банку нежитлові приміщення № 1-16 в літ. «А-5» загальною площею 265,2 кв.м. в будинку [ADDRESS] . Вказував, що 06.11.2019 між АТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» укладено договір про відступлення прав вимоги та договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки. Отже, ТОВ «ФК «Есаймент» є кредитором за договором № 146/06-Ф про відкриття кредитної лінії від 07.06.2007 та іпотекодержателем відносно предмета іпотеки. Договір іпотеки є дійсним, а вимоги кредитора не є задоволеними. Також відповідач вважає, що не відповідає дійсності твердження позивача про те, що він є власником предмета іпотеки, оскільки договір дарування від 13.08.2015 є вчиненим за відсутності згоди первісного іпотекодержателя АТ «Банк «Фінанси та кредит» на відчуження предмета іпотеки, тому є нікчемним. В задоволенні позовних вимог [PERSON] відповідач просив суд відмовити. АТ «Банк «Фінанси та кредит» 14.08.2020 подав до суду пояснення на позовну заяву, в якому зазначив, що 07.06.2007 між АТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 146/06-Ф про відкриття кредитної лінії, відповідно до якого банк надав позивачу кошти в розмірі 100000 доларів США зі сплатою до 10.10.2032. Вказував, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 07.06.2007 між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до якого [PERSON] , передала в заставу банку нежитлові приміщення № 1-16 в літ. «А-5» загальною площею 265,2 кв.м. в буд. [ADDRESS] . Відповідач вказував, що твердження позивача [PERSON] про те, що кредитні та іпотечні правовідносини з АТ «Банк «Фінанси та кредит» є припиненими на підставі судового рішення не відповідають дійсності, оскільки рішенням апеляційного суду Харківської області від 21.09.2015 в цивільній справі № 640/6234/15 за апеляційною скаргою АТ «Банк «Фінанси та кредит» скасовано рішення Київського районного суду м. Харкова від 09.07.2015. В задоволенні позовних вимог [PERSON] просив суд повністю відмовити. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.04.2019 закрито підготовче провадження в справі. Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 16.03.2023 справа прийнята до провадження суду. В судовому засіданні з розгляду справи по суті представник позивача повністю підтримав подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Відповідачі в судове засідання своїх представників не направили, будучи повідомленими про дату, час та місце розгляду. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору № 146/06-Ф від 07.06.2007, додаткової угоди №1 від 16.08.2007, договору про внесення змін №2 від 06.10.2008, що укладені між [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та Кредит», [PERSON] було надано кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності в розмірі 10000,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 14,5 процентів річних. Також встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором № 146/06-Ф від 07.06.2007, між АТ «Банк «Фінанси та кредит» і [PERSON] було укладено іпотечний договір, відповідно до якого [PERSON] передала в заставу банку нежитлові приміщення № 1-16 в літ. «А-5» загальною площею 265,2 кв.м. в будинку [ADDRESS] . За нормами ст. 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Іпотечний договір може містити інші положення, зокрема визначення суми, на яку має бути застрахований предмет іпотеки, посилання на документ, що підтверджує право власності (спеціальне майнове право) іпотекодавця на предмет іпотеки, відомості про обмеження та обтяження прав іпотекодавця на предмет іпотеки, визначення способу звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 73 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус за місцезнаходженням житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна або за місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладає заборону їх відчуження, зокрема, за повідомленням іпотекодержателя. Як встановлено судом, при посвідченні 07.06.2007 укладеного між АТ «Банк «Фінанси та кредит» і [PERSON] іпотечного договору, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. 07.06.2007 відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» накладено заборону на відчуження зазначених в договорі нежитлових приміщень № 1-16 в літ. «А-5» загальною площею 265,2 кв.м. в будинку [ADDRESS] , про що зроблено відмітку в самому договорі. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Перелік речових прав та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації, передбачено ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з якою державній реєстрації прав підлягають, зокрема, обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості іпотека. Як встановлено судом дослідженими в справі доказами, на виконання норм Законів України «Про іпотеку», «Про нотаріат» «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо нерухомого майна з реєстраційним номером 702731963101, яким є нежитлові приміщення № 1-16 в літ. «А-5» загальною площею 265,2 кв.м. в будинку [ADDRESS] , до Державного реєстру речових прав не нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна державним реєстратором було внесено запис № 10795726, дата та час державної реєстрації 07.06.2007, про державну реєстрацію іпотеки. При вирішенні справи суд звертає увагу на ту обставину, що в даному випадку мала місце державна реєстрація іпотеки в Державному реєстрі\~іпотек та була здійснена державним реєстратором Харківського міського нотаріального округу 07.06.2007, тобто, до 01.01.2013. В подальшому після 01.01.2013 відомості перенесені до Державного реєстру прав. Запис про обтяження 10795741 також має дату і час реєстрації 07.06.2007. Даний запис було здійснено державним реєстратором Харківського міського нотаріального округу в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, також до 01.01.2013. В подальшому після 01.01.2013 відомості перенесені до Державного реєстру прав. Отже, записи № 10795726 та № 10795741 є тими\~відомостями,\~які підтверджують\~накладення заборони\~на відчуження\~нерухомого майна,\~про які\~ відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат» зроблено відмітку в самому іпотечному договорі, посвідченому 07.06.2007 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В., що був укладений між АТ «Банк «Фінанси та кредит» і [PERSON] . В даному випадку приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. на виконання вимог закону відповідні відомості 07.06.2007 були внесені до двох реєстрів: Державного \~реєстру іпотек та Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. А оскільки відомості були внесені до 1.01.12013, в подальшому перенесені до Державного реєстру прав. Згідно з абзацом третім статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з\~частиною першою\~статті 17\~Закону України\~"Про\~іпотеку"\~іпотека припиняється\~у разі:\~припинення основного\~зобов`язання або\~закінчення строку\~дії іпотечного\~договору; \~реалізації предмета\~іпотеки відповідно\~до цього\~Закону; \~набуття іпотекодержателем\~права власності\~(спеціального\~майнового права)\~на предмет\~іпотеки; \~визнання іпотечного\~договору недійсним;\~ знищення\~(втрати)\~переданої в\~іпотеку будівлі\~(споруди),\~якщо іпотекодавець\~не відновив\~її.\~Якщо предметом\~іпотечного договору\~є земельна\~ділянка і\~розташована на\~ній будівля\~(споруда),\~в разі\~знищення (втрати)\~будівлі (споруди)\~іпотека земельної\~ділянки не\~припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Статтею 23 Закону України "Про іпотеку" визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання, спеціального майнового права) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у випадку, якщо до відома набувача не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності (право господарського відання, спеціальне майнове право) на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття такою особою права власності на предмет іпотеки. Оскільки підстави, передбачені ст. 17 Закону України «Про іпотеку» для припинення іпотеки судом не встановлені, відсутні підстави для внесення до Державного реєстру прав відомостей щодо припинення іпотеки щодо об`єкту нерухомого майна № 702731963101 приміщення № 1-16 в літ. «А-5» загальною площею 265,2 кв.м. в будинку [ADDRESS] . Твердження позивача про те, що ніколи не перебував в будь-яких кредитних правовідносинах не заслуговує на увагу. Як встановлено судом, позивач [PERSON] на підставі договору дарування, укладеного 13.08.2015 з [PERSON] , прийняв в дар нежитлові приміщення № 1-16 в літ. «А-5» загальною площею 265,2 кв.м. в будинку [ADDRESS] . В силу норм ст. 23 закону України «Про іпотеку» позивач [PERSON] набув статус іпотекодавця і має всі його права та несе всі його обов`язки за іпотечним договором в обсязі та на умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Посилання позивача [PERSON] на наявність рішення Київського районного суду м. Харкова від 09.07.2015 в справі № 640/6234/15-ц щодо визнання припиненими договорів, в тому числі і іпотечного договору від 07.06.2007, не заслуговує на увагу, оскільки зазначене судове рішення скасоване рішенням апеляційного суду Харківської області від 21.09.2015 та не є чинним. Пояснення приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.І, про те, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо записів № № 10795726 та 10795741 нею як державним реєстратором не проймалися, не можуть бути оцінені судом як підстава для скасування відповідних записів. Натомість, як встановлено судом, відповідні відомості щодо обтяження об`єкта нерухомого майна, нежитлових приміщень № 1-16 в літ. «А-5» загальною площею 265,2 кв.м. в будинку [ADDRESS] , були внесені приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. 07.06.2007 до двох реєстрів: Державного реєстру іпотек та Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, які в подальшому після відкриття на об`єкт нерухомого майна розділу в Державному реєстрі прав були перенесені до такого реєстру. Перенесення відповідних записів було здійснено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самощенко О.І. після відкриття на об`єкт нерухомого майна розділу в Державному реєстрі прав у зв`язку з посвідченням договору дарування від 13.08.2015 між [PERSON] та [PERSON] . Також після ухвалення апеляційним судом Харківської області рішення в справі № 640/6234/15-ц відповідні записи, які були виключені на підставі рішення Київського районного суд м. Харкова від 09.07.2015, були відновлені. Щодо запису про іпотеку № 34049111, про скасування якого заявлено позивачем позовну вимогу, суд враховує таке. Як встановлено судом, запис про іпотеку № 34049111 (спеціальний розділ) було здійснено державним реєстратором приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Антиповою І.В. у зв`язку з нотаріальним посвідченням договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки у відповідності до вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, тобто, відповідально до норм чинного законодавства. Наявність станом на час звернення позивача до суду з позовом запису про іпотеку № 34049111 жодним чином не свідчить про наявність двох записів про іпотеку. Натомість, як запис № 34049111, так і записи № 10795726 та № 10795741 внесені датою реєстрації 07.06.2007, тобто, з часу укладення іпотечного договору, який не є припиненим станом на час вирішення даної справи судом. При вирішення справи суд також виходить з того, що приватні нотаріуси Харківського міського нотаріального округу Антипова І.В. та [PERSON] , до яких позивач звернувся з позовом, жодних прав позивача, виконуючи функції державних реєстраторів, не порушували та не є належними відповідачами в справі. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог понесені ним судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Outcome: dismissed