Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

У лютому 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 3\~767,00 грн. В обґрунтування позову вказав, що 26.03.2020 року його прийняли на роботу за сумісництвом у Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області на посаду фахівця відділу контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг управління захисту споживачів, а 15.03.2021 року - звільнили із займаної посади на підставі абз.4 ч. 1 ст. 43-1 Кодексу законів про працю України, що доводиться наказами. У день звільнення, а саме 15.03.2021 року, він не отримав у повному обсязі належну йому заробітну плату, оскільки за період січень-березень 2021 року відповідач нарахував й відповідно виплатив йому заробітну плату нижче мінімальної. Крім роботи за сумісництвом, з 04.01.2021 року по 30.07.2021 року він також працював у Головному управлінні Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області за основним місцем роботи на посаді провідного фахівця відділу правового забезпечення, що доводиться наказами, записами у трудовій книжці. Але, при звільненні з даної роботи, тобто 30.07.2021, він не отримав компенсацію за 2 невикористаних дні основної щорічної відпустки у розмірі 767,00 грн. Згодом, 18.08.2021 року, тобто вже після звільнення, як з роботи за сумісництвом, що мало місце 15.03.2021, так й з основного місця роботи, що відбулося 30.07.2021, відповідач перерахував на його користь 1 280,93 грн. у якості заробітної плати за роботу за сумісництвом у січні-березні 2021 року, й таким чином здійснив доплату до мінімальної заробітної плати за вказаний період у розмірі 1 591,21 грн. з врахуванням податків та зборів (1 280,93 = 1 591,21 - 286,42 (18% ПДФО) - 23,86 (1,5% ВЗ)). Також, 18.08.2021 року відповідач перерахував йому 617,43 грн., таким чином виплативши компенсацію за 2 невикористаних дні основної щорічної відпустки на основному місці роботи, нараховану у розмірі 767,00 грн. з податками та зборами (617,43 = 767,00 - 138,06 (18% ПДФО) - 11,51 (1,5% ВЗ)). Вказані виплати підтверджуються роздруківками квитанцій Ощадбанку. Але, поновлення відповідачем його порушених трудових прав відбулося не з доброї волі останнього, а примусово, після проведення Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області на підставі його скарги перевірки, в ході якої було встановлено факти порушення відповідачем трудового законодавства й за результатами якої було внесено відповідачеві припис про усунення виявлених порушень. Наведені факти протиправної поведінки відповідача були предметом дослідження у цивільній справі № 204/1956/22 провадження № 2/204/1338/22, у якій рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська (суддя Мащук В.Ю.) від 10.08.2022 року було частково задоволено його позов до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про стягнення середнього заробітку. Дане рішення набрало законної сили та виконано. У зв`язку з чим, моральна шкода відповідача перед позивачем пов`язана із протиправними діями відповідача та настання негативних наслідків у вигляді втрат морального характеру. Не погодившись\~з позовному\~вимогами,\~відповідачем подано\~до суду\~відзив на\~позовну заяву,\~відповідно до\~якого вказано,\~що у\~період часу\~з 26\~березня 2020\~року по\~15\~березня 2021\~року позивач\~працював в\~Головному управлінні\~Держпродспоживслужби в\~Дніпропетровській області\~за сумісництвом\~на посаді\~провідного фахівця\~відділу контролю\~у сфері\~торгівлі,\~робіт та\~послуг управління\~захисту споживачів.\~З 04\~січня 2021\~року по\~30\~липня 2021\~року позивач\~працював в\~Головному управлінні\~Держпродспоживслужби в\~Дніпропетровській області\~за основним\~місцем роботи\~на посаді\~провідного фахівця\~відділу правового\~забезпечення.\~15\~березня 2021\~року позивач\~звільнений з\~посади фахівця\~відділу контролю\~у сфері\~торгівлі,\~робіт та\~послуг управління\~захисту споживачів\~Головного управління\~Держпродспоживслужби в\~Дніпропетровській області\~у зв`язку\~з прийняттям\~на роботу\~іншого працівника\~відповідно до\~ст.\~43\~п.\~1\~КЗпП України,\~а 30\~липня 2021\~позивача звільнено\~з основного\~місця роботи\~з займаної\~посади за\~угодою сторін,\~відповідно до\~п.1\~ч.\~1\~ст.\~36\~КЗпП України.\~У серпні\~2021\~року позивач\~звернувся до\~Красногвардійського районного\~суду м.\~Дніпропетровська з\~позовом про\~стягнення заробітної\~плати.\~Рішенням Красногвардійського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~16\~листопада 2021\~року у\~справі №\~204/5979/21\~у задоволенні\~позовної заяви\~Позивачу відмовлено.\~У квітні\~2022\~року позивач\~звернувся до\~Красногвардійського районного\~суду м.\~Дніпропетровська з\~позовом,\~в якому\~просив суд\~стягнути з\~Головного управління\~Держпродспоживслужби в\~Дніпропетровській області\~на свою\~користь середній\~заробіток у\~сумі 38984,21\~грн.\~Рішенням Красногвардійського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~10\~серпня 2022\~року у\~справі №\~204/1956/22\~позовну заяву\~ [PERSON] до\~Головного управління\~Держпродспоживслужби в\~Дніпропетровській області\~про стягнення\~середнього заробітку\~задоволено частково,\~стягнуто з\~Головного управління\~Держпродспоживслужби в\~Дніпропетровській області\~на користь\~позивача середній\~заробіток за\~час затримки\~розрахунку при\~звільненні у\~загальній сумі\~22523,33\~грн.,\~яка складається\~з середнього\~заробітку за\~період з\~16.03.2021\~року по\~18.08.2021\~року у\~розмірі 16461,95\~грн.\~та суми\~середнього заробітку\~за період\~з 31\~липня 2021\~року по\~18\~серпня 2021\~року у\~розмірі 6061\~грн.\~38\~коп.,\~та судові\~витрати зі\~сплати судового\~збору у\~сумі 573,37\~грн.\~Рішення суду\~виконане,\~кошти виплачені.\~У вересні\~2022\~року Позивач\~звернувся до\~Красногвардійського районного\~суду м.\~Дніпропетровська з\~позовом,\~в якому\~просив суд\~стягнути компенсацію\~за невикористані\~дні відпустки\~за період\~з 26\~березня 2020\~року по\~15\~березня 2021\~року у\~сумі 28\~грн.\~40\~коп.\~та 21\~грн.\~34\~коп.\~-\~допомоги по\~тимчасовій непрацездатності.\~Рішенням Красногвардійського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~29\~листопада 2022\~року у\~справі №\~204/7250/22\~позов задоволено,\~стягнуто з\~відповідача грошові\~кошти у\~сумі 49\~(сорок\~дев`ять)\~грн 74\~коп.,\~та судовий\~збір в\~сумі 992\~грн 40\~коп.\~Рішення набрало\~законної сили\~10.01.2023\~року,\~виконане,\~кошти виплачені. 08.02.2023 року позивач знову звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення з відповідача середнього заробітку. Рішенням суду у справі №204/12022/22 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 3077,00 грн. Відповідач вказує, що у позовній заяві позивачем не доведено, що діянням відповідача йому було завдано моральну шкоду, яка могла виразилася у зміні звичайного способу життя, моральних стражданнях та психологічного дискомфорту у зв`язку з цим, необхідності докладання зусиль для поновлення своїх порушених прав, погіршенні стану здоров`я. Вказані обставини будь-якими належними та допустимими доказами не підтверджені. Враховуючи зазначене, вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди безпідставними. В судове засідання позивач не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, раніше ним було подано заяву про розгляд справи без його участі, та підтримав позовну заяву, та просив її задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] вказала, що позовні вимоги не визнає. Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню по наступним підставам. В судовому засіданні судом встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2023 року у цивільній справі №204/12022/22 позовну заяву [PERSON] до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про стягнення середнього заробітку- задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області,код ЄДРПОУ 40359593, на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 3077 (три тисячі сімдесят сім) грн. Також, під час розгляду вказаної справи судом було встановлено наступне: « … відповідно до наказу ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області № 131 -к від 25.03.2020 позивач прийнятий на роботу з 26.03.2020 року у відділ контролю у сфері торгівлі, робіт та послуг управління захисту споживачів фахівцем. Умови роботи: за сумісництвом, тривалість робочого тижня 20 год. Оклад 3636 грн. Відповідно до наказу ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області № 117-к від 11.03.2021 про звільнення внутрішнього сумісника, позивача, який працює за внутрішнім сумісництвом, звільнено з займаної посади 15 березня 2021 року у зв`язку з прийняттям на роботу іншого працівника відповідно до ст. 43 п. 1 КЗпП України, зазначено провести з позивачем повий розрахунок, виплатити грошову компенсацію за невикористані 19 календарних днів щорічної основної відпустки за період роботи з 26.03.2020 року по 15.03.2021 року. Відповідно до наказу ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області від 29.07.2021 № 558-к внесено зміни до наказу від І 1.03.2021 № І 1 7-к. Відповідно до наказу ГУ Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області від 19.07.2021 року № 515-к звільнено [PERSON] , провідного фахівця відділу правового забезпечення Головного управління Дердпродспоживслужби в Дніпропетровській області, з займаної посади за угодою сторін, відповідно до п. 1 ч. І ст. 36 КЗпП України, що також підтверджується записами у трудовій книжці. Відповідно до виписки AT «Державний Ощадний банк України» 08.2021, позивачу було зараховано розрахунок при звільненні у сумі 1280, 93 грн. Рішенням Красногвардійського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~10.08.2022\~позов [PERSON] \~до Головного\~управління Держпродспоживслужби\~в Дніпропетровській\~області про\~стягнення середнього\~заробітку задоволено\~частково,\~стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.03.2021 року по 18.08.2021 року у розмірі 16461,95 грн. та суми середнього заробітку за період з 31.07.2021 року по 18.08.2021 року у розмірі 6061 грн. 38 коп., у загальній сумі 22523,33 грн. Рішення набрало законної сили 12.09.2022 року ...». «… Також, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2022 року позов [PERSON] до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про стягнення заборгованості по виплатам - задоволено. Стягнуто грошові кошти у сумі 49,74 грн. та судові витрати по справі у розмірі 992,40 грн. Рішення набрало законної сили 10.01.2023 року. …». Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як достовірно встановлено судом, внаслідок порушення відповідачем законних прав позивача, а саме невиплати йому заробітної плати, тобто порушення відповідачем конституційного права позивача на оплату працю, завдало йому моральних страждань, які виразилися в докладанні додаткових зусиль для звернення до суду за захистом свого порушеного права, останній зазнав втрат немайнового характеру, тобто йому завдано моральну шкоду. Враховуючи характер та обсяг душевних і психічних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у його житті, та зважаючи на положення Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, з урахуванням встановлених судом обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, підлягають задоволенню в розмірі 3 767,00 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі вищевикладеного, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-82, 89, 128, 141, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved