Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

У провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебувала справа за позовом [PERSON] до\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ФРЕШ ЛТД» про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав, стягнення грошових коштів, збитків та моральної шкоди. До суду від представника [PERSON] -адвоката\~Накутної С.О.\~надійшло клопотання\~про винесення\~додаткового рішення по справі № 367/8073/20, згідно якої просить ухвалити у справі №367/8073/20 додаткове рішення, яким стягнути з Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«ФРЕШ ЛТД» на користь [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 367 600 грн., з яких: консультація 1 год. 5000,00 грн., підготовка позовної заяви 15 год. 30000,00 грн., підготовка клопотань процесуального характеру 10 год. 30000,00 грн., участь адвоката в засіданнях суду першої інстанції 10 год. 30000,00 грн., підготовка апеляційної скарги або відзиву на апеляційну скаргу 2 год. 6000,00 грн., участь адвоката в засіданнях суду апеляційної інстанції 3 год. 9000,00 грн., «гонорар успіху» - 35% від ціни позову 257 600 грн. В судове засідання представник [PERSON] -\~адвокат Накутна\~С.О.\~не з`явилась,\~до суду\~подала заяву\~про розгляд\~клопотання про\~винесення додаткового\~рішення по справі № 367/8073/20 без її участі, вимоги клопотання підтримує. В судове\~засідання представник відповідача не з`явилась. Дослідивши матеріали справи та докази щодо розміру понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу, вислухавши думку представника відповідача, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 30.05.2023 позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФРЕШ ЛТД» про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав, стягнення грошових коштів, збитків та моральної шкоди задоволено частково. Розірвано договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 28.12.2018 № 95-Р/2, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фреш лтд». Визнано недійсним п. 4.5 договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 28.12.2018 № 95-Р/2, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фреш лтд». Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фреш лтд» (Код ЄДРПОУ 40229265, місце знаходження: 08200, Київська область, Бучанський район, м. Ірпінь, вул. Університетська, 2/1, корпус 2, приміщення 123-А) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , місце реєстрації проживання: [ADDRESS] ) сплачені нею грошові кошти по договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 28.12.2018 № 95-Р/2 в розмірі 354 350,00 грн. (Триста п`ятдесят чотири тисячі триста п`ятдесят гривень 00 коп.). В решті позову відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фреш лтд» (Код ЄДРПОУ 40229265, місце знаходження: 08200, Київська область, Бучанський район, м. Ірпінь, вул. Університетська, 2/1, корпус 2, приміщення 123-А) на користь держави судовий збір в розмірі 7 160,00 грн. (сім тисяч сто шістдесят гривень 00 коп.). Згідно ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Зі змісту статті 58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Так, у відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку витрат за надання професійної правничої допомоги, сума витрат включає наступні види послуг: консультація 1 год. 5000,00 грн., підготовка позовної заяви 15 год. 30000,00 грн., підготовка клопотань процесуального характеру 10 год. 30000,00 грн., участь адвоката в засіданнях суду першої інстанції 10 год. 30000,00 грн., підготовка апеляційної скарги або відзиву на апеляційну скаргу 2 год. 6000,00 грн., участь адвоката в засіданнях суду апеляційної інстанції 3 год. 9000,00 грн., «гонорар успіху» - 35% від ціни позову 257 600 грн. На підтвердження\~понесених витрат\~на професійну\~правничу допомогу\~позивачем було\~надано:\~Договір про\~надання правничої\~(правової)\~допомоги №\~13\~від 09.11.2020\~року,\~укладений міжАО\~«Право захисту»\~в особі\~голови Ростолопа\~Є.Г.\~та Гончарук\~Т.М.,\~Додаткову угоду\~№1 до\~Договору про\~надання правничої\~(правової)\~допомоги №1\~від 09.11.2020\~року з\~описом видів\~робіт,\~послуг та\~витрат,Акт приймання-передачі наданих послуг №1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги №13 від 31.05.2023 року. Враховуючи надані представником позивача докази, суд задовольняє вимоги щодо стягнення судових витрат в частині: консультація 1 год. 5000,00 грн., підготовка позовної заяви 15 год. 30000,00 грн., підготовка клопотань процесуального характеру 10 год. 30000,00 грн., участь адвоката в засіданнях суду першої інстанції 10 год. 30000,00 грн. В частині стягнення витрат на підготовку апеляційної скарги або відзиву на апеляційну скаргу 2 год. 6000,00 грн., участь адвоката в засіданнях суду апеляційної інстанції 3 год. 9000,00 грн., суд відмовляє в цій частині вимог, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, такого виду послуги адвокатом не надавались, справа не перебувала на розгляді в суді апеляційної інстанції. Разом з тим, суд зазначає про наступне. Відповідно до\~статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18; провадження№ 12-171гс19). Також у цій постанові вказано, що «гонорар успіху» є сумою, обумовленою сторонами до сплати у твердому розмірі під відкладальною умовою, є складовою частиною гонорару адвоката, і тому належить до судових витрат. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат. У рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови). Таким чином зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату «гонорару успіху» не є обов`язковими для суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат та покладення таких витрат на іншу сторону справи, оскільки в такому випадку суд застосовуючи відповідні положення процесуального законодавства, зокрема частин четвертої - п`ятої\~статті 137 ЦПК України, може оцінювати необхідність, розумність та інші критерії співмірності цих витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення «гонорару успіху» у даному спорі є розумність заявлених витрат, тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат, а стягнення заявленої суми має співвідноситися із виконаною роботою щодо представництва інтересів у суді. Аналогічний висновок викладений у поставі Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 127/9918/14-ц. Відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial