Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

Звернувшись до суду з цим позовом, [PERSON] зазначила, що 04.08.1990 року між нею і відповідачем був укладений шлюб. Після реєстрації шлюбу вони з відповідачем проживали то у її батьків, то у батьків відповідача. 12.11.2002 року за договором дарування вона, позивач, отримала квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 50,5 кв.м. В указаній квартирі вона, позивач, проживала разом з відповідачем і трьома їх дітьми. При цьому вона і діти зареєстровані в цій квартирі, а відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2022 року шлюб між нею і відповідачем був розірваний. Після того, вона запропонувала [PERSON] повернутися проживати до його місця реєстрації. Квартира, де зареєстрований відповідач, є чотирьохкімнатною. У зв`язку з припиненням шлюбних відносин з відповідачем, припинилися підстави для набуття відповідачем права користування її квартирою. Однак відповідач продовжує проживати за спірною адресою, займає кімнату площею 7,9 кв.м.; вона, позивач, з донькою [PERSON] і її двома дітьми займає кімнату площею 19,4 кв.м.; Син [PERSON] зі своєю сім`єю займає кімнату площею 10,0 кв.м., а син [PERSON] вимушений винаймати житло. Позивач зазначає, що проживання відповідача в її квартирі порушує її житлові права та житлові права членів її сім`ї, оскільки він займає окрему кімнату, заважає користуватися кухнею, ванною кімнатою, туалетом. Відповідач не працює, за комунальні послуги в квартирі не сплачує. Все це призводить до конфліктів між ними. Тому, посилаючись на положення ст.ст. 317,319,383 ЦК України, позивач просила усунути перешкоди у користування житлом, виселивши [PERSON] з квартири [ADDRESS] . Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.23 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до розгляду (а.с.22). В судовому засіданні позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, зазначивши, що не проживає з [PERSON] однією сім`єю з 2014 року. Самостійно займає одну кімнату за спірною адресою. Зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира не приватизована, він зазначений в ордері на право користування цією квартирою. Треті особи у справі - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтримали позов [PERSON] , просили задовольнити. З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, виходячи з такого. Судом встановлено, що позивачеві на підставі договору дарування, посвідченого 20.11.2022 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якубою Ю.А., належить квартира [ADDRESS] , загальною площею 50,3 кв.м. ( а.с.9). В даній квартирі, окрім позивача [PERSON] , проживають і зареєстровані: сини позивача [PERSON] , 2001 року народження, [PERSON] , 2004 року народження, невістка позивача [PERSON] , 2002 року народження, внук позивача [PERSON] , 2020 року народження (а.с.10). За спірною адресою також проживає відповідач [PERSON] . Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2022 року народження, шлюб між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] розірваний. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України \~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сім`ї. Аналогічні положення містяться в частині 1 ст. 383 ЦК України. Відповідно до змісту ст. 317,319 ЦК України власник майна володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положенням ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У постанові Верховного Суду від 09.10.2019 року, справа № 7581/15-ц та ін.. відзначено, що власник майна має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають і ведуть спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Встановивши під час розгляду справи, що позивач [PERSON] є одноосібним власником квартири за спірною адресою, а відповідач [PERSON] не є членом сім`ї власника квартири внаслідок припинення шлюбних відносин, спільне господарство між ними не ведеться; зважаючи на те, що [PERSON] має місце реєстрації за адресою: [ADDRESS] , і дана квартира надавалася у користування, зі слів відповідача, з урахуванням його членства в сім`ї наймача; з урахуванням положень ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основних свобод щодо поваги кожного до свого приватного життя, суд вважає за можливе задовольнити позов [PERSON] , усунувши перешкоди у користуванні її житлом, виселивши [PERSON] з квартири [ADDRESS] , без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved