Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Мотивуючи свої позовні вимоги, вказує на те, що 07.09.2021 року позивачка [PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про стягнення аліментів, а 13.10.2021 року отримала судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , в розмірі від заробітку ( доходу) боржника щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З того часу позивач отримувала аліменти в примусовому порядку. Позивачка зазначає, що у 2022 році [PERSON] досяг повноліття однак продовжує навчання. Оскільки син є студентом 1 курсі на очній формі навчання, він не має змоги працевлаштуватись. Від 04.12.2022 року відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, а тому позивачка змушена звернутись до суду за захистом свої прав та прав повнолітнього сина, який продовжує навчання щодо стягнення аліментів за минулий час на свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, до закінчення навчання чи до досягнення ним 23-річного віку. Враховуючи вищенаведене, позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання [PERSON] , у у розмірі від усіх видів заробітку та доходів починаючи з 04.12.2022 року і до досягнення дитиною 23 річного віку або до закінчення навчання. Згідно правил ч. 6ст.\~19\~ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст.\~274\~ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка 15 червня 2023 року через канцелярію суду подала заяву про задоволення позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що 07.09.2021 року позивачка [PERSON] звернулась до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про стягнення аліментів, а 13.10.2021 року отримала судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , в розмірі від заробітку ( доходу) боржника щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З того часу позивач отримувала аліменти в примусовому порядку. У 2022 році [PERSON] досяг повноліття однак продовжує навчання. Оскільки син є студентом 1 курсі на очній формі навчання, він не має змоги працевлаштуватись, і син знаходиться на утриманні тільки позивачки. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.191 ч.1 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ч.1\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У відповідності до ч.2\~ст.182 СК України\~мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч.2\~ст.182 СК України\~мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи наявні у справі докази, та враховуючи те, що дитина перебуває на утриманні матері, хоча обов`язок утримувати дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, суд дійшов до висновку, що відповідач зобов`язаний нести витрати на утримання своєї дитини від усіх доходів щомісячно. Розмір аліментів, визначений судом, відповідатиме принципам розумності та справедливості. При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені права в подальшому, відповідно до положень ст. 192 СК України, ставити питання про зміну розміру аліментів. Таким чином, з огляду на вищенаведені обставини суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до часткового задоволення. Оскільки з позовом позивач звернулася 29.03.2023 року, то аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з цієї дати, а не з 04.12.2022 року, як просить позивачка. Водночас, за змістом статті 141ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial