Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» А. Караченцева звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності та зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування позову зазначив, що Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» є власником двокімнатної квартири [ADDRESS] , житловою площею 29,72 кв.м, загальною площею 57,58 кв.м., (11 поверх), далі по тексту - квартира, що підтверджується: - актом від 02.08.1993 відповідно до якого Головне управління внутрішніх справ м. Києва передав, Промінвестбанк України прийняв квартиру на підставі договору від 07.07.1993 про пайову участь та інвестування будівництва, акт зареєстрований Київським міським БТІ 09.08.1993 за реєстровим № 37573 (відмітка про реєстрацію особистого права власності за Промінвестбанком України розміщена на звороті акту); - інформаційною довідкою Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 09.07.2020 КВ-2020 № 17378 (про реєстрацію квартири на праві власності за Промінвестбанк України (російська мова Промінвестбанк України) на підставі акту передачі від 02.08.1993, зареєстрованого в Бюро 09.08.1993). 25.02.2022 р. Правління Національного банку України прийняло рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк». Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 130 від 25.02.2022 про початок процедури ліквідації Банку, призначення Караченцева Артема Юрійовича уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень ліквідатора Банку, визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». В процесі формування ліквідаційної маси (інвентаризації, оцінки та підготовчих дій для реалізації майна Банку) виявлено арешт щодо нерухомого майна Банку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Отримавши інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відносно об`єкта нерухомого майна від 04.11.2022 за № 314262959 за параметрами запиту: права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» виявило, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек за вказаними параметрами запиту відомості відсутні. Проте, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта обтяження: квартира, частина, адреса: [ADDRESS] , зареєстровано тип обтяження: арешт нерухомого майна, за реєстраційним номером обтяження: 4017253, день/час реєстрації: 07.11.2006 17:12:00, реєстратор: Перша київська державна нотаріальна контора, 01135, м. Київ, пр-т Перемоги,11, підставою обтяження вказана ухвала, 2-5230, 07.11.2006, Оболонський районний суд міста Києва, суддя Тищук М.Ф., власником об`єкта обтяження зазначено: [PERSON] , додаткові дані: р. № 3-1525, вх. 5826 від 07.11.2006 р., заявник реєстрації: Оболонський районний суд міста Києва. Банк звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із заявою про скасування забезпечення позову у справі № 2-403/2007, проте, ухвалою від 18.11.2022 суд відмовив у задоволенні заяви. Відмова обґрунтована тим, що Банк не був учасником у справі, через що не вбачаються підстави для скасування арешту. Апеляційна скарга Банку також залишена без задоволення з аналогічних підстав. Такий запис про арешт безпідставно зазначає власником іншу особу та перешкоджає реалізації прав Банку як власника, в т.ч. продажу такого майна з публічних торгів з метою задоволення вимог кредиторів та вкладників Банку. Відповідно до предмету позовних вимог, позивач просить суд: визнати право власності на квартиру [ADDRESS] ; зняти/припинити арешт зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження: 4017253, зареєстрований 07.11.2006 17:12:00 реєстратором Перша київська державна нотаріальна контора, на підставі ухвали, 2-5230, 07.11.2006, Оболонський районний суд міста Києва, суддя Тищук М.Ф. з двокімнатної квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності Публічному акціонерному товариству «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (01001, м. Київ, вул. Малопідвальна, 8, код ЄДРПОУ: 00039002), скасувати заходи забезпечення позову в частині накладення арешту на частину квартири, та арешту на все майно, що знаходиться в квартирі [ADDRESS] , які застосовані на підставі ухвали від 07.11.2006 Оболонського районного суду м. Києва, № 2-5230, 2006, суддя Тищук М.Ф. Протоколом системи автоматизованого розподілу від 24.02.2023 року дану цивільну справу розподілено судді Панченко О.М. 27 лютого 2023 року ухвалою суду відкрито провадження, призначено підготовче засідання на 30 березня 2023 року о 10 год 40 хв. Направлено відповідачам копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачам подати до суду відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали. Ухвалою суду від 20.04.2023 року яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання з`явився представник позивача який позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлялися про день та час розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили. Треті особи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» створений рішенням установчих зборів засновників від 28.04.1992 та зареєстрований Національним банком України 26.08.1992 за реєстраційним номером № 125 із найменуванням «Український акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», скорочене найменування Промінвестбанк України. Відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів банку від 27.04.2001 найменування Банку змінене на «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (закрите акціонерне товариство), скорочене найменування - Промінвестбанк. Відповідно до рішення Загальних зборів акціонерів від 21.05.2009 найменування Банку змінене на Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», скорочене найменування - ПАТ Промінвестбанк. Банк відповідає за зобов`язаннями та користується правами, набутими Банком в період діяльності як Українського акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку», скорочене найменування - Промінвестбанк України, та Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку» (закритого акціонерного товариства), скорочене найменування - Промінвестбанк. Наведене підтверджено витягом із статуту Банку (1,2 стр.) в новій редакції, затвердженій Загальними зборами акціонерів від 15.06.2020 № 52, погодженій НБУ 23.07.2020. Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» є власником двокімнатної квартири [ADDRESS] , житловою площею 29,72 кв.м, загальною площею 57,58 кв.м., (11 поверх), що підтверджується: - актом від 02.08.1993 відповідно до якого Головне управління внутрішніх справ м. Києва передало, Промінвестбанк України прийняв квартиру на підставі договору від 07.07.1993 про пайову участь та інвестування будівництва, акт зареєстрований Київським міським БТІ 09.08.1993 за реєстровим № 37573 (відмітка про реєстрацію особистого права власності за Проминвестбанком Украины розміщена на звороті акту); - інформаційною довідкою Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 09.07.2020 КВ-2020 № 17378 (про реєстрацію квартири на праві власності за Промінвестбанк України (російська мова Проминвестбанк Украины) на підставі акту передачі від 02.08.1993, зареєстрованого в Бюро 09.08.1993). Балансова вартість квартири складає 943 000 грн., що підтверджено довідкою від 09.02.2023 року. Судом встановлено, що 22.04.1993 року між Банком (Орендодавець) та Фізичною особою [PERSON] (Орендар) було укладено Договір оренди квартири (надалі - Договір), посвідчений Голуб А.А., державним нотаріусом Вишгородської державної нотаріальної контори, за реєстр. № 3586. Відповідно Договору Орендодавець здав в оренду квартиру для проживання родини у складі - [PERSON] (чоловік, у шлюбі з 30.07.1983 року), [PERSON] (син), [PERSON] (Орендар). [PERSON] займала посаду провідного економіста Банку з 01.07.1980р. по 26.08.2009р. Згідно п.16 Договору Орендар набуває право викупу квартири через 7 років від дня укладання договору оренди. Проте, продаж даної квартири на користь [PERSON] не здійснювався. Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 314262959 від 04.11.2022 р. за параметрами запиту: права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , відсутні відомості про право власності на вищезазначену квартиру. Проте, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта обтяження: квартира, частина, адреса: [ADDRESS] , зареєстровано тип обтяження: арешт нерухомого майна, за реєстраційним номером обтяження: 4017253, день/час реєстрації: 07.11.2006 17:12:00, реєстратор: Перша київська державна нотаріальна контора, 01135, м. Київ, пр-т Перемоги,11, підставою обтяження вказана ухвала, 2-5230, 07.11.2006, Оболонський районний суд міста Києва, суддя Тищук М.Ф., власником об`єкта обтяження зазначено: [PERSON] , додаткові дані: р. № 3-1525, вх. 5826 від 07.11.2006 р., заявник реєстрації: Оболонський районний суд міста Києва. Як слідує з долучених позивачем копій ухвали Оболонського районного суду м. Києва, № 2-5230 від 07.11.2006 про забезпечення позову та рішення Оболонського районного суду м. Києва № 2-403/2007 від 29.01.2007, в провадженні Оболонського районного суду м. Києва знаходилась цивільна справа № 2-5230 2006, 2/403 2007 за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист прав споживача. Відповідно до ухвали Оболонського районного суду м. Києва № 2-5230 від 07.11.2006 [PERSON] у справі подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту все майно, що належить відповідачу [PERSON] . Суд задовольнив заяву, наклав арешт на частину квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , накладено арешт на всі транспортні засоби [PERSON] , на все майно, що знаходиться в квартирі [ADDRESS] . Виконання Ухвали в частині арешту на квартиру покладено на Першу київську державну нотаріальну контору, в частині арешту на майно в квартирі - на Державну виконавчу службу в Деснянському районі м. Києва, в частині арешту транспортних засобів - на Управління державної автомобільної інспекції ГУ МВС с м. України. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва у справі № 2-403/2007 від 29.01.2007 позов [PERSON] задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] як відшкодування збитків і моральної шкоди 100000 (сто тисяч) гривень та 617 грн. державного мита в дохід держави (позовні вимоги обґрунтовані невиконанням договору поставки товару). Відповідно до Автоматизованої системи виконавчого провадження МЮУ (АСВП) не підтверджено перебування на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби або у приватних виконавців ухвали Оболонського районного суду м. Києва, № 2-5230 від 07.11.2006 в частині арешту квартири Банку та рішення Оболонського районного суду м. Києва у справі № 2-403/2007 від 29.01.2007. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 19 "Про особливості припинення діяльності банків в умовах воєнного стану" Національний банк України має право прийняти рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, що перебуває під контролем держави-агресора. Правління Національного банку України від 25.02.2022 прийняло рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Банку, повний та офіційний текст рішення публічно доступний на сайті НБУ https://bank.gov.ua/ua/legislation/Decision_25022022_90_rsh_bt. Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 130 від 25.02.2022 про початок процедури ліквідації Банку, призначено Караченцева Артема Юрійовича уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з делегуванням усіх повноважень ліквідатора Банку, визначених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон). Указом Президента України від 11.05.2022 № 326/2022, що набув чинності 19.05.2022 одночасно з набранням чинності Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 11.05.2022 «Про примусове вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів», введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 11.05.2022 «Про примусове вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів», в тому числі акцій ПАТ «Промінвестбанк» в розмірі 99,772644 % статутного капіталу ПАТ «Промінвестбанк» та фінансових активів ПАТ «Промінвестбанк», що підлягають примусовому вилученню на користь держави України, Кабінету Міністрів України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за участю Національного банку України доручено забезпечити проведення примусового вилучення вищезазначених корпоративних прав у десятиденний строк з дня опублікування Указу. Витягом із ЄДР щодо Банку підтверджено статус позивача, як юридичної особи, повноваження керівника Банку, перебування в стані припинення, зміну власника 99,7726 відсотків акцій ПАТ "Промінвестбанк" (акції належать Державі Україна в особі Державного підприємства "Національний фонд інвестицій України"). Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Як встановлено судом, Позивач є власником двокімнатної квартири [ADDRESS] , житловою площею 29,72 кв.м, загальною площею 57,58 кв.м., (11 поверх), що підтверджується: - актом від 02.08.1993 відповідно до якого Головне управління внутрішніх справ м. Києва передав, Промінвестбанк України прийняв квартиру на підставі договору від 07.07.1993 про пайову участь та інвестування будівництва, акт зареєстрований Київським міським БТІ 09.08.1993 за реєстровим № 37573 (відмітка про реєстрацію особистого права власності за Проминвестбанком Украины розміщена на звороті акту); - інформаційною довідкою Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 09.07.2020 КВ-2020 № 17378 (про реєстрацію квартири на праві власності за Промінвестбанк України (російська мова Проминвестбанк Украины) на підставі акту передачі від 02.08.1993, зареєстрованого в Бюро 09.08.1993). Реєстрація права власності Банку на квартиру проведено відповідно до вимог чинного на час реєстрації законодавства, постанови Ради Міністрів СРСР (СОВЕТ МИНИСТРОВ СССР) від 10.02.1985 N 136 «Про порядок державного обліку житлового фонду (О порядке государственного учета жилищного фонда), Інструкції про порядок проведення реєстрації житлового фонду з типовими формами облікової документації (ИНСТРУКЦИЯ О ПОРЯДКЕ ПРОВЕДЕНИЯ РЕГИСТРАЦИИ ЖИЛИЩНОГО ФОНДА С ТИПОВЫМИ ФОРМАМИ УЧЕТНОЙ ДОКУМЕНТАЦИИ) затвердженої Наказом Центрального статистичного управління СРСР від 15.07.1985 N 380 відповідно до яких реєстрація та технічна інвентаризація житлового фонду здійснювалась організаціями технічної інвентаризації системи міністерств житлово-комунального (комунального) господарства - бюро технічної інвентаризації виконавчих комітетів місцевих Рад народних депутатів за рахунок підприємств, установ, організацій та громадян. Реєстрація прав власності здійснювалась в реєстрових книгах відповідного населеного пункту затвердженої форми та після реєстрації права власності в реєстрових книгах бюро технічної інвентаризації робило на правовстановлюючому документі власника та належно засвідчених копіях з них, що залишались у справах БТІ, відповідні реєстраційні надписи. Бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) здійснювали реєстрацію прав власності на нерухоме майно до прийняття Верховною Радою України та набрання чинності законом України про державну реєстрацію прав на об`єкти нерухомого майна в т.ч. на підставі Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого МЮУ наказом № 7/5 від 07.02.2002. Відповідно до розділу V ПОРЯДКУ ведення Реєстру прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 28.01.2003 N 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 12.10.2010 N 2480/5) органами БТІ здійснювалось перенесення записів з паперових носіїв до Реєстру прав власності на нерухоме майно - Реєстру прав, (існуючі на паперових носіях записи про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно переносяться реєстратором БТІ з паперових носіїв до Реєстру прав шляхом внесення відповідних записів до Реєстру прав відповідно до вимог пункту 3.2 розділу III Порядку, таке перенесення записів з паперових носіїв до Реєстру прав не є проведенням державної реєстрації прав). Проте, таке перенесення щодо нерухомого майна в м. Київ не було реалізовано у повному обсязі, право власності Банку на квартиру не було перенесено до Реєстру прав власності на нерухоме майно, тому таке право власності не відображено при отримані інформації щодо квартири у чинному на цей час Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та його спеціальних розділах. Відповідно ч. 3. ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно ч. 4. ст. 3 цього Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з ч.3 цієї статті. Отже, оскільки реєстрація права власності Банку на квартиру (квартиру [ADDRESS] ), проведена 09.08.1993 Київським міським БТІ відповідно законодавства, що діяло до 01.01.2013, таке речове право на нерухоме майно, що виникло до 01 січня 2013 року визнається дійсним та Позивач є власником зазначеного майна. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 цього ж Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною другою статті 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Арешт квартири є обмеженням прав Банку, як власника, яке порушує Протокол № 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та принципи недоторканості власності, неодноразово підтверджені рішеннями Європейського суду з прав людини. Стаття 1 Протоколу № 1 - захист власності передбачає "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Обмеження права власності може відбуватись у виключних випадках на визначених законом підставах. Втручання в право на мирне користування власністю передбачає дотримання чітких принципів законності, наявності суспільного і загального інтересу, пропорційність (співмірність) які забезпечують справедливий баланс, компенсацію, межі дозволеного втручання або обмеження прав особи державою. Ст. 41 Конституції України гарантує основні права на вільне володіння, користування і розпорядження власністю та непорушність приватної власності. Арешт на квартиру відповідно до чинної на цей час редакції п.4 ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є обтяженням речових прав на нерухоме майно, яке зареєстровано. Відповідно до ч.1. ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» арешт на квартиру унеможливлює вчинення Банком правочинів щодо вільного розпорядження квартирою, в т.ч. відчуження квартири у ліквідаційній процедурі. Відповідно до Постанови ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту» заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження). У рішенні суду про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту суд зазначає про скасування заходів забезпечення позову, які оскаржуються (пункт 8 частини першої статті 214 ЦПК). Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений у повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом визнання права власності на майно, звільнення майна з-під арешту, а саме двокімнатної квартири [ADDRESS] , житловою площею 29,72 кв.м, загальною площею 57,58 кв.м. З урахуванням викладеного, позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» підлягає до задоволення. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved