Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

у квітні 2023 року заявник [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] , яка є матір`ю заявника, померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із квартири [ADDRESS] . Заявник вказує, що є єдиним спадкоємцем за законом після померлої [INFO] його матері [PERSON] , у зв`язку із чим він звернувся до приватного нотаріуса для одержання свідоцтва про право на спадщину. Однак йому було відмовлено, оскільки факт постійного проживання разом із спадкоємцем на момент її смерті не підтверджено документально. Вважає таку відмову незаконною, оскільки факт постійного проживання із спадкоємицею на час відкриття спадщини підтверджується копіями паспортів заявника та його матері, місце реєстрації яких однакове: [ADDRESS] . [PERSON] наголошує у заяві, що з дня свого народження проживав разом зі своєю матір`ю за вказаною вище адресою, яка належить [PERSON] на праві власності, зареєстрованій у ній та іншого місця проживання не мав. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 17 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Заявник [PERSON] у судовому засіданні підтримав подану заяву та просить її задовольнити з викладених підстав. Заінтересована особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сахова М. А. належним чином повідомлялася про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Будь - яких заяв, клопотань до суду від заінтересованої особи не надійшло. У зв`язку з зазначеним суд вважає за можливе розглянути справу без участі заінтересованої особи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення питання про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.18). [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , в м.Маріуполь, Донецької області, України, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 14.03.2023 Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис 439 та рішенням Дарницького районного суду м.Києва. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, що складається із частки квартири [ADDRESS] , що вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.07.2022. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.03.2023 №62/02-31 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сахової М. А. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої, оскільки заяву про прийняття спадщини в межах строку спадкоємець не подавав, доказів постійного проживання з спадкоємцем на час відкриття спадщини заявник не подав. Одночасно заявнику роз`яснено про необхідність надати рішення суду щодо проживання за однією адресою. На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Судом встановлено, що заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті матері в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Так, метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Слід зазначити, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Факт постійного проживання [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] у спірній квартирі підтверджується зазначеною у паспорті заявника та спадкодавця адресою місця реєстрації: [ADDRESS] . Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України, спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявниці необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявниці відсутні, то вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. Наявні у матеріалах справи докази підтверджують той факт, що заявник постійно проживав зі своєю матір`ю на момент її смерті за місцем їх реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Однак, факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Оскільки заявник, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одній квартирі з дня свого народження (зворотного судом не встановлено) та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Ураховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 297 ЦПК України при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved