Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення порядку та способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування\~позовних вимог\~посилається на\~те,\~що він\~з відповідачем\~є батьками\~малолітньої [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Дитина народилась\~під час\~перебування у\~зареєстрованому шлюбі\~з відповідачем.\~З 2013\~року прийняли\~з відповідачем\~рішення проживати\~окремо та\~фактично припинили\~шлюбні відносини.\~Зазначає,\~що з\~цього моменту\~у нього\~почались непорозуміння\~з відповідачем\~щодо прийняття\~участі у\~вихованні спільної\~доньки,\~відповідач постійно\~створювала штучні\~перешкоди для\~нормального спілкування\~з донькою.\~У 2018\~році рішенням\~Дзержинського районного\~суду м.Харкова\~шлюб між\~сторонами було\~розірвано.\~Вказує,\~що весь\~час намагається\~налагодити зв`язок\~із дитиною,\~приймати участь\~у її\~вихованні,\~утриманні,\~розвитку її\~здібностей та\~забезпечувати її\~всім необхідним\~для нормального\~розвитку та\~становлення. Зазначає, що стабільно сплачує аліменти та бере участь у додаткових витратах на утримання доньки. Жодних обставин, які б давали підстави вважати, що його спілкування із дитиною спричинить шкоду доньці не існує. Створення перешкод з боку відповідача у його спілкуванні із донькою порушує не тільки його права як батька, а й також порушує права та суперечить інтересам дитини. Оскільки мирним способом досягти згоди з відповідачем щодо порядку та способу його участі у спілкуванні з дитиною не вдалось, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. На підставі викладеного, вважав оптимальним встановити для сторін порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою, який зазначив у прохальній частині позовної заяви. Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Кальченко Ю.О. надано відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі, з огляду на наступне. Так, зазначає, що позивачем жодними доказами не доведено, що відповідач перешкоджає йому у спілкуванні та побаченнях з донькою. Вказує, що протягом останніх декількох років позивач взагалі не приходив, і навіть не намагався побачитись та поспілкуватись із донькою. В останнє маленька [PERSON] бачила свого батька більше трьох років тому, і після того він тільки обіцяє доньці що прийде відвідати її, але своїх обіцянок не виконує. Внаслідок таких дій з боку відповідача [PERSON] сильно засмучується і фактично вважає, що батько її не любить і йому байдуже як у неї справи. Зазначає, що з її боку жодних перешкод позивачу у спілкуванні із донькою не чинилось, позивач сам ухилявся від виконання своїх обов`язків щодо утримання дитини та від спілкування із донькою, у зв`язку з чим відповідач була вимушена звернутись до суду із позовом про стягнення з позивача на її користь аліментів. В добровільному порядку позивач рішення суду не виконував, аліменти не сплачував, внаслідок чого вона звернулась до відділу державної виконавчої служби з метою примусового стягнення з [PERSON] аліментів на утримання їх спільної доньки. Вказує, що позивач жодного разу не звертався до неї з проханням встановити графік відвідування доньки, або щодо спільного проведення свят з донькою, а отже вважає що позивач жодним чином не довів про наявність перешкод з її боку для спілкування із донькою. На підставі викладеного вважає, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Позивачем надано до суду відповідь на відзив, в якій зазначає, що обставини викладені відповідачем у відзиві не відповідають дійсності, оскільки він дуже сильно любить свою доньку та намагається приймати участь у її вихованні та проводити разом час, на підтвердження чого надав фотографії зроблені під час зустрічей і прогулянок із донькою. Однак зазначає, що кожна спроба побачитись з дитиною закінчується великою сваркою між колишнім подружжям, свідком якого є [PERSON] . Позивач не хоче щоб через це страждала донька. Відповідач постійно з`ясовує при дитині їх колишні стосунки, під час телефонних розмов або погрожує, що більше ніколи не надасть можливість спілкуватись із донькою, або говорить, що [PERSON] зайнята і вона не буде надавати їй слухавку. На підставі викладеного позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Представником відповідача надано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає, що надані позивачем фотографії де він проводить час із донькою зроблені більше трьох років потому, а деякі ще під час коли подружжя проживало разом, натомість за останні три роки він ухиляється від зустрічей та спілкування із донькою, не цікавиться станом здоров`я дитини, її інтересами, не пропонував оплатити їй літній відпочинок, або самостійно звозити її кудись на відпочинок. За весь час навчання [PERSON] у школі батько жодного разу не приходив ані до школи, ані додому, щоб привітати доньку зі святами, не виявляв бажання забрати її на прогулянку або відвезти та забрати її з художньої школи. При цьому жодного опору відповідач позивачу не чинить, а навпаки неодноразово пропонує забрати дитину з художньої школи, на що позивач постійно знаходить відмовки, посилаючись на свою зайнятість. Таким чином вважає позовні вимоги безпідставними та просить залишити їх без задоволення. В подальшому представником відповідача подано до суду додаткові пояснення, в яких зазначила, що 05.12.2020 року Поліні виповнилось 9 років, позивач пообіцяв приїхати та привітати доньку зі святом, однак обіцянку свою не стримав, до доньки не приїхав та не зателефонував. Крім того зазначила, що позивач почав допомагати з щомісячною оплатою художньої школи, надав половину вартості занять дівчинки з ментальної арифметики, наприкінці весни їздив разом з відповідачем та донькою на прийом до лікаря, допоміг з придбанням нових окулярів та надав половину коштів на відвідування дитячого табору. Однак в подальшому, відповідач кожного місяця особисто нагадувала позивачу про необхідність внесення оплати за навчання доньки у художній школі, через що [PERSON] неодноразово потрапляла до «списку боржників» за навчання та була під ризиком відрахування. Наприкінці січня 2022 року позивач виявив бажання відвідати разом з відповідачем та донькою лікаря та оплатити візит разом з аналізами, проте надалі повідомив, що він захворів та здійснив перерахунок коштів на рахунок відповідача. Таким чином зазначає, що позивач всіляко ухиляється від зустрічей та спілкування із донькою, через що у останньої був пригнічений стан та відповідач була вимушена відвести доньку на прийом до психолога. Представником третьої особи Департаментом служб у справах дітей ХМР надані до суду письмові пояснення, згідно яких орган опіки та піклування справу просив розглянути без участі представника Департаменту. Також представником третьої особи був наданий письмовий висновок. Рішення по справі просив прийняти з урахуванням наданого висновку. Ухвалою судді від 20.05.2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа передана в провадження судді Дзержинського районного суду м.Харкова Цвірюка Д.В. 17.03.2021 року. Протокольною ухвалою суду від 23.06.2021 року задоволено клопотання позивача та представника відповідача про виклик да допит свідків. Ухвалою суду від 23.06.2021 року виключено третю особу Службу у справах дітей по Шевченківському району Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради з кола осіб, які беруть участь у справі та залучено у якості третьої особи Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради. Ухвалою суду від 07.12.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 26.12.2022 року витребувано від Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради висновок про визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з нею. Ухвалою суду від 13.03.2023 року повторно витребувано від Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради висновок про визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] , [INFO] , та спілкуванні з нею. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позові та відповіді на відзив, просив задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі, просила відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та в запереченнях на відповідь на відзив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника Департаменту служб у справах дітей ХМР, а також надав письмовий висновок, в якому зазначив, що вважає за доцільне встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , визначивши час: 1, 3 субота місяця з 11.00 до 18.00 години; 2, 4 неділя місяця з 11.00 години до 19.00 години; щосереди з 17.00 до 20.00 години; перші три місяці у присутності матері [PERSON] , з метою налагодження контакту батька з дитиною, усі зустрічі проводити за згодою дитини. В обґрунтування посилається на те, що батьки малолітньої [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 28.12.2018 року шлюб між батьками розірвано. Батько [PERSON] працює пожежником рятувальником, позитивно характеризується за місцем роботи. Відповідно до Сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду у [PERSON] наркологічних протипоказань не виявлено. Згідно акту обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] створені умови для проживання/перебування дитини. Згідно з інформацією Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №99 ХМР Харківської області, [PERSON] жодного разу не приводив та не забирав [PERSON] зі школи, не брав участь у батьківських зборах, дитячі та шкільні свята не відвідував. Дитиною опікується мати. Згідно з інформацією КНП «Міська дитяча поліклініка №4» ХМР [PERSON] , [INFO] перебуває під наглядом лікарів поліклініки з народження, на прийом до лікаря-педіатра дитину супроводжує мати та бабуся. Відповідно до інформації КПСМНЗ «Харківська дитяча художня школа ім. І.Ю.Рєпіна» [PERSON] навчається з 01.01.2019 року в групі «Школа творчості», на заняття Поліну супроводжує та забирає з зайнять мати, оплату за навчання здійснює своєчасно. Згідно з інформацією КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №200 комбінованого типу ХМР», який [PERSON] відвідувала по серпень 2018 року, дитиною опікувались мати, бабуся та дідусь. Батько відвідував свята, які проводились у 2018 році. Зазначає, що питання щодо встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою було розглянуто на Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , який є знайомим дитинства відповідача [PERSON] , показав, що [PERSON] завжди була поруч з донькою, іноді зверталась до свідка за допомогою. З позивачем по справі [PERSON] особисто не знайомі. Дитина проживає разом з матір`ю, батька не бачив. Зазначив, що йому відомо, що батько [PERSON] дзвонив дитині, обіцяв приходити у гості. В судовому засіданні від 27.04.2023 року позивач та відповідач відмовились від допиту інших свідків. В судовому засіданні від 09.06.2023 року з урахуванням думки відповідача, суд вважав за недоцільне досліджувати диск з відеозаписом, наявний в матеріалах справи. Суд, заслухавши вступне слово позивача та відповідача, допитавши свідка, з`ясувавши обставини справи, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх кожний окремо та у сукупності й взаємозв`язку, дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст.2 ЦПК України\~передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 29.09.2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції від 23.09.2009 року, актовий запис № 722. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 04.04.2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 677,50 грн. щомісячно, починаючи з 20.12.2016 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 27.04.2018 року змінено розмір аліментів, який стягується на підставі рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 04.04.2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , збільшивши їх розмір до частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 28.12.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно відповіді на адвокатський запит, наданої КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №200 комбінованого типу Харківської міської ради» від 30.07.2020 року №01-59/53, [PERSON] відвідувала заклад з вересня 2013 року по серпень 2018 року. Батько [PERSON] не приводив [PERSON] до дитячого закладу та не забирав її з нього. Мати [PERSON] приводила і забирала дівчинку з закладу. Також не спостерігалась присутність батька на батьківських зборах, участь завжди приймала мати. Батько [PERSON] відвідував свята, які проводились у закладі у 2018 році. Мати [PERSON] відвідувала всі дитячі свята у закладі, в той період, коли у ньому навчалась дівчинка. Згідно відповіді на адвокатський запит, наданої Харківською спеціалізованою школою І-ІІІ ступенів №99 Харківської міської ради Харківської області від 04.08.2020 року, [PERSON] відвідує ХСШ №99 з 01.09.2018 року. [PERSON] жодного разу не приводив та не забирав зі школи [PERSON] . Приводить та забирає [PERSON] зі школи мати [PERSON] , або дідусь [PERSON] . Рідний батько [PERSON] не брав участі у батьківських зборах, їх постійно відвідує рідна мати [PERSON] . Дитячі та шкільні свята батько не відвідував, їх відвідувала мати. Також шкільні свята відвідувала бабуся [PERSON] , або дідусь [PERSON] . Дідусь часто забирав [PERSON] зі школи, а також бере участь у житті класу. Відповідно до інформаційної довідки з КНП «Міська дитяча поліклініка №14» Харківської міської ради від 31.07.2020 року, [PERSON] , [INFO] знаходиться під наглядом лікарів-фахівців КНП «Міська дитяча поліклініка №14» Харківської міської ради з народження. На прийом до лікаря-педіатра дівчинку супроводжували мати та бабуся. Згідно довідки, наданої КПСМНЗ «Харківська дитяча художня школа №1 ім.І.Ю.Рєпіна» Харківської міської ради від 18.08.2020 року №75, [PERSON] , 2011 року народження, навчається з 01.01.2019 року в КПСМНЗ «Харківська дитяча художня школа №1 ім.І.Ю.Рєпіна» в групі «Школа творчості». На заняття [PERSON] завжди супроводжує і забирає з занять мати [PERSON] . Мати відвідує батьківські збори та забезпечує свою доньку усіма необхідними матеріалами для занять в школі. Оплата за навчання у розмірі 300,00 грн. на місяць здійснюється своєчасно через банківські установи м.Харкова. Також судом встановлено, та не заперечується сторонами у справі, що [PERSON] здійснює оплату за навчання малолітньої Поліни у КПСМНЗ «Харківська дитяча художня школа №1 ім.І.Ю.Рєпіна». Оскільки наразі між позивачем та відповідачем не досягнуто домовленості щодо способів участі батька у вихованні та спілкуванні з донькою, позивач звернувся із даним позовом до суду. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини). У статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, передбачено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо застосування статті 8Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року. Так, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. У статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначено контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе урахування інтересів дитини (ч. 8 ст.7 СК України, ст.11Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським судом з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачиться на шкоду інтересам дитини. Відповідно до ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. У статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статей 150,155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той із батьків, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, а інший не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Отже, із системного тлумачення частини 1 статті 3 Конвенції «Про права дитини», ст. ст.7,141,159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. У частинах першій та другій статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. З висновку наданого Департаментом служб у справах дітей ХМР, судом встановлено, що [PERSON] наркологічних протипоказань не має. Крім того, відповідно до довідки службової характеристики, наданої начальником 32-ДПРЧ ГУ ДСНС України у Харківській області вбачається, що [PERSON] є молодшим сержантом служби цивільного захисту на посаді пожежника-рятувальника 32-ДПРЧ ГУ ДСНС України у Харківській області. Під час служби цивільного захисту зарекомендував себе з позитивного боку. До виконання своїх обов`язків підходить відповідально, поставлені завдання прагне виконати найкраще та у зазначений термін. Постійно вивчає керівні документи, які регламентують службу в ДСНС України та грамотно використовує їх в практичній діяльності. Приймає активну участь у громадському житті колективу, користується авторитетом у товаришів по службі. У спілкуванні з громадянами та старшими ввічливий, тактовний. Дисциплінарних стягнень не має. З довідки про доходи [PERSON] вбачається, що ним стабільно сплачуються аліменти на дитину. Відповідно до ч. 4-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради №110 від 16.03.2023 року, зазначено за доцільне встановлення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , визначивши час: 1, 3 субота місяця з 11.00 до 18.00 години; 2, 4 неділя місяця з 11.00 години до 19.00 години; щосереди з 17.00 до 20.00 години; перші три місяці у присутності матері [PERSON] , з метою налагодження контакту батька з дитиною. Всі зустрічі проводити за згодою дитини. При цьому щодо незгоди відповідача із зазначеним вище висновком суд зазначає наступне. Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Надаючи оцінку висновку органу опіки та піклування, суд погоджується, що саме такий порядок спілкування батька з дитиною відповідає принципу рівності прав обох батьків та пріорітету інтересів дитини, сприятиме покращенню їх стосунків і є достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дитини. Доказів того, що наданий висновок є необґрунтованим та суперечить інтересам дитини матеріали справи не містять та відповідачем до суду не надані. При цьому, враховуючи, що на момент розгляду справи в Україні запроваджений воєнний стан, суд також не вбачає перешкод для необмеженого спілкування позивача із донькою засобами телефонного, поштового та електронного засобу зв`язку. Крім того, враховуючи те, що наразі між дитиною та батьком відсутній стійкий контакт, а також враховуючи, що дитина має образу на батька, про що свідчять письмові пояснення [PERSON] , наявні в матеріалах справи, суд також вважає за доцільне перші три місяці проводити зустрічі дитини з батьком у присутності матері [PERSON] , з метою покращення емоційного контакту батька з донькою. Оцінивши всі обставини, які мають істотне значення для визначення способів у вихованні та спілкуванні з дитиною, подані докази в їх сукупності, висновок органу опіки та піклування, враховуючи всі можливості батьків забезпечити належні умови для виховання та розвитку дитини, її духовний та фізичний розвиток, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає за доцільне визначити саме такий порядок участі [PERSON] у спілкуванні з донькою [PERSON] : перша, третя субота кожного місця з 11-00 год. до 18-00 год. в місцях, помешканнях та закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов і режиму дня дитини; друга, четверта неділя кожного місця з 11-00 год. до 19-00 год. в місцях, помешканнях та закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов і режиму дня дитини; щосереди з 17-00 год. до 20-00 год. в місцях, помешканнях та закладах приналежних до об`єктів громадського дозвілля та відпочинку дітей, з урахуванням стану здоров`я дитини, погодних умов і режиму дня дитини; необмежене спілкування особисто з дитиною за допомогою засобів телефонного, поштового, електронного та інших видів зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування. Перші три місяця зустрічі проводити у присутності матері, [PERSON] , з метою налагодження контакту батька з дитиною. Усі зустрічі проводити за згодою дитини. З урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі № 569/18837/19 (провадження № 61-1728св22). При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності\~до частини\~1\~статті 76\~ЦПК України,\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інші\~обставини,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових, електронних доказів, висновків експертів, показань свідків. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У ч.ч.1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial