Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: представник Калуської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на користь Калуської міської ради безпідставно збережені кошти за використання земельної ділянки в розмірі орендної плати за землю в сумі 457367,54 грн. за період з 01.03.2020 по 28.02.2023, а також сплачений судовий збір. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] набула права часткової власності (розмір частки 77/100) на об`єкт нерухомого майна торговий комплекс, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Зазначене нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці комунальної власності, площею 0,2670 га, з кадастровим номером 2610400000:08:003:0016. Вказану земельну\~ділянку відповідачка\~використовує як\~власник нерухомого\~майна,\~яке на\~ній знаходиться.\~При цьому\~правовстановлюючих документів\~на землю\~відповідачкою не\~оформлено.\~Таким чином,\~відповідачка використовує\~вказану земельну\~ділянку без\~достатньої правової\~підстави.Враховуючи викладене, Калуською міською радою з урахуванням площі земельної ділянки та її нормативної грошової оцінки розраховано розмір недоотриманої орендної плати пропорційно до частки власності відповідачки у нерухомому майні за фактичне використання земельної ділянки комунальної власності, площею 0,2670 га, з кадастровим номером 2610400000:08:003:0016, за період з 01.03.2020 по 28.02.2023 у сумі 457 367,54 грн. Вказана сума\~розрахована із\~врахуванням нормативної\~грошової оцінки\~земельної ділянки\~та ставки\~орендної плати\~(згідно\~з рішенням\~Калуської міської\~ради від\~21.06.2018\~№ 1634).\~Згідно з\~розрахунком суми\~боргу за\~користування землею\~від 23.03.2023\~нормативна грошова\~оцінка вказаної\~земельної ділянки\~за період\~з 01.03.2020\~по 31.12.2021\~складає 3\~957\~506,27\~грн.,\~що підтверджується\~витягом з\~технічної документації\~про нормативну\~грошову оцінку\~земельної ділянки\~від 29.10.2019.Згідно з інформацією фінансового управління Калуської міської ради від 09.03.2023 коштів від плати за землю від [PERSON] до бюджету Калуської міської територіальної громади за період з 01.03.2020 по 28.02.2023 не надходило. Таким чином, Калуська міська рада не отримала 457\~367,54 грн., але могла би отримати у разі укладення між відповідачкою і позивачем договору оренди на вказану земельну ділянку та державної реєстрації права оренди земельної ділянки. За таких\~обставин кошти\~у сумі\~457\~367,54\~грн.\~за користування\~земельною ділянкою\~площею 0,2670\~га є\~безпідставно набутим\~майном,\~які згідно\~зі ст.\~1212\~ЦК України\~підлягають поверненню\~позивачу. Враховуючи викладене, з 01.03.2020 по 28.02.2023 відповідачка здійснювала користування земельною ділянкою, площею 0,2670 га, за відсутності документів, що підтверджували б її право користування цією земельною ділянкою та не сплачувала орендну плату, яка мала надійти на рахунок позивача, тобто безпідставно зберегла у себе майно позивача. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.05.2023 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. У строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачкою не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідачка не скористалася, хоча ухвалу про відкриття провадження отримала особисто, що підтверджується трекінгом поштового відправлення, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд ухвалює рішення у заочному порядку, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 320095113) [PERSON] належить на праві спільної часткової власності (розмір частки 77/100) об`єкт нерухомого майна торговий комплекс, що знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с. 7). Зазначене нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці комунальної власності, площею 0,2670 га, з кадастровим номером 2610400000:08:003:0016, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 6, 8-10). З розрахунку, долученого до матеріалів справи, встановлено, що сума безпідставно збережених коштів, відповідно частки [PERSON] в нерухомому майні, за користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, яка знаходиться по [ADDRESS] , за період з 01.03.2020 по 28.02.2023 станом на 01.03.2023 становить 457367, 54 грн. (а.с. 15). При здійсненні розрахунку позивачем було враховано витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 11, 13), ставки орендної плати згідно з рішенням Калуської міської ради від 21.06.2018 № 1634 (а.с. 18-23). Згідно з листом фінансового управління Калуської міської ради від 09.03.2023 № 04-12/96 коштів від сплати орендної плати та земельного податку до бюджету Калуської міської територіальної громади від [PERSON] за період з 01.03.2020 по 28.02.2023 не надходило (а.с. 14). Оцінка суду: вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить наступних висновків. Відповідно до статті 13\~Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно зі статтею 80\~Земельного кодексу\~України (далі - ЗК України) є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, незалежно від того, зареєстрована земельна ділянка за територіальною громадою, чи ні. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22\~ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно з частиною другою статті 152\~ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. А згідно з пунктом «д» частини першої статті 156\~ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. За змістом указаних приписів ЦК України та ЗК України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки. Предметом регулювання глави 83\~ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83\~ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (відповідний висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15). За змістом глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Як встановлено з матеріалів справи, відповідач є власником об`єктів нерухомості, які знаходяться за тією ж адресою, що спірні земельні ділянки, що належать до комунальної власності. За змістом глави 15\~ЗК України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди. Частина перша статті 93\~ЗК України встановлює,\~що право\~оренди земельної\~ділянки -\~це засноване\~на договорі\~строкове платне\~володіння і\~користування земельною\~ділянкою,\~необхідною орендареві\~для провадження\~підприємницької та\~іншої діяльності.\~Землекористувачі також\~зобов`язані\~своєчасно сплачувати\~орендну плату\~(пункт\~«в» частини\~першоїстатті 96 ЗК України). Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України). Виникнення права власності на жилий будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи частини другої статті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника жилого будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані. Велика Палата Верховного Суду своїй постанові від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц вважає, що відсутні підстави застосовувати до спірних правовідносин приписи чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок. До моменту оформлення власником об`єктів нерухомості права оренди земельних ділянок, на яких ці об`єкти розташовані, відносини з фактичного користування земельними ділянками без укладених договорів їх оренди та недоотримання їхнім власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельних ділянок, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельних ділянок на підставі частини першої статті 1212\~ЦК України (аналогічні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц та від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17). Відповідачка на момент звернення позивача до суду з цим позовом права власності або користування на спірну земельну ділянку не набула, проте фактично нею користувалася. Відповідно до статті 206\~ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, про що зазначено у пункті 288.1 статті 288 ПК України, що узгоджується з положеннями статті 125 ЗК України. Отже, у спорах про стягнення грошових коштів за користування земельною ділянкою до моменту оформлення особою права користування такою земельною ділянкою власник має право на отримання безпідставно збережених грошових коштів у порядку статті 1212 ЦК України. Судом встановлено, що відповідачка користувалася земельною ділянкою, за відсутності оформленого відповідно до вимог чинного законодавства права користування нею, не сплачуючи орендну плату. Зокрема, за період з 01.03.2020 по 28.02.2023 відповідачка використовувала земельну ділянку, на якій розміщено її нерухоме майно, та за користування нею грошові кошти не сплачувала, у зв`язку з чим до міського бюджету не надійшла значна сума коштів, що в свою чергу породжує неможливість забезпечення подальшого соціально-економічного розвитку міста та перешкоджає виконанню покладених на орган місцевого самоврядування завдань і є порушенням інтересів держави у бюджетній та земельній сферах. Отже, відповідачка [PERSON] без достатньої правової підстави за рахунок Калуської міської ради, яка є власником земельної ділянки, зберегла у себе кошти, які мала сплатити за користування нею, тобто орендну плату, а тому зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України. Калуською міською радою проведено розрахунок, з якого встановлено, що сума безпідставно збережених [PERSON] коштів у розмірі несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою за період з 01.03.2020 по 28.02.2023 становить 457 367,54 грн. (а.с. 15). Згідно зі ст.ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Статтею 89\~ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Водночас, доказів належного виконання зобов`язань відповідачка суду не надала, а також не подала будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку безпідставно збережених коштів, іншого розрахунку останньою також не наведено. За таких обставин, оцінюючи в сукупності зібрані про справ докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 6860,51 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 5). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, то згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір необхідно стягнути з відповідачки. На підставі викладеного, ст.1212 ЦК України, ст.ст. 120, 125, 152, 156, 206\~ЗК України та

Outcome: approved