Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

У січні 2023 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» звернулося до Оболонського районного суду міста Києва з позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 899519216 від 18.03.2020 в розмірі 51 220,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.03.2020 [PERSON] уклала із ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» кредитний договір №899519216 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Так, відповідач добровільно за допомогою мережі Інтернет перейшла на офіційний сайт товариства www.moneyveo.ua, обрала для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначила свої персональні дані, в тому числі банківську картку, на яку в подальшому отримала грошові кошти у сумі 10 000,00 грн., пройшла декілька етапів підтвердження наміру вступити у договірні відносини з товариством та уклала кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладення між сторонами спірного правочину. Відповідно до умов кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 10 000,00 грн., строком на 30 днів зі сплатою 0,67 % за дисконтною процентною ставкою від суми кредиту за кожний день користування кредитом, визначеного в п.1.2., п.1.3. цього договору. У подальшому сторони уклали додаткову угоду до договору № 899519216 від 18.03.2020, за умовами якої домовилися збільшити розмір кредиту на суму 10 000,00 грн. з 18.03.2020 на строк дії договору № 899519216 від 18.03.2020 на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти, надані у кредит та сплатити проценти за користування кредитом та на умовах договору. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 899519216 від 18.03.2020, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 85 від 23.06.2020. Крім того, 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанси» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 899519216 від 18.03.2020 в сумі 51 220,00 грн., із яких: 20 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу та 31 220,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №3 від 29.01.2021. У зв`язку з тим, що відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, 27.02.2021 позивачем було направлено відповідачу вимогу про усунення порушення зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором № 899519216 від 18.03.2020 не погашена та становить 51 220,00 грн. З підстав стягнення вказаної заборгованості позивач звернувся із даним позовом до суду. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 19.01.2023 справу передано на розгляд за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2023 головуючим суддею у справі визначено Ковбасюк О.О. Ухвалою судді від 03.03.2023 відкрито провадження у справі за позовом, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву, а позивачу - відповіді на відзив. 10.04.2023 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що позивачем не надано до суду електронних доказів укладення договору та додаткової угоди, як і не надано доказів, які б реально свідчили про підписання договору між сторонами. Крім того, відповідач заперечує нарахування процентної ставки, ставить під сумнів надані позивачем розрахунки заборгованості, оскільки вважає їх неналежними доказами, стверджує, що на її адресу не надходило від позивача жодних звернень щодо погашення боргу, а також ставить під сумнів надані позивачем паперові докази їх відповідності електронним доказам. Таким чином, вказуючи на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог, відповідач просить відмовити у задоволенні позову. 07.06.2023 до суду надійшли письмові пояснення представника позивача, в яких позивач заперечив проти пояснень, наведених відповідачем у відзиві, посилаючись на наступне. При поданні позовної заяви представником позивача було долучено копію заявки на отримання грошових коштів у кредит від 18.03.2020, яка міститься в додатках в пункті №9. Відповідно до п.п. 3.1. правил ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою отримання кредиту позичальник, ознайомившись з правилами, заповнює заявку на сайті товариства, вказуючи всі дані, визначені в заявці як обов`язкові. Таким чином, первісний кредитор - ТОВ «Манівео швидка фінансова компанія», перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірив особисті дані відповідача, а і платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірив чи дійсно платіжна картка належить позичальнику. Платіжна картка № [NUMBER] на момент заповнення заявки належала відповідачу. Інформація щодо особистих даних та платіжної картки надана особисто [PERSON] при заповненні заявки на отримання грошових коштів. Виходячи з вищевикладеного, твердження відповідача не відповідають дійсності, позивачем надано заявку на отримання кредиту, яка містить персональні дані [PERSON] та її платіжну карту, надану особисто відповідачем. При цьому відповідач не спростувала факт належності їй платіжної картки, а позивач надав беззаперечні докази того, що саме відповідач уклала договір з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Виходячи з вищевикладеного, на момент заповнення заявки на отримання кредиту платіжна картка № [NUMBER] належала відповідачу, на яку остання отримала грошові кошти відповідно до умов договору належним чином. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа. З огляду на викладене, представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, підтримуючи позовні вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, в якій представник підтримав позицію, викладену у відзиві та просив відмовити у задоволенні позову. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.03.2020 [PERSON] уклала із ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» кредитний договір № 899519216 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» визначають порядок і умови надання товариством грошових коштів у кредит, права та обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов електронного договору, а також регулюють відносини, що виникають між товариством та позичальником. Відповідач добровільно за допомогою мережі інтернет перейшла на офіційний сайт товариства www.moneyveo.ua, обрала для себе у вбудованому калькуляторі бажану суму грошових коштів та бажаний строк кредитування, зазначила свої персональні дані, в тому числі дані банківської картки, на яку в подальшому отримала грошові кошти у сумі 10 000,00 грн., пройшла декілька етапів підтвердження наміру вступити у договірні відносини з товариством та уклала кредитний договір без зовнішнього впливу та примусу. На підставі вище викладеного ініціатором щодо укладення кредитного договору була відповідач, яка, маючи необмежену кількість часу для ознайомлення з умовами та порядком співпраці з фінансовою установою, самостійно обрала дату укладання договору та шляхом отримання від товариства кредитних коштів та внесення грошових коштів в рахунок погашення заборгованості, повністю погодилася з умовами кредитного договору. Індивідуальна частина договору є офертою товариства відповідно до статті 641 Цивільного кодексу України та частини 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Отже, інформаційно-телекомунікаційною системою товариства роз`яснюється позичальнику, що його згода з офертою товариства ввести одноразовий ідентифікатор, отриманий від товариства і відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі та натиснути кнопку «відправити/підписати», одночасно є підписанням договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, що і було зроблено відповідачем, тобто введення у відповідне поле одноразового ідентифікатора та перерахування товариством грошових коштів на банківський рахунок позичальника. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п.4.7. кредитного договору сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Договір був вчинений в електронній формі, яка відповідно до ст. 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. Позивач в своєму позові зазначає, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладення між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20); від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 (провадження №61-16243ск20). Судом також було встановлено, що кредитний договір № 899519216 від 18.03.2020 був підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, одноразовий персональний ідентифікатор № 2E57D3GW, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Крім того, в заявці на отримання грошових коштів в кредит від 18.03.2020 наявна вся надана відповідачем інформація для здійснення даної операції, а саме: загальна інформація в тому числі: ПІБ, номер договору 899519216, дата укладення 18.03.2020, сума кредиту - 10 000,00 грн., строк - 30 днів; персональні дані з урахуванням фінансового номеру телефона [NUMBER] , адреса, банківська карта № [NUMBER] . Відповідно до умов кредитного договору первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 10 000,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою 0,67 % за дисконтною процентною ставкою від суми кредиту за кожний день користування кредитом, визначеного в п.1.2., п.1.3. цього договору. Як передбачено п.п. 1.4., 1.7. кредитного договору, у випадку користування кредитом понад строк, встановлений п.1.2. договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70 (одна ціла сім десятих) відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству різницю між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення); розрахунок сукупної вартості кредиту за дисконтною процентною ставкою та термін платежу згідно строку передбаченого п.1.2. цього договору, зазначені в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору, що підтверджується додатком № 1 до договору. У подальшому сторони уклали додаткову угоду до договору № 899519216 від 18.03.2020, за умовами якої сторони домовилися збільшити розмір кредиту на суму 10 000,00 грн. з 18.03.2020 на строк дії договору №899519216 від 18.03.2020 на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти, надані у кредит та сплатити проценти за користування кредитом та на умовах договору. Сторони домовилися викласти графік розрахунків (додаток №1 до договору) в новій редакції (додаток №1 до цієї додаткової угоди) та відобразити у графіку розрахунків єдиний порядок сплати непогашеної суми кредиту, збільшеної на суму, зазначену п.1 додаткової угоди. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Виконання первинним кредитором обов`язку щодо надання відповідачеві грошових коштів у розмірі 10 000,00 грн. та 10 000,00 грн. підтверджується платіжними дорученнями №297be9c3-5428-4ac0-a001-c4d2cd511f76 від 18.03.2020 та №031d53eb-61a8-4a7d-94cc-d40505de47d2 від 18.03.2020, наявними в матеріалах справи. Так, згідно платіжного доручення №297be9c3-5428-4ac0-a001-c4d2cd511f76 від 18.03.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] 10 000,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] , який був зазначений нею особисто при заповненні заявки на отримання грошових кошт в кредит на сайті первісного кредитора, призначення платежу: переказ коштів згідно договору № 899519216 від 18.03.2020, [PERSON] , код [NUMBER] , для зарахування на платіжну картку № [NUMBER], без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer. Відповідно до платіжного доручення №031d53eb-61a8-4a7d-94cc-d40505de47d2 від 18.03.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] 10 000,00 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] , призначення платежу: переказ коштів згідно договору № 899519216 від 18.03.2020, [PERSON] , код [NUMBER] , для зарахування на платіжну картку № [NUMBER], без ПДВ. Безготівкове зарахування Moneyveo SFD Visa Transfer. Згідно вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про платіжні послуги» платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції. Таким чином, вказані вище платіжні доручення містять всі необхідні реквізити електронного розрахункового документа: дату і номер; назву, код платника та номер його рахунку; код банку платника; назву, код одержувача та номер його рахунку; код банку одержувача; суми цифрами; призначення платежу, що відповідає вимогам чинного законодавства. Отже, порядок видачі коштів в безготівковій формі первинним кредитором не порушено. Згідно з ч.1 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Також суд зазначає, що виписка з особового рахунку [PERSON] за кредитним договором №899519216 від 18.03.2020 - це розрахунок заборгованості за кредитним договором, який не передбачає створення банківського або іншого рахунку. Таким чином, суд вважає встановленими ту обставини, що відповідач отримала грошові кошти відповідно до умов договору належним чином, оскільки позивачем доведено факт надання первісним кредитором грошових коштів відповідачу, яка в свою чергу зобов`язалася своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. Щодо сумнівів відповідача в частині наданих позивачем паперових доказів та відповідності їх електронному доказу, який має надаватися позивачем, та щодо розрахунку сплати відсотків, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. В матеріалах справи наявна картка обліку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» по несплачених відсотках за кредитним договором № 899519216 від 18.03.2020, а також картка обліку ТОВ «Таліон Плюс» по несплачених відсотках за кредитним договором № 899519216 від 18.03.2020, з якої вбачається наступне. Відповідно до картки обліку ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» загальна сума заборгованості за кредитним договором № 899519216 від 18.03.2020 становила 46 800,00 грн., з яких: 20 000,00 грн. - тіло кредиту; 26 800,00 грн. - відсотки за користування кредитом. Згідно зазначених розрахунків оплата заборгованості, зокрема частково, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не проводилася. Згідно картки обліку ТОВ «Таліон Плюс» загальна сума заборгованості за кредитним договором № 899519216 від 18.03.2020 становила 52 214,00 грн., з яких: 20 000,00 грн. - тіло кредиту; 31 220,00 грн. - відсотки за користування кредитом. Оплата заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» не проводилася. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 899519216 від 18.03.2020, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги № 85 від 23.06.2020. Крім того, 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанси» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 899519216 від 18.03.2020 в сумі 51 220,00 грн., з яких: 20 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 31 220,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №3 від 29.01.2021. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом було також встановлено, що з моменту підписання договору факторингу позивач не нараховував та не нараховує відсотки та неустойку (штраф, пеню) за кредитним договором № 899519216 від 18.03.2020. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. Згідно з п.1.3. договору на період строку, визначеного п. 1.2. договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,67 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом. З урахуваннями викладеного, сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до додатку № 1 до додаткової угоди від 18.03.2020 до договору № 899519216 від 18.03.2020 терміном платежу визначено 17.04.2020, проте згідно з ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Між тим, ця норма також відображається у пункті 3.6. договору. Оскільки відповідач не виконувала умови взятого на себе зобов`язання, не погашала кредит та не сплачувала проценти за користування кредитом, позивачем 27.02.2021 було направлено їй вимогу про усунення порушення зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором № 899519216 від 18.03.2020 у сумі 51 220,00 грн., протягом 7 днів з моменту отримання даної вимоги. Вказане підтверджується списком згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів № 17990-1-852-802. Проте відповідачем взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконано, у зв`язку з чим станом на день звернення позивача із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором № 899519216 від 18.03.2020 не погашена та становить 51 220,00 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Згідно ч. 1, ч. 4 - ч. 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду відомостей на підтвердження факту незаповнення заявки на отримання грошових коштів в кредит, непідписання договору, ненадання чи заволодіння її персональними даними іншими особами (звернення до правоохоронних органів тощо), тобто доказів вчинення шахрайських дій відносно персональних даних відповідача матеріали справи не містять. Доводи відзиву відповідача правильність таких висновків не спростовують, оскільки не містять доказів, які б підтверджували, що відповідач не використовувала одноразовий ідентифікатор для підписання електронної форми кредитного договору, та, фактично, зводяться до нерозуміння природи договору, що відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.03.2021 у справі № 904/2073/19, не звільняє споживача послуг, як сторону зобов`язання, від його виконання. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Вказаний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №191 /5077/1 б-ц та постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010. Ураховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем доведено наявність волевиявлення відповідача на укладення кредитного договору та погодження його суттєвих умов згідно правил надання грошових у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукт «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», без погодження яких позичальник не зміг би отримати кредит згідно алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства, а також те, що відповідач знала про відступлення права вимоги та наявність заборгованості перед ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» за кредитним договором № 899519216 від 18.03.2020 у розмірі 51 220,00 грн., що підтверджується рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.09.2021 по справі № 755/9770/21. Крім того, враховуючи те, що стороною відповідача не спростовано факт отримання повідомлення про відступлення права вимоги позивача та сплати заборгованості, суд вважає доведеною і ту обставину, що відповідач отримала вимогу за кредитним договором № 899519216 від 18.03.2020 належним чином. Із урахуванням наведеного, виходячи із встановлених обставин справи та визначених відповідно до них правовідносин, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачем факту порушення його прав з боку відповідача, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по кредиту та по несплаченим відсоткам за користування кредитом, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження факту отримання правової допомоги позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги від 19.10.2021; копію додаткової угоди №106 від 19.12.2022; протокол погодження видів правової допомоги та договірної ціни від 19.12.2022; акт прийому-передачі наданих послуг на суму 3000,00 грн. від 21.12.2022; рахунок від 21.12.2022 на оплату правової допомоги за договором від 19.10.2021; платіжне доручення №3429 від 21.12.2022 на суму 3 000,00 грн. З огляду на вищевикладене, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову, складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності вчинення відповідних дій адвокатом, значимості таких дій у справі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 3000 грн. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved