Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

Позивач звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати подання позову до досягнення сином повноліття. У обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що з відповідачем перебуває у шлюбі, від якого сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач в добровільному порядку коштів для забезпечення сина не надає. Позивач стверджує, що відповідач інших осіб на утриманні не має, він працює моряком на іноземних суднах, має значний дохід, а тому може сплачувати заявлений нею розмір аліментів на утримання сина. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 травня 2023 року відкрито позовне провадження у справі, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження призначено до розгляду по суті на 08.06.2023. 01.06.2023 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнає позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 08.06.2023 позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог до 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Право позивача на зменшення позовних вимог передбачене ст. 49 ЦПК України, заява подана до першого судового засідання, а тому прийнята судом до розгляду. Враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд вважає, що відповідач визнав позов у повному обсязі, враховуючи зменшені позовні вимоги. Позивач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просила справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача надала заяву про відкладення розгляду справи, яку судом відхилено, оскільки суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням представника у відпустці. Представництво сторін не обмежено певним представником. У разі неможливості представника прибути до судового засідання, відповідач має право залучити іншого представника. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції 01.06.2012, актовий запис №67. Позивач та відповідач є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , місце народження м. Черкаси, що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції 22.01.2013, актовий запис №94. З довідки №140, виданої 26.04.2023 Виконавчим комітетом Зорівської сільської ради Лукашівського старостинського округу Золотоніського району Черкської області, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , та навчається в Хрущівському НВК, що підтверджує фактичне проживання непонолітнього сина разом з матір`ю. У відзиві, поданому суду, відповідач частково визнав первісні позовні вимоги, а саме в розмірі 1/4 частки частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Отже, з урахуванням заяви позивача від 08.06.2023 про зменшення позовних вимог у суду наявні всі підстави вважати, що відповідачем визнано позовні вимоги в повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ст.\~180 Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 цієї статті визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, ст.\~191\~Сімейного кодексу\~України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов пред`явлено до суду 04.05.2023. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.\~ Відповідно до ст.8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» від\~26\~квітня 2001\~року №2402-ІІІ з відповідними змінами та доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст.\~51\~Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. За змістом ст. 141 Сімейного кодексу України проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 1 ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно ч. 3 цієї ж статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, їх належність, допустимість, достовірність, та те, що з урахуванням зменшення позовних вимог до розміру, який визнано відповідачем у відзиві, суд вважає позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки вони законні, обґрунтовані, доказово підтверджені матеріалами справи. Крім того, суд роз`яснює, що відповідно до ст.ст. 80, 192\~Сімейного кодексу\~України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах сплати платежу за один місяць. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Таким чином, оскільки позовні вимоги про стягнення аліментів визнані відповідачем до початку розгляду справи по суті, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору у сумі 536,80 грн.

Outcome: approved