Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

02.03.2023 року представник позивача [PERSON] - адвокат Костюченко В.К. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Виконавчий комітет Новгород - Сіверської міської ради Чернігівської області як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.12.2009 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, є батьками [PERSON] , [INFO] . Так, з 2010 року позивач та відповідач проживають окремо, при цьому, позивач 10.11.2012 уклала шлюб з [PERSON] , на підставі чого і змінила прізвище. Зазначає, що з 2010 року відповідач жодного разу не відвідував свого сина [PERSON] і не спілкувався з ним, а також, не прояв цьому інтерес, крім того, не цікавиться його здоров`ям, духовним, фізичним та навчальним розвитком, не несе витрат в його утримані, разом з тим, жодного разу не сплатив аліменти, тобто, відповідач в повній мірі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Вказує, що з трирічного віку сина [PERSON] виховує її чоловік [PERSON] , до якого останній ставиться як до батька, а як взагалі виглядає відповідач, син [PERSON] не знає. Також, дитина фактично проживає разом з позивачем та членами її родини за адресою: [ADDRESS] , однак, зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.03.2023 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.05.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі і просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначивши, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, згідно з вимогами ч.ч. 11, 12 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення слухання справи до суду не надходило. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Представник третьої особи Виконавчого комітету Новгород - Сіверської міської ради Чернігівської області як органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника. Зазначивши, що щодо задоволення позову не заперечує. (а.с. 58 - 60) Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.12.2009 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис 2984, батьками дитини [PERSON] , [INFO] , являються батько: [PERSON] та мати: [PERSON] . (а.с. 6) Статтею 150 СК України та ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», встановлено обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 8 ч. 2 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 8 цього Закону встановлено право кожної дитини на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із ст. 12 ч. 6 Закону України «Про охорону дитинства», батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Найкращі інтереси дитини, залежно від їх характеру та серйозності, можуть перевищувати інтереси батьків. Згідно ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 164 СК України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Вирішуючи спір, суд враховує вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 року (далі: Конвенція), де зокрема зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10.11.2012 року, виданого Виконавчим комітетом Кіровської сільської ради Новгород - Сіверського району Чернігівської області, Україна, актовий запис 01, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружин « [PERSON] ». (а.с. 9) Згідно довідки Блистівського навчально-виховного комплексу Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області (колишня назва до 24.12.2020 року: Блистівський навчально-виховний комплекс Новгород-Сіверської районної ради Чернігівської області) від 09.01.2023 року за № 03/01-55, [PERSON] , [INFO] , здобував дошкільну та початкову освіту у Блистівському навчально-виховному комплексі Новгород-Сіверської районної ради Чернігівської області з 01.09.2013 року по 31.05.2020 року, за час навчання якого його батько [PERSON] , жодного разу заклад освіти не відвідував і навчанням свого сина не цікавився. (а.с. 10) Відповідно до довідки Новгород-Сіверського державного ліцею імені К.Д.Ушинського від 04.01.2023 року за № 2, [PERSON] який є батьком [PERSON] , учня 7-го класу, під час навчання дитини в ліцеї з 01.09.2020 року і по теперішній час участі у вихованні останнього не бере, навчанням не цікавиться, ліцей не відвідує, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує. (а.с. 11) Згідно довідки Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області від 03.01.2023 року, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 13) З огляду на акт обстеження житлово-побутових умов від 10.01.2023 року, за підписом депутата Новгород-Сіверської міської ради Даценко Н.О., власника (квартиронаймача) [PERSON] та сусідів [PERSON] , [PERSON] , слідує, що 1,5 роки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , при цьому, за цей час батько [PERSON] - [PERSON] не з`являвся та участі у вихованні дитини не брав. (а.с. 12) Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 03.01.2023 року, за підписом старости сіл Троїцьке, Стахорщина, Форостовичі, Ларинівка, Фаївка, Бугринівка, Солов`їв Новгород-Сіверської міської територіальної громади [PERSON] , діловода [PERSON] , власника (квартиронаймача) [PERSON] , сусідів-свідків [PERSON] , [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також встановлено, що батько [PERSON] протягом 12 років на території населеного пункту не з`являвся, вихованням сина не займався. (а.с. 14) Згідно інформації Новозаводського відділу державної виконавчої служби м. Чернігова від 12.12.2022 року за № [NUMBER] та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 12.12.2022 року, вбачається, що на виконанні перебуває виконавче провадження АСВП № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 739/1038/18 від 06.07.2020, виданого Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 червня 2018 року до досягнення ним повноліття. Станом на 01.12.2022 заборгованість за вищевказаним виконавчим провадженням становить 131239,20 грн. (а.с. 15 - 17) Згідно висновку Виконавчого комітету Новгород - Сіверської міської ради Чернігівської області, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області від 06.02.2023 року за № 20, слідує, про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с. 7 - 8) Згідно роз`яснень пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Також роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і гуртуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 20 від 19.12.2008, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне в якнайкращих інтересах дитини може бути необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до Положень Декларації прав дитини (далі: Декларація), проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принципово визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Нормою ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний та духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Ті ж самі принципи закріплені вищезазначеною Декларацією прав дитини, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню і утриманню малолітньої дитини - сина [PERSON] , що передбачено ст. ст. 150, 151, 155 Сімейного Кодексу України, а отже, на підставі ст. ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, він має бути позбавлений батьківських прав. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір, але за відсутності даної вимоги судовий збір не стягується.

Outcome: approved