Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогами визначити місце проживання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з ним, та стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1416,50 грн. щомісячно, починаючи з початку утримання ним дитини. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що сторони є батьками сина [PERSON] , який, будучи зареєстрованим за місцем проживання матері та навчаючись в одеській школі, від початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну постійно проживає разом з батьком в м.Вараш Рівненської області. Мати дитини [PERSON] участі у його матеріальному утриманні з того часу не приймає. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Його представник адвокат Луницька С.М. уточнила вимоги позовної заяви, просила суд стягнути з [PERSON] аліменти з дня подання до суду позовної заяви, з урахуванням цих змін позов підтримала в повному обсязі та з викладених у ньому підстав просила суд його задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідачка [PERSON] до суду не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, у заяві повністю визнала заявлені до неї вимоги про визначення місця проживання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - органу опіки та піклування виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області до суду не з`явився, від вказаного органу до суду надійшли письмові пояснення. Як вбачається з викладеної у цьому документі позиції вказаного органу, оскільки дитина сторін [PERSON] , [INFO] , вже досяг 14-річного віку, він має законні підстави, встановлені ст.160 СК України, самостійно обирати, з ким з батьків йому проживати, у зв`язку з чим висновок з означеного питання в порядку ст.19 СК України органом опіки та піклування виконавчого комітету Вараської міської ради Рівненської області суду не подавався. \~ \~ \~ \~Заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків. \~ \~ \~ \~ [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 23.11.2007 відділом РАЦС Ренійського районного управління юстиції Одеської області. \~ \~ \~ \~З довідки відділу реєстрації виконавчого комітету Ренійської міської ради Одеської області № 06-18/569 від 28.08.2019 вбачається, що місце проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за місцем проживання його матері [PERSON] в м.Рені Одеської області. \~ \~ \~ \~Зі змісту позовної заяви, пояснень представника позивача судом встановлено і, як вбачається зі змісту письмової заяви [PERSON] до суду від 05.06.2023, відповідачкою не оспорюється, що з березня 2022 року і по даний час неповнолітній [PERSON] , 2007 р.н., проживає разом з батьком [PERSON] в м.Вараш Рівненської області за місцем його проживання. Таку обставину на підставі ч.1 ст.82 ЦПК України суд вважає встановленою. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст.141, 155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, за змістом ст.6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття, а малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Таким чином, після досягнення дитиною 14 років, у разі відсутності між батьками, що проживають окремо, згоди щодо того, з ким буде проживати дитина, спір між ними не може вирішуватися органом опіки та піклування або судом, натомість місце проживання дитини у такому разі визначається нею самою. Оскільки дитина [PERSON] , [INFO] , про визначення місця проживання якого заявлено вимогу, досяг віку, з якого самостійно визначає місце свого проживання з кимось з батьків, що проживають окремо, та вільно скористався своїм правом на зміну місця проживання, позов [PERSON] про визначення місця його проживання разом з батьком задоволений бути не може, а така вимога позову є безпідставною. Зі змісту письмової заяви [PERSON] вбачається, що нею визнається вимога позову [PERSON] про визначення місця проживання їх неповнолітнього сина [PERSON] , 2007 р.н. Відповідно до ст.206 ЦПК України відповідач може визнати\~позов на\~будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, однією з умов ухвалення судом рішення про задоволення позову у разі його визнання відповідачем, є наявність для того законних підстав. Оскільки суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для визначення місця проживання [PERSON] , 2007 р.н., з будь-ким з батьків, що проживають окремо, через досягнення ним 14-річного віку, незважаючи на визнання відповідачкою позову, виходячи з положень ст.161 СК України, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Проживання неповнолітньої дитини сторін [PERSON] , [INFO] , на час розгляду даної справи разом з батьком [PERSON] , та перебування на його утриманні відповідачкою [PERSON] не оспорюється. Таку обставину на підставі ч.1 ст.82 ЦПК України суд вважає встановленою та такою, що не підлягає доказуванню. Відповідно до ст.184 СК України, суд за\~заявою одержувача\~визначає розмір\~аліментів у\~твердій грошовій\~сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. З урахуванням змісту позовних вимог та позиції позивача, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує відсутність відомостей про незадовільний стан здоров`я платника, одержувача аліментів та дитини, бере до уваги вік дитини, відсутність даних про наявність у сторін інших утриманців, а також враховує, що відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років з 01.01.2023 у розмірі 2833,00 грн., та виходить із засад рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини. Відповідно до ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, враховуючи вищезазначені обставини, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі 1416,50 грн. щомісячно. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судові витрати зі сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved