Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати щомісячно з [PERSON] аліменти на повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , в розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що вона є донькою відповідача [PERSON] 07.02.2006 року батьки позивачки розлучились, та вона залишилась мешкати разом з матір`ю. У квітні позивачка звернулась до Октябрського районного суду м. Полтави з позовною заявою до відповідача про стягнення з останнього аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання за період навчання з 01.09.2018 по 30.06.2022, оскільки була студенткою IV курсу денної форми навчання. 07.09.2022 року Октябрським районним судом м. Полтави ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи стягнення з 21.04.2022 року, на період навчання в Українському державному університеті залізничного транспорту до 30.06.2022 року, на період навчання в Українському державному університеті залізничного транспорту до 30.06.2022, але не більше ніж досягнення дочкою 23 років. У вересні 2022 року позивачка вступила до Українського державного університету залізничного транспорту на денну форму навчання для здобуття вищої освіти освітнього ступеня магістра другого рівня вищої освіти факультету управління процесами перевезень. Термін навчання з 01.10.2022 по 31.12.2023. Оскільки позивачка навчається на денній формі навчання, вона не може працювати та забезпечувати себе матеріально. Відповідач в добровільному порядку кошти на її утримання не надає, тому вона була вимушена звернутись до суду з позовної заявою. Позивачка вважає, що відповідач є працездатним, має заробіток, а тому може надавати допомогу на її утримання. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 20.12.2022 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Не погоджуючись із позовними вимогами, 14.02.2023 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Сорока О.О. подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого, просить відмовити у заявленому позові про стягнення аліментів у розмірі на дитину, яка продовжує навчання. Зазначила, що відповідач має можливість у твердій сумі допомагати позивачці, а саме, не більше 3000 грн. Крім того зазначила, що відповідач навіть під час воєнного стану надсилав позивачці кошти про що долучила квитанції про сплату аліментів. Позивачка не вчиться очно, перебуває на бюджетній формі навчання, є переміщеною особою та отримує кошти від держави. Крім того, перебуває у Європі та також отримує допомогу за тимчасовий прихисток від війни в Україні. Аліменти їй потрібні на одяг та відвідування ресторанів. Також на його утриманні знаходиться неповнолітня донька [PERSON] , 2010 року народження та дружина. Відповідач постійно купує овочі, фрукти, ліки, їжу, речі та надсилає кошти на рахунок позивачки або її матері. Вважає, що позивачка зловживає процесуальними правами, що є неприпустимим, а позовні вимоги вигадані та не відповідають дійсності. 01.03.2023 року на адресу суду від позивачки [PERSON] надійшли заперечення на відзив. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 09.05.2023 року, у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження відмовлено. Також, ухвалами суду від 07.06.2023 року представнику відповідача відмовлено у закритті провадження по справі та у зупиненні провадження по справі. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, матеріали справи містять заяву про розгляд справи в її відсутність із зазначенням щодо підтримання позовних вимог в повному обсязі та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник відповідача [PERSON] адвокат Сорока О.О. заперечувала проти задоволенні позовних вимог. Пояснила, що відповідач має можливість у твердій сумі допомагати позивачці, а саме, не більше 3000 грн. Зазначила, що відповідач допомагає своїй доньці. Крім того, на його утриманні знаходиться неповнолітня донька [PERSON] , 2010 року народження та дружина. Відповідач постійно купує овочі, фрукти, ліки, їжу, речі та надсилає кошти на рахунок позиваки або її матері. Вважає, що позовні вимоги вигадані та не відповідають дійсності. Крім того зазначила, що відповідач навіть під час воєнного стану надсилав позивачці кошти. Позивачка не вчиться очно, перебуває на бюджетній формі навчання, є переміщеною особою та отримує кошти від держави. Крім того, перебуває у Європі та також отримує допомогу за тимчасовий прихисток від війни в Україні. Аліменти їй потрібні на одяг та відвідування ресторанів. Також на його утриманні знаходиться неповнолітня донька [PERSON] , 2010 року народження та дружина. Відповідач постійно купує овочі, фрукти, ліки, їжу, речі та надсилає кошти на рахунок позивачки або її матері. Також, зазначила, що вже є рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07.09.2022 року про стягнення аліментів, а тому подання зе одного позову з тих же підстав є зловживаням процесуальними правами, що є неприпустимим, а позовні вимоги вигадані та не відповідають дійсності. Суд, вислухавши заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьком позиваки [PERSON] , [INFO] є відповідач [PERSON] . Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07.09.2022 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісячно, починаючи стягнення з 21.04.2022 року, на період навчання в Українському державному університеті залізничного транспорту до 30.06.2022 року, на період навчання в Українському державному університеті залізничного транспорту до 30.06.2022, але не більше ніж досягнення дочкою 23 років. Відповідно довідки Українського державного університету залізничного транспорту № 02-27-909 від 19.10.2022 року, [PERSON] є студенткою І курсу Українського державного університету залізничного транспорту денної форми здобуття вищої освіти освітнього ступеня магістр другого рівня вищої освіти факультету Управління процесами перевезень, термін навчання: з 01.10.2022 по 31.12.2023. Наказ № 311с від 25.09.2022 року. Джерело фінансування: бюджет. Також судом встановлено, що [PERSON] , не досягла 23 років, продовжує навчання, не працює, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Навчання на денній формі позбавляє її можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги. Щодо матеріального стану відповідача [PERSON] , як платника аліментів, то такої інформації матеріали справи не містять. Разом з цим, у відзиві на позовну заяву зазначено, що відповідач працює та може за можливості надавати позивачці матеріальну допомогу не більше 3000 грн. Матеріали справи також і не містять даних про наявність у відповідача інвалідності або хвороби, внаслідок якої він не може працювати. Зі слів представника відповідача він працює у метрополітені. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , відповідач [PERSON] перебуває у шлюбі з громадянкою [PERSON] . У даному шлюбі у нього народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Судовим наказом, виданим Московським районним судом м. Харкова 13.03.2023 року, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08.03.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Що в свою чергу свідчить, що на утриманні відповідача є малолітня дитина. Крім того, відповідач має матір пенсіонерку, якій теж треба надавати допомогу. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). Положеннями ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України). Аналіз ст. 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дочки чи сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів останніх, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, а частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Виходячи з положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України, одним із основних завдань цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ. Згідно ч. 2 ст. 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. В постанові Верховного Суду від 11.08.2021 у справі № 723/826/19 зазначено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. В постанові Верховного Суду від 13.08.2021 року в справі № 638/20102/16 також зазначено, що добросовісність та розумність належать до фундаментальних засад цивільного права (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Отже, сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує, що [PERSON] є студенткою І курсу Українського державного університету залізничного транспорту денної форми здобуття вищої освіти освітнього ступеня магістр другого рівня вищої освіти факультету Управління процесами перевезень, термін навчання: з 01.10.2022 по 31.12.2023. Наказ № 311с від 25.09.2022 року. Джерело фінансування: бюджет, а відтак навчається за рахунок держави та не позбавлена можливості отримувати стипендію за результатами навчання. Крім того, матір позивачки також не позбавлена обов`язку приймати участь в утриманні доньки [PERSON] . Обов`язок утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Визначаючи розмір аліментів, що підлягають до стягнення, суд враховує, що відповідач має можливість надавати допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання, оскільки є фізично здоровим, працездатним, жодних доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання і потребує такої допомоги відповідачем не надано, з урахуванням наявності у відповідача ще однієї дитини, якій він сплачує аліменти за судовим наказом, а також те, що утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається на обох батьків, мають бути враховані при визначені розміру аліментів, з урахуванням потреб дитини та можливостей батька, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку платника аліментів щомісячно, починаючи з 19 грудня 2022 року і до закінчення навчання 31 грудня 2023 року, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років. Крім того, рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 вересня 2022 року, на яке посилається у своїх заперечення представник відповідача, стосується іншого періоду навчання, а звідси й іншого періоду за який позивачка просить суд стягнути аліменти з відповідача, а тому факт його оскарження не впливає на розгляд даної справи. У даній справі розглядаються інші підстави позову, а саме інший період навчання в період якого позивач просить суд стягнути аліменти, а тому суд не бере до уваги рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 вересня 2022 року. Відповідно до положень ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Роз`яснити сторонам, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом України. На підставі викладеного,

Outcome: partial