Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

У березні 2023 року позивач звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради, [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову посилається на те, що 16 листопада 2022 року на перехресті вул.Запорізьке шосе та вул. Панікахі в м. Дніпрі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Nissan Rogue», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «КРАЗ 250», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Учасники ДТП скористалися своїм правом і оформили дане ДТП шляхом складання електронного Європротоколу. На момент ДТП відповідач [PERSON] працював у КП «Теплоенерго» ДМР». З 10.07.2022 відповідно до Постанови Правління НБУ від 30.05.2022 №108 ліміт відшкодування за Європротоколом складає 80\~000 грн. У зв`язку з тим, що умовами полісу №АТ/1569791 передбачена франшиза у розмірі 2\~500,00 грн., тому розмір ліміту відповідальності ПАТ «НАСК «Оранта» становить 77\~500,00 грн. ПАТ «НАСК «Оранта» здійснила на користь позивача виплату страхового відшкодування за мінусом франшизи 77\~500,00 грн.: 26.12.2022 74\~752,42 грн. та 06.03.2023 2\~747,58 грн. Відповідно до висновку судового експерта-автотоварознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ за №9369 від 21 лютого 2023 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Nissan Rogue», державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, що сталося 16 листопада 2022 року, станом цін на час огляду, становить 114\~008,17 грн. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Nissan Rogue», державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, що сталося 16 листопада 2022 року станом цін на час огляду, становить 201\~780,00 грн. Відповідно до акту виконаних робіт №0000029849 від 18.01.2023, вартість ремонтних робіт складає 164\~490, 50 грн. Оплата зазначеної суми підтверджується платіжними квитанціями. За таких обставин, позивач просить суд - стягнути з КП «Теплоенерго» ДМР» на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 86990,50 грн., або в порядку субсидіарної відповідальності із відповідача [PERSON] , також стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по справі, які складаються із оплати судового збору в розмірі 1\~073,60 грн., витрати на послуги експерта в розмірі 6100 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10\~000 грн. та по 1\~000 грн. за кожне судове засідання. Відповідач КП «Теплоенерго» ДМР» надав до суду відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що експертом-товарознавцем Крутінь В.І. складено два висновки від 14.12.2022 та від 21.02.2023, тоді як ДТП сталася 16.11.2022. Висновок, на який посилається позивач №9490 здійснено більш ніж через 3 місяці після ДТП. Крім того, квитанція від 18 грудня 2023 року про переказ готівки на суму 114 498 гривні 50 коп. відповідає розміру визначеного експертом-автотоварознавцем матеріального збитку 114\~008,17 грн., а не суму вказаній у виставленому рахунку №0000000003 від 18.01.2023 164\~490,50 грн. Також, представник страховика прибув на місце ДТП в день його виникнення 16.11.2022. Таким чином, причина настання страхового випадку та розмір збитків були визначені в день ДТП, тобто на момент дії обов`язку із збереження пошкодженого транспортного засобу у первинному стані. Проте, в матеріалах справи відсутній будь який акт огляду страховика і у віданні підприємства такий акт відсутній. 28.04.2023 до суду надійшла від позивача відповідь на відзив, в якій зазначено, що у висновку від 14.12.2022 за №9369, експерт не зазначив, що цей висновок підготовлено для подачі для суду, відповідно до цього висновку вартість матеріального збитку складає 114\~008,17 грн., а вартість відновлювального ремонту без урахуванням зносу складає 201\~780,00 грн. Після отримання цього висновку позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування матеріальної шкоди. Відповідач КП «Теплоенерго» ДМР» категорично відмовив і після цього, позивач повторно звернувся до експерта з заявою щодо призначення судової експертизи. Відповідно до висновку експертизи від 21.02.2023 вартість матеріального збитку з урахуванням зносу становить 114\~008,17 грн., а вартість відновленого ремонту без урахування зносу становить 201\~780, 00 грн. На період проведення огляду 05.12.2022, автомобіль позивача перебував у тому ж стані, що і після ДТП. На теперішній час автомобіль відремонтований. Вартість ремонту складає 164\~490,50 грн., що є реальними збитками позивача. Позивач сплатила вартість ремонту двома квитанціями, сума 50\~000 грн. була сплачена з банківського рахунку позивача. Відповідач [PERSON] своїм правом на відзив на позовну заяву не скористався. Ухвалою суду від 22 березня 2023 року справу прийнято до свого провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.52) Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання проведено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить автомобіль «Nissan Rogue», державний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.33). 16 листопада 2022 року о 16 годині 50 хвилин сталася ДТП на перехресті вул. Запорізьке шосе та вул. Панікахи у м. Дніпрі за участю водіїв [PERSON] , який керував транспортним засобом «Nissan Rogue» та водієм [PERSON] , який керував транспортним засобом «КРАЗ 250», який належить комунальному підприємству «Теплоенерго» Дніпровської міської ради, з яким водій [PERSON] перебував у трудових відносинах. Відповідно до висновку судового експерта автотоварознавця про визначення вартості матеріального збитку КТЗ за №9490 від 21 лютого 2023 року, вартість матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля «Nissan Rogue», державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого у наслідок ДТП, що сталося 16 листопада 2022 року, станом цін на час огляду, становить 114 008 грн. 17 коп. Вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan Rogue» пошкодженого у наслідок від ДТП, що сталося 16 листопада 2016 року, станом цін на час огляду, становить 201 780 грн. (а.с.10-23). Позивач [PERSON] 23 січня 2023 року направила на адресу відповідача 1 претензію, в якій просила виплатити їй 89738 грн. різницю між страховими виплатами та спричиненими збитками. (а.с.24-25). 13 лютого 2023 року комунальне підприємство «Теплоенерго» ДМР» відмовило позивачу у задоволенні зазначеної претензії. (а.с.26-27). Відповідно до полісу АТ/1569791 ПАТ «НАСК «ОРАНТА» франшиза складає 2\~500 грн. (а.с.34). Виконуючи свої зобов`язання відповідно полісу АТ/156991 ПАТ НАСК ОРАНТА виплатила позивачу 77 500 грн.(а.с.35-36) Відповідно до акту виконаних робіт за №0000029849 від 18 січня 2023 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan Rogue», державний реєстраційний номер [NUMBER] , склала 164 490,50 грн. (а.с.28) Матеріали справи також містять рахунок на оплату ремонтних робіт на суму 164 490 грн. 50 коп., а також квитанцію до платіжної інструкцію від 18 січня 2023 року на суму 50 000 грн. (отримувач ФОП [PERSON] ) (а.с.39) та квитанцію до платіжної інструкції від 18 січня 2023 року на суму 114 490 грн. 50 коп. (а.с.40), свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця [PERSON] та свідоцтво платника єдиного податку ім`я [PERSON] витяг з реєстру платників єдиного податку (а.с.41-43). Зазначені документи підтверджують, що ФОП [PERSON] мав право на проведення ремонтних робіт автомобіля та провів цей ремонт на суму 164 490 грн. 50 коп. Пунктом 1 ч. 1\~ст. 1188 ЦК України\~передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 1\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно 2\~ст. 22 ЦК України\~збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Частиною 2\~ст. 1192 ЦК України\~передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктом 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з питань розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз`яснено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями\~статті 397 ЦК України\~передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до\~статті 398 ЦК України\~право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України\~юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Частиною 2 ст.1172 ЦК України\~визначено, що замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц\~(провадження №14-497цс18) зроблено висновок, що аналіз норм статей 1187 та 1172 ЦК України\~дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Положення ч. 1\~ст. 1188 ЦК України\~про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує попереднього правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч. 2\~ст. 1187 ЦК України). В такому випадку обов`язок по відшкодуванню шкоди покладається на того власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки, з вини водія якого завдана шкода, а не безпосередньо на винного водія. Тлумачення\~статті 51 ЦПК України\~свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. У\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц\~зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Таким чином, у задоволенні позовних вимог до відповідача [PERSON] , враховуючи норми статей 1187 та 1172 ЦК\~України, слід відмовити. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає необхідним стягнути з відповідача КП «Теплоенерго» ДМР на користь позивача 86\~990,50 грн. (164 4909,50 грн. 77\~500,00 грн.). Розподіляючи судові витрати судом враховується наступне. Згідно зі\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем під час подання позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (а. с. 50). Крім того, позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. (а. с. 46,47). Стягуючи витрати на професійну правничу допомогу судом враховується, що клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, від представника відповідача не надходило, обставини щодо неспівмірності витрат суду не повідомлялися та не доводилися. На підтвердження надання правової допомоги надано договір про надання правничої допомоги за № 17/02/23-89 від 17 лютого 2023 року між адвокатом Константиновим Р.Д. та Ярошенко А.А. (а.с.29), додаток до договору від 17 лютого 2023 року (а.с.30) пунктом 1.1, якого визначено гонорар у сумі 10\~000 грн., розрахунок правової (правничої ) допомоги від 17 лютого 2023 року (а.с.45), акт надання правової допомоги від 20 березня 2023 року (а.с.46), квитанція про перерахування гонорару у сумі 10\~000 грн. від 20.02.2023 (а.с.47), свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю (а.с. 48),

Outcome: partial