Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно. Він є єдиним спадкоємцем після смерті матері. 23 березня 2021 року державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори йому було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало спадкодавцю, а саме: на земельну ділянку з кадастровим номером 0520682603:02:004:0146, (площею 0,2500 га, розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд); земельну ділянку 0520682603:02:004:0147 (площею 0,1891 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства); 0520682603:02:004:0148, ще підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом. Такт чином, на земельні ділянки, які розташовані під спадковим житловим будинком він вже отримав свідоцтва про право на спадщину за законом. Окрім вказаних земельних ділянок спадкодавцю також належало право на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , та складається з житлового будинку літ. «А»; веранди, ганку літ. «а»; сараю літ. «Б»; вбиральні літ. «В»; огорожі №1-3. Даний житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами належав колгоспному двору, головою якого була його мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконкомом Лаврівської сільської Ради народних депутатів 23.10.1989 на підставі рішення виконкому Вінницької районної ради народних депутатів №128 від 19.05.1988. На день смерті матері [PERSON] . [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований із померлою, що підтверджується записами в погосподарській книзі, а тому є таким, що прийняв спадщину після смерті матері, будь-яких інших спадкоємців після смерті матері [PERSON] немає. З метою реалізації спадкових прав за законом на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , він звернувся до Вінницької районної державної нотаріальної контори та надав відповідні документи, однак, 14 листопада 2022 року державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок. Постанова мотивована тим, що оформити спадкові права на житловий будинок він, як спадкоємець, не може, оскільки житловий будинок відноситься до категорії колгоспного двору, а свідоцтво про право особистої власності не є документом, що свідчить про перебування майна у власності спадкодавця, адже майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до записів в погосподарських книгах станом на 15 квітня 1991 року, двір, в якому розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] , відносився до категорії колгоспних. Членами вказаного колгоспного двору станом на 15 квітня 1991 року згідно з записами в погосподарській книзі за 1991-1995 роки значилась [PERSON] (мати позивача), [PERSON] (батько позивача), та [PERSON] (позивач). У період з грудня 1990 по квітень 1992, він перебував на строковій військовій службі, що підтверджуються записами в погосподарській книзі за 1991-1995 роки, а також копією військового квитка. Однак, право власності на майно, яке належало колгоспному двору, збереглося після припинення його існування, а саме право власності мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, право власності на майно в колгоспному дворі він не втратив. Право власності на майно колгоспного двору, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , набули [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , оскільки вони до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в майні, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування. Відповідно частка кожного члена колгоспного двору складала 1/3, що підтверджується записами в погосподарських книгах, які слід визнавати в якості органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. [INFO] помер його батько [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації смерті. Відповідно після смерті батька відкрилась спадщина на 1/3 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] фактично вступив в управління спадкового майна після смерті батька [PERSON] [INFO] (після повернення із строкової військової служби), та є таким, що прийняв спадщину, оскільки вчинив дії зазначені в цій статті протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Його мати [PERSON] (цивільна дружина померлого) спадщину після смерті [PERSON] не прийняла, оскільки не відносилась до першої черги спадкоємців, так, як у неї не був зареєстрований шлюб із померлим. Будь-яких інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Враховуючи викладене, прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , він набув права на 2/3 частки у колгоспному дворі, а частка його матері становила 1/3. Вирішити питання щодо оформлення права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , як на майно колгоспного двору він позбавлений можливості, оскільки органи місцевого самоврядування відповідно до змін в законодавстві позбавлені права оформлення права власності на відповідне нерухоме майно. З огляду на викладене, йому [PERSON] , належить 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , та 2/3 частини в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] , однак, отримати свідоцтво про право власності на даний житловий будинок він не має можливості, оскільки реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна, як колгоспний двір діючим законодавством не передбачена, а тому, він вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] , (1/3 частка члена колгоспного двору, 1/3 частка в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та 1/3 частка в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] ), який у складається з житлового будинку літ. «А»; веранди, ганку літ. «а»; сараю літ. «Б»; вбиральні літ. «В»; огорожі №1-3. Понесені ним судові витрати залишає за собою. Ухвалою суду від 19 грудня 2022 року позовну заяву [PERSON] до Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на нерухоме майно прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, за клопотанням позивачів витребувано із Вінницької районної державної нотаріальної контори копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 13 лютого 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Малик О.В. в судове засідання для розгляду справи по суті не з`явились. Представником позивача подано заяву, в якій позовні вимоги він підтримує повністю та просить справу розглянути у їх відсутність. Представник відповідача Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надіслав письмову заяву, в якій просив справу розглядати у відсутність представника сільської ради, у вирішення справи покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З досліджених письмових доказів встановлено наступне. Відповідно до копії паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] , зареєстрований [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] , його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). З копії свідоцтва про смерть вбачається, що мати позивача [PERSON] померла [INFO] (а.с. 14). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті вбачається, що батько позивача [PERSON] помер [INFO] (а.с. 16). Постановою державного нотаріуса Вінницької районної державної нотаріальної контори Когутницького Є.В. відмовлено [PERSON] , яка діяла в інтересах [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , який наежить [PERSON] , померлій [INFO] (а.с. 17). Згідно копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , головою колгоспного двору була [PERSON] (а.с.18). З копії технічного паспорту на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] є колгоспним двором, головою якого є [PERSON] , який складається з: житлового будинку літера «А»; веранди, ганку літера «а»; сараю літера «Б»; вбиральні літера «В»; огорожі №1-3 (а.с. 20-25). Згідно копії рішення № 9 Лаврівської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 12 листопада 2015 року 2 сесії 7 скликання вулицю Щорса перейменовано на [PERSON] (а.с.26). Згідно копії з погосподарської книги (рахунок № [NUMBER] ) за період 1991-1995 років членами домогосподарства були: [PERSON] (голова), [PERSON] (чоловік), [PERSON] (син) (а.с. 27). Згідно копії з погосподарської книги (рахунок № [NUMBER] ) за період 1995-2000 років членами домогосподарства були: [PERSON] (голова), [PERSON] (син) (а.с. 28). Згідно копії з погосподарської книги (рахунок № [NUMBER] ) членами домогосподарства були: [PERSON] (голова), [PERSON] (син) (а.с. 29). Згідно копії з погосподарської книги (рахунок № [NUMBER] ) за період 1995-2000 років членами домогосподарства були: [PERSON] (голова), [PERSON] (син), [PERSON] (новістка), [PERSON] (внучка), [PERSON] (внук) (а.с. 30). Згідно копії з погосподарської книги за період 2011-2015 років зареєстрованими членами домогосподарства були: [PERSON] (голова), [PERSON] (син), [PERSON] (новістка), [PERSON] (внучка), [PERSON] (внук) (а.с. 31). Згідно копії з погосподарської книги за перод 2016-2020 років членами домогосподарства були: [PERSON] (голова), [PERSON] (дручжина), [PERSON] (дочка), [PERSON] (син)(а.с. 32). Згідно копії з погосподарської книги станом на 2021 рік членами особистого селянського господарства були: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 32). Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину вбачається, що спадкоємцем померлої [PERSON] є її син [PERSON] . Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з земельної ділянки, площею 0,2500 га в межах згідно з планом, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівницвта та обслуговування житлового будинку,господарських будівель і споруд, належної померлій на підставі Державного акту на землю серя ЯЛ №192496, виданого Лаврівською сільською радою 06 липня 2010 року, зареєстрованого управлінням Держкомзему у Вінницькому районі 06 липня 2010 року на підстаі рішення Лаврівської сільської ради 19 сесія 5 скликання від 18 липня 2008 року №6.24, зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 011003400289, кадастровий номер 0520682603:02:004:0146. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину вбачається, що спадкоємцем померлої [PERSON] є її син [PERSON] . Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з земельної ділянки, площею 0,1891 га в межах згідно з планом, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для ведення осотбистого селянського господарства , належної померлій на підставі Державного акту на землю серя ЯЛ №192497, виданого Лаврівською сільською радою 06 липня 2010 року, зареєстрованого управлінням Держкомзему у Вінницькому районі 06 липня 2010 року на підстаі рішення Лаврівської сільської ради 19 сесія 5 скликання від 18 липня 2008 року №6.24, зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 011003400290, кадастровий номер 0520682603:02:004:0147. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину вбачається, що спадкоємцем померлої [PERSON] є її син [PERSON] . Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з земельної ділянки, площею 0,2000 га в межах згідно з планом, розташованої за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для ведення осотбистого селянського господарства, належної померлій на підставі Державного акту на землю серя ЯЛ №192498, виданого Лаврівською сільською радою 06 липня 2010 року, зареєстрованого управлінням Держкомзему у Вінницькому районі 06 липня 2010 року на підстаі рішення Лаврівської сільської ради 19 сесія 5 скликання від 18 липня 2008 року №6.24, зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 011003400291, кадастровий номер 0520682603:02:004:0148. Таким чином, судом встановлено, що право власності на майно колгоспного двору, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , набули [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , оскільки вони до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в майні, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування. Відповідно частка кожного члена колгоспного двору складала 1/3, що підтверджується записами в погосподарських книгах, які слід визнавати в якості органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. [INFO] помер батько [PERSON] [PERSON] . Відповідно після смерті батька відкрилась спадщина на 1/3 житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. [PERSON] фактично вступив в управління спадкового майна після смерті батька [PERSON] [INFO] (після повернення із строкової військової служби), та є таким, що прийняв спадщину, оскільки вчинив дії зазначені в цій статті протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Його мати [PERSON] (цивільна дружина померлого) спадщину після смерті [PERSON] не прийняла, оскільки не відносилась до першої черги спадкоємців, так, як у неї не був зареєстрований шлюб із померлим. Будь-яких інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. Враховуючи викладене, прийнявши спадщину після смерті [PERSON] , він набув права на 2/3 частки у колгоспному дворі, а частка його матері становила 1/3. Вирішити питання щодо оформлення права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , як на майно колгоспного двору він позбавлений можливості, оскільки органи місцевого самоврядування відповідно до змін в законодавстві позбавлені права оформлення права власності на відповідне нерухоме майно. З огляду на викладене [PERSON] належить 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , та 2/3 частини в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] , однак, отримати свідоцтво про право власності на даний житловий будинок він не має можливості, оскільки реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна, як колгоспний двір діючим законодавством не передбачена, а тому, він вимушений звернутись до суду з даною позовною заявою. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному,\~повному, об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає прийняті судом до уваги докази належними, допустимими, достовірними та достатніми,\~оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Із встановлених обставин випливає, що між сторонами виникли правовідносини спадкування за законом, що регулюються Цивільним Кодексом України в ред. 1963 року, Законом України «Про власність», Цивільним Кодексом України, які застосував суд при вирішенні справи та на які посилався позивач. Відповідно до ст. 25 ЦК України - цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження і припиняється в момент її смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно аналізу положень ст. 392 ЦК України, вбачається, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання права. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. Частиною першою ст. 112 ЦК УРСР у редакції 1963 року, передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Тобто, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь у його придбанні. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5, а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалася залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу другого пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Члени колгоспу, які працюють у міжгосподарських організаціях, відносяться до суспільної групи колгоспників. Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до вимог ст.ст. 120, 123, 563 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а у разі смерті члена колгоспного двору спадщина в майні двору не відкривалася до смерті останнього члена колгоспного двору, а майно залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів не залишається, до майна двору застосовуються правила розділу «Спадкове право» ЦК України в редакції 1963 року. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли був введений в дію Закон України «Про власність», а тому, станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві сумісної власності належало право у колгоспному дворі, як його членам, що не втратили право на частку в його майні. Відповідно частка кожного члена колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] , складала 1/3. Отже, [PERSON] належить 1/3\~частина житлового\~будинку з\~господарськими будівлями\~і спорудами,\~які розташовані\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~та 2/3\~частини в\~порядку спадкування\~за законом\~після смерті\~батька [PERSON] \~та матері\~ [PERSON] . Відповідно до\~ст.\~328\~ЦК України,\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно змісту ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як є обґрунтованими, доведеними позивачем, відповідають матеріальному закону. Викладені у позові обставини знайшли своє підтвердження. Судом не встановлено порушення права інших осіб при визнанні права власності на частки на житловий будинок за позивачем після смерті батька [PERSON] та матері [PERSON] . Понесені позивачем судові витрати, за його заявою суд залишає за позивачем. Відповідно до ст.ст. 25, 1216, 1217, 1218, 1221, 1222, 1223, 1225, 1268, 1270, 1273 ЦК України, ст.ст. 5, 6, 22, 25, 116, 125, 126 ЗК України,

Outcome: approved