Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі ПАТ «СК «ПЗУ Україна») про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 14.01.2021 року з вини [PERSON] сталося дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участі автомобіля марки «MERCEDES-BENZ GLS-400», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «Kio Picanto», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням позивача. 15.01.2021 року відомості про ДТП внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та Києво-Святошинським районним судом Київської області призначено підготовче засідання у кримінальному провадженні № 120121110200000050 від 15.01.2021 року за обвинуваченням [PERSON] в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в якому позивач визнаний потерпілим. Унаслідок ДТП автомобілі отримали технічні пошкодження з матеріальними збитками, а позивачу заподіяно тілесні ушкодження, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 37/Е від 10.03.2021 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечні для життя в момент їх заподіяння. Позивач зазначає, що після скоєння ДТП його було доставлено до КПП КОР «Київська обласна клінічна лікарня», де він проходив лікування з 14.01.2021 року до 30.01.2021 року. Також позивач продовжує на цей час лікування амбулаторно за місцем проживання. За період лікування ним було витрачено кошти на ліки, препарати та медичне обстеження в сумі 42\~112,00 грн. Тобто, вищевказаним кримінальним правопорушенням позивачу було спричинено матеріальну шкоду, розмір якої становить 42\~112, 00 грн. На час ДТП [PERSON] як власник автомобіля уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу, а також був діючий страховий поліс цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ «СК «ПЗУ Україна» № 113904264. Тому, відповідно до п. 22.1 ст. 22, ст.ст. 23, 24, 26 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПАТ «СК «ПЗУ Україна» повинно відшкодувати позивачу шкоду в розмірі 42\~112,00 грн та моральну шкоду у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Також зазначає, що крім матеріальних збитків, діями відповідача йому було завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, що полягає у завданні йому фізичного болю та страждання у зв`язку із завданням тяжкого тілесного ушкодження, численні обмеження фізичної діяльності, в душевних стражданнях у зв`язку з усвідомленням себе потерпілим від вчинення щодо нього протиправних дій з боку водія правопорушника; негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкій настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, нервозність; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. Після отримання травм, позивач змушений постійно звертатися до лікарів для отримання медичної допомоги, оскільки стан його здоров`я не покращується. Впродовж всього періоду лікування позивач почувався незручно, дискомфортно, був змушений пристосовуватися до негативних умов існування. Моральну шкоду, спричинену позивачу внаслідок ДТП, він оцінює у 200\~000,00 грн та вважаю цю суму розумною та справедливою, оскільки обумовлена вищезазначеними фізичними та душевними стражданнями, погіршенням внаслідок цих страждань стану здоров`я. Посилаючись на те, що відповідачі не відшкодували йому заподіяну шкоду, [PERSON] просить суд: - стягнути з ПАТ «СК «ПЗУ Україна» на його користь 42\~112,00 грн матеріальної шкоди заподіяної унаслідок ДТП та моральну шкоду у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю; - стягнути з [PERSON] на його користь моральну шкоду заподіяну унаслідок ДТП в розмірі 200\~000,00 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.02.2023\~року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 13.03.2023 року. 09.03.2023 року ПАТ «СК «ПЗУ Україна» подало до суду заяву про закриття провадження у справі, в якій посилаючись на те, що страхова компанія 04.02.2022 року та 06.03.2023 року виплатила позивачу заявлену суму страхового відшкодування у розмірі 42\~112,00 грн та заявлену суму моральної шкоди у розмірі 2\~105,60 грн, а тому просило закрити провадження у справі в частині заявлених позовних вимог до страхової компанії. У судове засідання, призначене на 13.03.2023 року, з`явився позивач та його представник [PERSON] . Інші сторони, повідомлені належним чином не з`явилися у судове засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.03.2023 року позовну заяву в частині позовних вимог [PERSON] до ПАТ «СК «ПЗУ Україна» про стягнення на користь [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 42 112,00 грн та моральної шкоди в розмірі 2 105,60 грн, провадження закрито. Слухання справи в частині позовних вимог про відшкодування з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином продовжено. \~ \~ \~ \~ Розгляд справи відкладено на 10.04.2023 року о 12 год.10 хв. У судове засідання 10.04.2023 позивач та представник позивача з`явилися. Позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання 10.04.2023 з`явився. Проти позову заперечував та просив суд у задоволенні відмовити. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17 год. 30 хв. У судове засідання учасники справи не з`явилися. Позивач подав через канцелярію суду заяву про проведення розгляду справи у його відсутності . Позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити. Представник відповідача подав через канцелярію суду заяву про проведення розгляду справи у відсутності відповідача та представника. Проти позову заперечував та просив суд відмовити у його задоволенні. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 13.03.2023 року представник [PERSON] адвокат Соколовський В. Л. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування відзиву зазначає, що сума моральної шкоди у розмірі 200\~000,00 грн є необґрунтованою, суттєво завищеною та не відповідає принципам розумності, виваженості та справедливості. Зазначає, що відповідач 19.01.2021 року добровільно передав сину позивача - [PERSON] грошові кошти у сумі 79\~200,00 грн, на підтвердження чого надав розписку. Відповідач надавав вказану суму грошових коштів як відшкодування моральної шкоди та не вдавався у зміст розписки [PERSON] , яким було вказано, що дані кошти надані на лікування його батьків [PERSON] та [PERSON] . Тобто позивачу було виплачено відповідачем 39\~600,00 грн, що становить половину суми вказаної у розписці [PERSON] , оскільки інша частина призначалася іншому потерпілому [PERSON] (також як компенсація моральної шкоди). З урахуванням вище наведеного відповідач вважає, що в повній мірі відшкодував моральну шкоду завдану його необережними діями, тому підстав для задоволення цивільного позову немає. В судове засідання, призначене на 10.04.2023 року відповідач та представник відповідача з`явилися. Просили суд закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи просили проводити за відсутністю відповідача. Також 10.04.2023 року до суду надійшла заява позивача про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.04.2023 року закрито підготовче провадження у справі\~та призначено справу до\~судового розгляду по суті на 10.04.2023 року о 17 год. 30 хв. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14.01.2021 року близько о 18 години 20 хвилин водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «MERCEDES-BENZ GLS-400», реєстраційний номер [NUMBER] , рухався по автодорозі між селом Дмитрівка та селом Забуччя, що в Бучанському (Києво-Святошинському районі), Київської області, зі сторони села Забуччя в напрямку села Дмитрівка. Рухаючись у вказаному напрямку, водій [PERSON] проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та при здійсненні обгону попутного транспортного засобу, в місці де обгін заборонено, а саме в кінці підйому, не впевнившись в безпечності маневру виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з автомобілем марки «KIA-PICANTO» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався назустріч зі сторони села Дмитрівка у напрямку села Забуччя. В результаті ДТП водій автомобіля марки «KIA-PICANTO», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, та його пасажирка [PERSON] , отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 37/Е від 10.03.2021 року, [PERSON] , отримав тілесні ушкодження у вигляді: струсу головного мозку, забою легень, переломів 2, 8 ребер праворуч та 6-го ребра ліворуч, скальпованої рани шкіри правого колінного суглобу, ушкодження сухожилка 3-го пальця правої кисті, перелому лівої ключиці; а також травматичного розриву брижі сигмовидної кишки з наявністю гемоперитонеума. Вказані тілесні ушкодження відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя в момент заподіяння. Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.01.2022 року в справі № 369/3481/21 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік. [PERSON] зобов`язано в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Ухвалено іспитовий строк рахувати з моменту проголошення вироку. Стягнено з [PERSON] на користь потерпілого [PERSON] 150\~000,00 грн моральної шкоди. Стягнено з ПАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь потерпілого [PERSON] 42\~112,00 грн матеріальної шкоди. Стягнено з ПАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь потерпілої [PERSON] 51\~066,00 грн матеріальної шкоди. Стягнено з [PERSON] на користь потерпілої [PERSON] 150\~390,30 грн матеріальної шкоди. Стягнено з [PERSON] на користь потерпілої [PERSON] 5\~000,00 грн матеріальної шкоди за проведення експертизи. Стягнено з [PERSON] на користь потерпілої [PERSON] 100\~000,00 грн моральної шкоди. Позовні вимоги потерпілих [PERSON] та [PERSON] про стягнення з ПАТ «СК «ПЗУ Україна» 5 % відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю залишено без розгляду. Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні. Ухвалою Київського апеляційного суду від 30.08.2022 року апеляційну скаргу захисника обвинуваченого [PERSON] адвоката Соколовського В.\~Л. задоволено частково. Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.01.2022 року щодо [PERSON] за ч. 2 ст. 286 КК України в частині вирішення цивільного позову потерпілих [PERSON] та [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасовано та призначено в цій частині новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок суду залишити без змін. Відповідно до виписок із медичної карти стаціонарного хворого № 112508/100505/78 та № 112017, виданих КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня», [PERSON] був госпіталізований з 14.01.2021 року до 30.01.2021 року з діагнозом: політравма, травматичний розрив брижі сигмовидної кишки; гемоперитонеум; ЗЧМТ; струс головного мозку, забій легень, перелому 2, 8 ребер праворуч та 6-го ребра ліворуч зі зміщенням; скальпованої рани шкіри в ділянці правого колінного суглобу; пошкодження сухожилки розгинача 3-го пальця правої кисті; перелому лівої ключиці зі зміщенням; постгеморагічна анемія ІІ ступеня важкості. Відповідно до полісу № ЕР. 113904264 [PERSON] як власник автомобіля уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ПАТ «СК «ПЗУ Україна», відповідно до якого страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260 000,00 грн, а за шкоду, заподіяну майну 130 000,00 грн. 19.05.2021 року позивач звернувся до ПАТ «СК «ПЗУ Україна» з заявою, в якій просив повідомити суму збитку по страховим справам № 2216 та № 66230. ПАТ «СК «ПЗУ Україна» листом повідомило позивача про неможливість надати розмір матеріального збитку, завданого автомобілю позивача, у зв`язку з неотриманням від незалежного експерта звіту про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої позивачу як власнику транспортного засобу Кіа Picanto, реєстраційний номер [NUMBER] . Та повідомлено, що такий розмір буде надано після отримання вказаного звіту. 17.01.2021 року адвокат позивач направив ПАТ «СК «ПЗУ Україна» виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 112508/100505/78 та № 112017, виданих КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» та квитанції і товарні чеки на медичне обладнання та ліки, витрачених на лікування позивача для приєднання до матеріалів страхової справи. 04.02.2022 року ПАТ «СК «ПЗУ України» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 42\~112,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 737 від 04.02.2022 року. Також, 06.03.2023 року ПАТ «СК «ПЗУ України» виплатила позивачу заявлену суму моральної шкоди у розмірі 2 105,60 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 00091042 від 06.03.2023 року. Відповідно до розписки від 19.01.2021 року син позивача [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти на лікування батьків у сумі 2 000,00 дол. США та 23 000,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Зобов`язання про відшкодування шкоди це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Положеннями ч.ч. 13 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання з компенсації моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Тобто ч. 1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, особу, відповідальну за моральну шкоду, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди, зокрема наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких і відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно з ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (рішення у справі «Stankov v. Bulgaria» (Станков проти) від 12.07.2007 року). ЄСПЛ у справі «Thoma v. Luxembourg» (Тома проти Люксембургу)» від 29.03.2001 року використав принцип, за яким сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції. При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях ЄСПЛ, який виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «Thoma v. Luxembourg» (Тома проти Люксембургу), «Caloc v. France» (Калок проти Франції) та «Niedbala v. Poland» (Недбала проти Польщі) ЄСПЛ дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц, провадження № 14-538цс19, зазначила, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановивши, що внаслідок ДТП, яка сталася 14.01.2021 року з вини [PERSON] , що встановлено вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.01.2022 року в справі № 369/3481/21, позивачу спричинені глибокі моральні (душевні) страждання, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я, а також дослідивши всі обставини справи, врахувавши кримінальний характер діянь відповідача, які полягають, зокрема у завданні позивачу тяжких тілесних ушкоджень, характер, тривалість, обсяг та глибину душевних страждань позивача, погіршенням стану здоров`я та загального психоемоційного стану, неможливістю відновлення попереднього стану, незручності та неможливість протягом тривалого часу вести звичний спосіб життя внаслідок отримання тілесних ушкоджень, а також взявши до уваги ступінь вини відповідача, та виходячи із принципу розумності, виваженості і справедливості, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь позивача 50\~000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди є не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб позивача, і не призведе до його безпідставного збагачення, що узгоджується з п. 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 року в справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19). Суд не приймає доводи [PERSON] про те, що він уже виплатив позивачу 39 600,00 грн на відшкодування моральної шкоди, оскільки як вбачається з розписки від 19.01.2021 року відповідач передав грошові кошти саме на лікування позивача, а не на відшкодування моральної шкоди. Крім того, суд звертає увагу на те, що факт відшкодування відповідачем матеріальної шкоди, спричиненої у результаті ДТП, не позбавляє права позивача вимагати відшкодування моральної шкоди, заподіяної винним діянням відповідача, оскільки шкода, завдана позивачу у результаті порушення його цивільних прав підлягає відшкодуванню у повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: partial