Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про\~стягнення збитків та просить суд, згідно збільшення позовних вимог, стягнути з відповідача на її користь суму збитку в розмірі 15 500 дол. США, 3% річних в розмірі 2\~314,81 дол. США та судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 22 березня 2018 року [PERSON] продав квартиру за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А., зареєстрованому у реєстрі за № 1258. Продаж було здійснено за 15\~500 дол. США, про що була складена розписка. У вересня 2019р. [PERSON] звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] про витребування вказаної квартири із чужого незаконного володіння. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18.06.2020р., яке залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 02.02.2021р. та постановою Верховного Суду від 26.01.2022р. у справі № 521/15501/19, позовні вимоги задоволено, витребувано у [PERSON] спірну квартиру на користь [PERSON] . При цьому судами встановлено, що квартира вибула з володіння власника на підставі судового рішення, яке в подальшому скасоване, підлягає поверненню власнику на підставі ст. 388 ЦК України.\~ На момент набуття квартири у власність [PERSON] не знала і не могла знати про те, що існують підставі для витребування квартири у добросовісного набувача, оскільки будь-які обтяження на квартири були відсутні та квартири протягом 4 років перебувала у власності [PERSON] . Таким чином [PERSON] завдано збитків на 15\~500 дол. США. При цьому за період з 22.03.2018р. по 13.03.2023р. 3%\~річних в\~розмірі становлять\~2\~314,81\~дол.\~США. За даних обставин позивач вимушена була звернутися до суду із відповідним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та позов просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся заздалегідь належним чином, причини явки суду не повідомив та із заявами і клопотаннями до суду не звертався. Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача та відсутності заперечені зі сторони відповідача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову\~виходячи з наступного. На підставі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтями 77,78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що 22.03.2018р. між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі продажу, відповідно до якого [PERSON] купила у [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Продаж здійснено за 151\~008 грн. (а.с. 7-8) Однак відповідно до складеної розписки від 22.03.2018р. [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 15500 дол. США за продану квартиру [ADDRESS] . (а.с. 9) Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18.06.2020р. (справа № 521/15501/19) позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Іллічова Наталія Артемівна про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування запису про право власності частково задоволено. Витребувано від [PERSON] на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] . В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вищезазначене рішення суду залишено в силі постановою Одеського апеляційного суду від 02.02.2021р. та постановою Верховного Суду від 26.01.2022р. (а.с. 11-21) У постанові Верховного Суду України від 29 червня 2016 року у справі 6-1376цс16 викладено правовий висновок про те, що статтею 330 ЦК України встановлено, що в разі, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на майно, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу його не можна витребувати в нього; одним із чинників дотримання принципу пропорційності при втручанні у право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації, тому покупець, у якого вилучається майно, не позбавлений можливості порушувати питання про відшкодування завданих збитків на підставі статті 661 ЦК України. Отже, у разі якщо позов власника про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до статті 661 ЦК України звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до моменту його продажу. У частині першій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частинами першою, другою статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Згідно з частиною третьою статті 216 ЦК України правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Частиною першою статті 661 ЦК України передбачено, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав. При цьому вирішуючи питання про грошове стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суд має виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 640/14719/15-ц). Так згідно розписки від 22.03.2018р. [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 15\~500 дол. США за продаж спірної квартири, яка рішенням суду була витребувана у [PERSON] на користь третьої особи ( [PERSON] ). При цьому обставини, які відповідно до частини другої статті 660 ЦК України, звільняють від відповідальності продавця, судом не встановлено. Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Суд, дослідивши наданий позивачем розрахунок, приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення завданого збитку у розмірі 15 500 дол. США. Постановою КГС ВС від 04.06.2019р. № 916/1573/18, передбачено, що кошти, сплачені за нерухоме майно по договору купівлі-продажу, укладеному неналежним продавцем, підлягають поверненню з урахуванням індексу інфляції та 3% річних. Так, позивачем до матеріалів справи надано розрахунок штрафних санкцій у вигляді трьох відсотків річних, з яким суд погоджується, та становить 2\~314,81 грн. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню. Судові витрати відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 7013,30 грн. (846,30 (збільшення позовних вимог) + 496,20 (забезпечення позову) + 5668,80 (подання позову))

Outcome: approved