Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

\~ \~ \~ Позивач\~звернулася до\~суду із\~даним позовом,\~в його\~обґрунтування посилаючись\~на те,\~що від\~шлюбу із\~відповідачем має\~малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . При зверненні до суду із вказаним позовом позивач зазначає, що з січня 2022 р. подружжя мешкає окремо, та у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України в серпні 2022 р. позивач з дітьми виїхала на тимчасове проживання до Німеччини, де мешкає до цього часу, самостійно утримує та забезпечує дітей всім необхідним (купує одяг, продукти харчування, медикаменти). Як зазначається позивачем при зверненні до суду, особистих коштів на потреби дітей не вистачає, відповідач відмовляється утримувати дітей, хоча є працездатним, отримує заробітну плату і має можливість надавати кошти на утримання дітей. Предмет позову становить вимога про стягнення щомісяця з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Сторони не скористалися правом брати участь у судовому засіданні. Представник позивача просила суд про розгляд справи у її відсутність, задовольнити позов повністю (а.с. 35). На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, [PERSON] та\~ [PERSON] \~є батьками дітей - [PERSON] , [INFO] (а.с. 7) та [PERSON] , [INFO] (а.с. 8), що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких надані позивачем. Діти мешкають разом із позивачем та перебувають на утриманні позивача. Відповідач мешкає окремо від дітей, матеріально дітей не утримує. Спірні правовідносини виникли із обов`язку батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття та регулюються ст. 27 Конвенції про права дитини, ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 180, ч. 3 ст. 181, ст. 182, ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України. Процесуальні дії у справі: -ухвалою Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.03.2023 р. відкрито провадження у цивільній справі. Дослідив докази, надані в порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України в межах заявлених вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 р. та яка набула чинності для України 27.09.1991 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та за ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Оскільки обов`язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов`язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, оскільки сторони не досягли згоди з означеного питання. Суд враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також обов`язок відповідача утримувати неповнолітню дитину на підставі зазначених вище правових норм. Вочевидь, що нормальне існування людини, функціонування\~ її організму та збереження її здоров`я потребує матеріальних цінностей (грошових коштів) для придбання набору\~продуктів харчування, а також мінімального набору\~непродовольчих товарів \~та мінімального набору\~послуг, необхідних для задоволення основних потреб\~ людини. Матеріальних цінностей потребує навіть мінімально прийнятий рівень життя (ч. 3 ст. 82 ЦПК України). Згідно ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини (діти є малолітніми, потребують утримання); 2) відсутність доказів про стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) відсутність доказів про наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) відсутність доказів про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) відсутність доказів про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття (ч. 2 ст. 183 СК України). Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч. 3 ст. 183 СК України). Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Обов`язок по утриманню дитини може здійснюватися у добровільному, примусовому та договірному порядку. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначені законом. Під способом надання утримання слід розуміти погоджену сторонами натуральну або грошову форму утримання (ст.186 СК України). Сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, також суд враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також приймаючи до уваги обов`язок відповідача утримувати неповнолітніх дітей на підставі описаних вище норм права, вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів не є завищеним, тому наявні підстави для стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову; на виконання п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved