Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до Нетішинського міського суду Хмельницької області з\~позовом до\~ [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначається, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.09.2020, однак через несумісність характерів, різні моральні цінності та погляди на життя спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з чим із червня 2020 року вони з відповідачем припинили спільне проживання та ведення домашнього господарства. Позивач переконана, що відновлення сімейних відносин та збереження шлюбу з відповідачем неможливі.\~Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем, про те відповідач як батько також приймає участь в утриманні сина, про що був укладений нотаріальний договір про сплату аліментів. 10.04.2023 суддею було відкрите провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін (а.с. 14). 26.04.2023\~відповідач надав суду відзив на позов, в якому фактично позов визнав, зазначивши, що спільне життя подружжя не склалося через різні погляди на подружнє життя та ведення домашнього господарства (а.с. 18-19). Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін від останніх не надійшло. Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які містяться в матеріалах справи як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 01.09.2020 Нетішинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) під актовим записом № 99, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] (а.с. 6). Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Як наголошується у\~ст. 24 Сімейного кодексу України,\~шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних відносин чи їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Із позовної заяви та відзиву на позов судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося через несумісність характерів, різні моральні цінності, погляди на подружнє життя та ведення домашнього господарства, у зв`язку з чим із червня 2020 року вони припинили спільне проживання. Позивач переконана, що відновлення сімейних відносин та збереження шлюбу з відповідачем неможливі. Їх спільна малолітня дитина залишається проживати з позивачем. Відповідачем не надано суду доказів, які спростовують доводи позивача, а також не надано доказів, які підтверджують можливість подальшого спільного життя подружжя та збереження їх шлюбу. У свою чергу, із наданої суду письмової заяви відповідача вбачається, що останній не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У ч. 3 ст. 105 СК України зазначається, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності до\~ ст. 112 СК України\~шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що відповідач надав суду заяву, в якій безумовно визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому судом враховано, що у справі відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, оскільки судом встановлено, що сім`я сторін розпалася, позивач наполягає на розлученні, а відповідач не заперечує проти цього та не виявляє бажання вжити заходів для збереження шлюбу з позивачем, суд вважає за необхідне задовольнити позовну заяву повністю та розірвати шлюб між ними. Також відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1073,60 грн підтверджується квитанцією від 27.03.2023 (а.с. 1). Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених нею судових витрат у вигляді судового збору у вказаному розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: approved