Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідачку батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини. В обґрунтування заявлених позовних вимог вказує, що 06.12.2016 між позивачем та відповідачкою був укладений шлюб, що зареєстрований Тбіліським відділом реєстрації актів цивільного стану Агентства розвитку державної служби № 01161026584. [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] . 21.12.2020 донька, на підставі рішення ГУ ДМС України у Харківській області від 10.12.2020, зареєстрована громадянкою України, що підтверджується Довідкою про реєстрацію особи громадянином України № [NUMBER] від 21.12.2020 та Паспортом громадянина України для виїзду за кордон № [NUMBER] від 11.02.2021. З лютого 2021 року позивач з відповідачкою припинили проживати разом однією сім`єю і не були пов`язані спільним побутом. У вересні 2021 року донька приїхала разом з позивачем з Грузії до України. З 22.09.2021 донька проживає разом з позивачем в Україні та перебуває на його утриманні, позивачем здійснюється турбота про доньку, створюються належні умови для її проживання, навчання та гармонійного розвитку. У жовтні 2021 донька почала відвідувати у м. Харкові дитячий садок №264. До 04.03.2022 позивач з дитиною проживали за адресою: [ADDRESS] . Однак, 05.03.2022 були змушені виїхати з міста Харкова, у зв`язку з війною в Україні та періодичними обстрілами міста Харкова, оскільки, залишатися в місті було небезпечно для їхнього життя. Позивач з донькою переїхали до [ADDRESS] та отримали довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №2613-7000665402 від 31.03.2022, №2613-7000664692 від 31.03.2022. 06.04.2022 комісією Старокривотульського старостинського округу Тисменицької міської ради Івано-Франківської області у складі старости Назарука В.M., діловода Сидорук JI.B. та соціального фахівця Бабій О.І. здійснено перевірку умов проживання доньки з позивачем за адресою: [ADDRESS] . За результатами перевірки складено Акт обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї №13 від 06.04.2022, в якому зазначено, що умови проживання задовільні, позивачем здійснюється належний догляд за своєю донькою. Сторонніх осіб, що можуть здійснювати догляд за дитиною не встановлено, місце знаходження матері [PERSON] невідоме. Окрім того, Старокривотульським старостинським округом Тисменицької міської ради Івано-Франківської області видано Довідку №29 від 06.04.2022 про те, що позивач зі своєю донькою дійсно проживають за адресою: [ADDRESS] . 19.05.2022 шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розлучення в Грузії № [NUMBER] . На території України шлюб позивачем не укладався, що підтверджується Заявою від 04.04.2022, справжність його підпису, на якій посвідчено приватним нотаріусом Івано- Франківського міського нотаріального округу Девляшевським A.B., зареєстровано в реєстрі за №1934. Позивач вказує, що на сьогоднішній день вже рік як відповідачка не приїздила до України до доньки, не приймала участі в її вихованні та утриманні. Відповідачка не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, будь-якої участі у додаткових витратах не бере, протягом всього часу проживання доньки разом з позивачем, матір не намагалась забрати її до себе, не вчинила жодних дій для можливості бачитись з донькою. Згідно з рішенням Виконавчого комітету Тисменицької міської ради Івано-Франківської області від 03 жовтня 2022 року №01/02-108 про вирішення спорів між батьками щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] вирішено затвердити висновок органу опіки та піклування про вирішення даного спору. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування про вирішення спорів між батьками щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , з урахуванням рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тисменицької міської ради від 29.09.2022, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, вважали за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2022 року у цивільній справі №352/1005/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , служби у справах дітей Тисменицької міської ради Івано-Франківської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Виконавчого комітету Тисменицької міської ради Івано-Франківської області про визначення місця проживання дитини задоволено частково позов [PERSON] . Визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] . В задоволенні позову в частині позовних вимог до Служби у справах дітей Тисменицької міської ради Івано-Франківської області - відмовлено. Батько [PERSON] на даний час проживає з дочкою в [ADDRESS] що підтверджується відповідними Довідками від 11.03.2023 №5612-5002635472 та 5612-5002635469 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. На сьогоднішній день, проживання доньки з позивачем якнайкраще відповідає її інтересам та забезпечує її розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, оскільки донька вже майже рік безперервно проживає з [PERSON] , у них встановлений дуже тісний емоційний контакт (прив`язаність), а тому якщо дитина потрапить в інше середовище, де буде змінено її щоденне та комфортне життя, вона отримає сильний стрес, що призведе до психологічної травми, яка може негативно вплинути на подальший всебічний розвиток та психоемоційний стан людини. Батько дитини [PERSON] повністю утримує дитину матеріально, займається вихованням, влаштував дочку до дитячого садочку, здійснює медичне лікування та догляд дочки в медичних закладах та відвідування лікарів, що підтверджується укладеною Декларацією №0001-Т098-9900, Випискою із медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого №994 20.04.2022, консультаційним висновком спеціаліста №3923 від 30.01.2023, консультаційним висновком спеціаліста №4859 від 14.02.2012 №110, медичним записом лікаря від 03.02.2023, записами в медичні карті дитини від 15.12.2022, 05.01.2022, 06.02.2023, 28.02.2023. Ухвалою суду від 03 квітня 2023 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі та зобов`язав орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради надати до суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки. Ухвалою суду від 05.05.2023 витребувано з Державної прикордонної служби України (01601, м.Київ, вул.Володимирська, 26) інформацію про перетин кордону України громадянкою Грузії [PERSON] ( [PERSON] ), [INFO] , паспорт (passport) [NUMBER] , особистий номер (ID): [NUMBER] , за період з 01.02.2021 по даний час. В підготовче судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивача 06 червня 2023 року надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. У поданій до суду заяві від 05 червня 2023 року відповідачка просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, наслідки визнання позову їй роз`яснені та зрозумілі. Представниця третьої особи в судове засідання не з`явилася. Натомість, 07 червня 2023 року подала до суду заяву, в якій просить судове засідання проводити без участі представника органу опіки. Вказала, що висновок Органу опіки та піклування від 06.06.2023 № 08-1266 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON] підтримує, позов просить задовольнити. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 06.12.2016 між позивачем та відповідачкою був укладений шлюб, що зареєстрований Тбіліським відділом реєстрації актів цивільного стану Агентства розвитку державної служби № 01161026584. Під час шлюбу [INFO] у сторін народилась донька [PERSON] , про свідчить копія перекладу з грузинської мови на українську свідоцтва про народження № [NUMBER] , виданого 30.11.2016 Тбіліським відділом реєстрації актів цивільного стану Агентства розвитку державної служби, актовий запис № 01161027071. Згідно довідки про реєстрацію особи громадянином України № [NUMBER] від 21.12.2020 [PERSON] на підставі рішення ГУ ДМС України у Харківській області від 10.12.2020, зареєстрована громадянкою України. Як стверрджується довідкою від 10.03.2023 № 235, виданою головою ЖК "Приозерний, 71" у м.Харкові, з 22.10.2021 донька проживає разом з позивачем в Україні. Як встановлено судом, позивач з донькою переїхали до [ADDRESS] та отримали довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №2613-7000665402 від 31.03.2022, №2613-7000664692 від 31.03.2022. Згідно з матеріалами справи, 06.04.2022 комісією Старокривотульського старостинського округу Тисменицької міської ради Івано-Франківської області у складі старости Назарука В.M., діловода Сидорук JI.B. та соціального фахівця Бабій О.І. здійснено перевірку умов проживання доньки з позивачем за адресою: [ADDRESS] . За результатами перевірки складено Акт обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї №13 від 06.04.2022, в якому зазначено, що умови проживання задовільні, позивачем здійснюється належний догляд за своєю донькою. Сторонніх осіб, що можуть здійснювати догляд за дитиною не встановлено, місце знаходження матері [PERSON] невідоме. Окрім того, Старокривотульським старостинським округом Тисменицької міської ради Івано-Франківської області видано Довідку №29 від 06.04.2022 про те, що позивач зі своєю донькою дійсно проживають за адресою: [ADDRESS] . 19.05.2022 шлюб між позивачем та відповідачкою було розірвано, що стверджується свідоцтвом про розлучення в Грузії № [NUMBER] . На території України шлюб позивачем не укладався, що підтверджується заявою від 04.04.2022, справжність його підпису, на якій посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Девляшевським A.B., зареєстровано в реєстрі за №1934. Рішенням Виконавчого комітету Тисменицької міської ради Івано-Франківської області від 03 жовтня 2022 року №01/02-108 про вирішення спорів між батьками щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] вирішено затвердити висновок органу опіки та піклування про вирішення даного спору. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування про вирішення спорів між батьками щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , з урахуванням рекомендацій комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Тисменицької міської ради від 29.09.2022, з метою забезпечення реалізації прав, свобод та законних інтересів дитини, вважало за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2022 року у цивільній справі №352/1005/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , служби у справах дітей Тисменицької міської ради Івано-Франківської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Виконавчого комітету Тисменицької міської ради Івано-Франківської області про визначення місця проживання дитини задоволено частково позов [PERSON] . Визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] . На даний час [PERSON] проживає з донькою в місті Рівне за адресою: [ADDRESS] , що стверджується відповідними Довідками від 11.03.2023 №5612-5002635472 та 5612-5002635469 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Судом встановлено, що позивач здійснює медичне лікування та догляд доньки в медичних закладах, що стверджується укладеною декларацією №0001-Т098-9900, випискою із медичної карти амбулаторного стаціонарного хворого №994 20.04.2022, консультаційним висновком спеціаліста №3923 від 30.01.2023, консультаційним висновком спеціаліста №4859 від 14.02.2012 №110, медичним записом лікаря від 03.02.2023, записами в медичні карті дитини від 15.12.2022, 05.01.2022, 06.02.2023, 28.02.2023. До матеріалів справи позивачем також долучено копію перекладу з англійської, ірландської мов на українську мову документу, що виданий Міністерством юстиції та рівності Ірландії, довідковий номер 2076787-ІРРА-22 від 19.04.2022, що засвідчує факт перебування відповідачки в країні Ірландії, до якої вона звернулась за захистом та прагне отримати статус біженки. Згідно з інформацією від 11.05.2023 № 91-21710/18/23-Вих, що надійшла від Державної прикордонної служби України, [PERSON] залишила територію України 19.02.2021. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради №08-1266, який надійшов до суду 07.06.2023, слідує, що вихованням дитини займається батько [PERSON] . Питання про позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно дитини: [PERSON] , [INFO] , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 24.05.2023. Комісія, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи прийняла рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] . Частиною першою статті 165 Сімейного кодексу України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Нормами ст.150 СК України та ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлені обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч.4 ст.155 СК України). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідачка не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітньоїх доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується заявою від 05 червня 2023 року. Відповідачка, яка протягом тривалого часу не піклується про фізичний та духовний стан дитини, не спілкується з нею, не цікавиться її життям, навчанням та здоров`ям, не створює умов для отримання нею освіти, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо дитини, що суд розцінює як ухилення відповідачки від виконання материнських обов`язків. Таким чином, визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовна вимога про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги стосовно стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає, що відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно з ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідачки на користь позивача, суд враховує визнання позову зі сторони відповідачки, відсутність будь-яких відомостей про наявність у відповідачки захворювань, тобто відповідачка є особою працездатною, а також відсутність належних та допустимих доказів, які б свідчили про перебування на утриманні відповідачки інших осіб. Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дітей судом не встановлено. Як слідує зі змісту позовної заяви, позивач просить стягувати з відповідачки аліменти на утримання їхньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку відповідачки. Судом враховується, що положенням Цивільно-процесуального кодексу визначено, що аліменти у розмірі 1/4 частини доходів можуть бути стягнуті судом у порядку наказного (безспірного) провадження, що є фактичним законодавчим визначенням оптимального і звичайно прийнятого розміру аліментів на одну дитину. З урахуванням викладеного, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачкою повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України), суд дійшов висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідачки у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та в першу чергу інтересам дитини та не порушить прав сторін. Зважаючи на обставини, які викладені вище, суд дійшов висновку про задоволення позову і в частині вимоги про стягнення аліментів. Статтею 79 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 28 березня 2023 року. Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved