Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступним.В межах ВП [NUMBER] постановою від 10.08.2016 року ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві було накладено арешт на все нерухоме майно боржника [PERSON] , де стягувачем є ПАТ «Дельта Банк». Позивачка є власником квартири за адресою [ADDRESS] , яка є предметом іпотеки за договором іпотеки від 17.06.2008, укладеного між Боржником та ПАТ «УкрСиббанк» в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №11360775000 від 17.06.2008. В подальшому 08.12.2011 у Боржника змінився кредитор з ПАТ «УкрСиббанк» на ПАТ «Дельтабанк» за договором купівлі-продажу права вимоги, який і був Стягувачем за вказаним виконавчим провадженням [NUMBER]. Згодом, а саме 24.05.2019 кредитор змінився з ПАТ «Дельтабанк» на ТОВ «Фінансова компанія «ГЕФЕСТ» (код ЄДРПОУ 42350033) на підставі договору про відступлення прав вимоги за вказаними правочинами. Нарешті, 15.10.2019 року ТОВ «ФК «ГЕФЕСТ» уступив право вимоги новому кредитору [PERSON] (ід.номер [NUMBER] ), який отримав від позивача вся суму боргу та відповідно не має до неї жодних майнових претензій.30.03.2020 року позивач звернувся до органів виконавчої служби з клопотанням про скасування вищевказаного арешту в межах [NUMBER]. 27.04.2020 третя особа листом за вих. №88650 відмовила позивачу у скасуванні арешту, оскільки ним 24.11.2016 винесено постанову про повернення виконавчого листа та відсутності підстав для її скасування вже після повернення виконавчого листа. За таких обставин, представник позивача просить суд зняти арешт з усього майна [PERSON] , який був накладений Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби у м. Києві постановою про накладення арешту на все майно боржника від 10.08.2016 р., винесену в межах виконавчого провадження № [NUMBER], а саме квартиру [ADDRESS] . Провадження у справі відкрито 24.02.2021 р., відповідно до приписів ст. ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про її розгляд за правилами загального позовного провадження. Позивач просив розглянути справу за її відсутності та задовольнити заявлені вимоги. Надала згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідачі, їхні представники в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Відзиви на позов у встановленому законом порядку не подавали. За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Також встановлено, що зазначена квартира є предметом іпотеки за договором іпотеки від 17.06.2008 р., укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 11360775000 від 17.06.2008 р. та договором про надання споживчого кредиту № 11360776000 від 17.06.2008 р. Копія свідоцтва про укладення шлюбу свідчить про те, що [PERSON] після реєстрації шлюбу в Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві 02.07.2010 р. отримала прізвище чоловіка - [PERSON] . В подальшому, про що свідчить Акт прийому - передачі документації за договором купівлі - продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 р., право вимоги за кредитним договором № 11360775000 від 17.06.2008 р. перейшло до нового кредитора - ПАТ «Дельта - Банк». Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві 10.08.2016 в межах в межах виконавчого провадження [NUMBER] винесено постанови про арешт нерухомого майна боржника [PERSON] , стягувач - ПАТ «Дельта Банк». Довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна свідчить про те, що на підставі вищезазначеної постанови арешт накладено на кв. [ADDRESS] . Як вбачається з відповіді Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27.04.2020 р., згідно з відомостями в АСПВ (спецрозділ), на виконанні Відділу перебувало виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 761/11151/13-ц від 19.02.2016 р. виданого Шевченківським районним судом м . Києва, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу у розмірі 1 048 758,10 грн. 24.11.2016 р. державним виконавцем на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. 24.05.2019 р. ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір №1436/К купівлі-продажу майнових прав з ТОВ «Фінансова компанія «Гефест», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л., за умовами якого передало право вимоги за кредитним договором № 11360775000 від 17.06.2008 р. 15.10.2019 р. ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» передало право вимоги за кредитним договором № 11360775000 від 17.06.2008 р. новому кредитору - [PERSON] на підставі договору № 15102019/2 купівлі - продажу прав вимоги. 16.10.2019 р. [PERSON] надав [PERSON] розписку, зі змісту якої вбачається, що позивачем передано грошові кошти у розмірі 1 048 758,10 грн. на виконання умов кредитного договору № 11360775000 від 17.06.2008 р. Також зазначена розписка свідчить про те, що новий кредитор не має претензій до [PERSON] . Під час розгляду справи доказів зворотного отримано не було. 30.03.2020 року представник позивача звернувся до Шевченківського РВ ДВС м. Києва з клопотанням про скасування арешту, накладеного на майно [PERSON] в межах [NUMBER]. 27.04.2020 відповідач листом за вих. №88650 відмовив у задоволенні клопотання представника [PERSON] у зв`язку із тим, що 24.11.2016 р. державним виконавцем на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. За приписами ч. 4 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження», де підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Відповідно до ч.5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий лише за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п.1 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Представник позивача вказує, що позбавлений права вільно розпоряджатися всім своїм майном у зв`язку із наявним арештом, що є порушенням прав [PERSON] за відсутності боргових зобов`язань. Враховуючи, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця не оскаржуються, оскільки вищевказане рішення було прийнято в порядку, установленому ЗУ «Про виконавче провадження», але наразі відповідним органом державної виконавчої служби такий арешт не може бути знятий, за відсутності повноважень, у відповідності до вимог ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», позивач звертається до суду за захистом свого майнового права. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, яким і є позивач. Відповідачами в справі є особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення . Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вирішуючи спір по суті, суд бере до уваги ту обставину, що після повернення виконавчого документа про стягнення з боржника кредитної заборгованості особа, яка придбала право вимоги підтвердила повне виконання зобов`язань за кредитним договором та від неї не надійшло не заперечень щодо зняття арешту із майна [PERSON] . Законом України "Про виконавче провадження" не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу. Верховний Суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11. Враховуючи те, що на даний час [PERSON] не має можливості належним чином здійснювати своє право власності на належне йому майно, за відсутності доказів для висновку щодо наявності підстав для перебування майна під арештом, а відповідний орган позбавлений можливості самостійно зняти арешт з майна, суд вважає за можливе задовольнити заявлені [PERSON] вимоги. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved