Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 26.08.2017 між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Від шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Сімейне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені з початку березня 2022 року. Подальше сумісне проживання є неможливим та суперечить її інтересам. На підставі викладеного, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач у судове засідання не з`явилась, але в матеріалах справи є заява про розгляд справи без участі позивача. Позивач позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, але в матеріалах справи є заява про розгляд справи без його участі. Також відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому викладені обставини у позовній заяві визнав. Не заперечував проти задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що 26.08.2017 у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві (актовий запис № 2062) сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази\~подаються сторонами\~та іншими\~учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують протягом тривалого часу, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе, а тому, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам. Частиною третьою\~статті 105\~СК України\~передбачено,\~що шлюб\~припиняється внаслідок\~його розірвання\~за позовом\~одного з\~подружжя на\~підставі рішення\~суду,\~відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення.

Outcome: approved