Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

Позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з указаним позовом, за яким просив стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти (пенсію) в сумі 2 654,16 грн. В обгрунтування позову зазначає, що відповідач перебував на обліку як отримувач пенсії по втраті годувальника. Відповідно до довідки від 14.09.2018р. №1367 відповідач зарахований на навчання (денна форма) до Національної академії СБУ 09.08.2015р., передбачений термін закінчення навчання - 10.02.2019р. Матеріали пенсійної справи відповідача були приведені у відповідність до чинного законодавства та в результаті проведеного перерахунку 31.07.2019р. у зв`язку з перебуванням у закладах держзабезпечення була нарахована переплата (рішення 930010839304 від 31.07.2019р.). З метою досудового врегулювання питання щодо відшкодування надмірно виплачених коштів у сумі 2 654,16 грн. на адресу відповідача направлявся лист від 29.08.2019р. №191826/04, який ним проігноровано, безпідставно отримані бюджетні кошти не повернуті. На підставі наведеного, позивач просив стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти в розмірі 2 654,16 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.04.2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, судом встановлено наступне. [PERSON] перебував на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Голосіївський район) як отримувач пенсії по втраті годувальника. Як зазначає позивач, при приведенні у відповідність до чинного законодавства матеріалів пенсійної справи відповідача, було виявлено нараховану переплату. З метою досудового врегулювання питання щодо відшкодування виплачених надміру коштів за період з 01.09.2018р. по 28.02.2019р. в сумі 2 654,16 грн. на адресу відповідача був направлений лист №19/826/04 від 29.08.2019р., проте даний лист був відповідачем проігнорований та безпідставно отримані бюджетні кошти в розмірі 654,16 грн. повернуті відповідачем не були. Згідно з п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тобто, згідно з даною нормою закону поверненню підлягають лише кошти, якщо їх виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату, та в разі недобросовісності з боку набувача. За відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача такі кошти поверненню не підлягають. Така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 22.01.2014 року у справі № 6-151цс13 та від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс 14, яка, з точки зору ч. 4 ст. 263ЦПК України, має враховуватися судом. Виходячи з аналізу ст. 1215 ЦК України, обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів. Крім того, порядок та підстави повернення суми пенсій визначено Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення». Так, відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання, визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21.03.2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15.05.2003 року № 374/7695. Зі змісту п. 3 цієї Постанови вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпний і розширеному тлумаченню не підлягає. Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини особи, яка отримує пенсію, а саме через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Таким чином, без встановлення фактів недобросовісної поведінки відповідача та наявності рахункової помилки при виплаті пенсії, відсутні підстави для стягнення з нього надмірно виплаченої суми пенсії відповідно до ст. 1212 ЦК України, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог повністю. Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача.

Outcome: dismissed