Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заявник, [PERSON] , звернулась до суду з уточненою заявою, в якій просить суд встановити факт належності їй державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД-06 №944, площею 0,081 га, розташованої на території Біляївської міської ради, виданого на підставі рішення Біляївської міської ради №42 від 14.12.1993 року, на ім`я [PERSON] , для індивідуального садівництва. Свою заяву заявник мотивує тим, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю, їй, [PERSON] , належить земельна ділянка площею 0,081 га, для індивідуального садівництва, яка розташована на території Біляївської міської ради. При видачі вищевказаного документу було допущено помилки, а саме в державному акті на право приватної власності на землю зазначено, що його видано « [PERSON] », що не збігається із записом її прізвища та по батькові в паспорті громадянина України. Дані неточності є перешкодою для присвоєння кадастрового номера земельній ділянці та проведення державної реєстрації права власності. Заявник немає можливості виправити вказані розбіжності, у зв`язку з чим звернулась до суду з заявою про встановлення відповідного юридичного факту. Заявник в судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Від Біляївської міської ради Одеського району Одеської області надійшла заява, в якій вони зазначили, що не заперечують проти задоволення заяви з врахуванням уточнення заявлених вимог та просять розглянути справу без участі їх представника. 18.04.2023 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій просить відмовити у задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на те, що вона передала [PERSON] земельну ділянку по [ADDRESS] , а остання передала [PERSON] земельну ділянку в кооперативі «Зелений Хутір», тобто вони фактично обмінялись земельними ділянками, але оформити обмін належним чином, тобто нотаріально було неможливо, у зв`язку з тим, що у державних актах були допущені помилки. Крім того, зазначила, що має намір звернутись до суду з позовом про визнання за собою право власності на земельну ділянку, яка є предметом цієї заяви, за набувальною давністю. Однак, на підтвердження вищевикладених обставин, будь-яких доказів суду не надано, на час розгляду справи інформації про звернення [PERSON] до суду з позовною заявою не надходило, а відтак відсутні підстави вважати, що існує спір про право, тому справа підлягає розгляду у порядку окремого провадження. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення Біляївської міської ради народних депутатів №42 від 14.12.1993 року [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,081 га, для індивідуального садівництва, яка розташована на території Біляївської міської ради. Акт зареєстровано\~в Книзі\~записів державних\~актів на\~право приватної\~власності на\~землю за\~ОД-06\~№944\~та 24.06.1994\~року Біляївською\~міською радою\~народних депутатів\~видано [PERSON] державний акт на право приватної власності на землю серії ОД-06 № 944. При видачі вказаного державного акту у написанні прізвища та по батькові особи, якій передається земельна ділянка допущено помилки. Так встановлено, що замість вірного « [PERSON] », було вказано невірне « [PERSON] ». Відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 12.04.2002 року Біляївським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційного номеру облікової картки платника податків, прізвище заявника зазначено як « [PERSON] », а по батькові « [PERSON] ». Як вбачається з довідки №133/04-01 від 16.05.2023 року [PERSON] , [INFO] , дійсно належить земельна ділянка згідно державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ОД-06 №944 від 24.06.1994 року. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. За правилами п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, яка через розбіжності в написанні її прізвища та по батькові в державному акті на право приватної власності на землю, не може в повному обсязі реалізувати свої права, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved