Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

22.12.2022 року Дніпровська міська рада звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просила суд: 1. усунути перешкоди Дніпровській міській раді у користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] , ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО» знести самочинно побудовану автозаправну станцію, загальною площею 9,1 кв.м., яка складається з: літ. А операторська, літ. Б навіс, літ. В під Б резервуар, літ. Г під Б колонка, літ. Д навіс, літ. Е вбиральня, літ. Ж під Д резервуар, літ. З під Д колонка, І мостіння, № 1 огорожа, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1891350112101; 2. припинити право власності та скасувати державну реєстрацію на нерухоме майно автозаправну станцію, загальною площею 9,1 кв.м., опис: літ. А операторська, літ. Б навіс, літ. В під Б резервуар, літ. Г під Б колонка, літ. Д навіс, літ. Е вбиральня, літ. Ж під Д резервуар, літ. З під Д колонка, І мостіння, № 1 огорожа, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1891350112101) із закриттям розділів за наступними особами: - за [PERSON] , номер запису про право власності: 32766712, що внесений 06.08.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. як державним реєстратором, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1891350112101; - за Товариством з обмеженою відповідальністю «ДЖЕРМАН ДНІПРО», номер запису про право власності: 33663173, що внесений 10.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1891350112101. Позов мотивований тим, що з інформації, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Дніпровській міській раді стало відомо, що 06.08.2019 року приватним нотаріусом ДМНО Дніпропетровської області Деллаловим А.О. внесено запис про право власності № 32766712 за [PERSON] на об`єкт нерухомого майна автозаправну станцію, загальною площею 9,1 кв.м., опис: літ. А операторська, літ. Б навіс, літ. В під Б резервуар, літ. Г під Б колонка, літ. Д навіс, літ. Е вбиральня, літ. Ж під Д резервуар, літ. З під Д колонка, І мостіння, № 1 огорожа, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Підставою виникнення права власності є дозвіл на виконання будівельних робіт, серія та номер: 214/2010-04,виданий 30.08.2010 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області та декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ДП 14211046429, виданий Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області. ДАБІ у Дніпропетровській області листом від 20.03.2020 року № 1004-1.14/742 повідомила, що згідно з даними реєстру, ведення якого розпочато з 20.05.2011 року та відповідно до пошуку серед матеріалів архівних справ Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області (з 01.01.2008 по 20.05.2011 року) відсутні інформація щодо реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ДП 14211046429 та щодо видачі дозволу на виконання будівельних робіт № 214/2010-04 від 30.08.2010 року. Також листом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради від 24.03.2020 року № 4/1-135 надано інформацію, що в архіві Управління відсутня інформація щодо реєстрації документів, що дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою: [ADDRESS] . Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради листом від 11.03.2020 року № 4/11-1191 повідомив, що станом на 03.03.2020 року інформацією за результатами пошуку за адресою земельної ділянки у Системі не виявлено реєстраційних записів щодо договорів оренди земля, укладених між міською радою та юридичними або фізичними особами на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Земельна ділянка, на якій розташоване самочинно побудоване нерухоме майно по [ADDRESS] належить територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності. Оскільки спірне нерухоме майно було побудоване на земельній ділянці не відведеній для вказаної мети та за відсутності декларації про початок будівельних робіт та декларації про готовність об`єкту до експлуатації, а також доказів про те, що майно було введено в експлуатацію свідчить про відсутність правових підстав вважати, що [PERSON] набув право власності на нього. 14.08.2019 року між [PERSON] та ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО» був укладений іпотечний договір, предметом якого є спірна автозаправна станція. На підставі іпотечного договору приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. як державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про іпотеку: 32822648, запис про обтяження: 32822653, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1891350112101. В подальшому на підставі нотаріально посвідченої заяви від 07.10.2019 року № 368 вказане нерухоме майно за іпотечним договором перейшло до ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО», про що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис про право власності: 33663171, на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером: 1891350112101. Оскільки спірний об`єкт нерухомого майна є об`єктом самочинного будівництва, [PERSON] не набув права власності на нього та у останнього були відсутні правові підстави для розпорядження даним об`єктом. 07\~червня 2021\~року ТОВ\~«ДЖЕРМАН ДНІПРО»\~звернулось до\~суду з\~зустрічним позовом,\~в якому\~просило визнати\~дійсним іпотечний\~договір,\~укладений 14.08.2019\~року між\~ТОВ «ДЖЕРМАН\~ДНІПРО» як\~іпотекодержателем та [PERSON] як іпотекодавцем, який був посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. та зареєстрований в реєстрі за № 296; визнати ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО» добросовісним набувачем об`єкту нерухомого майна автозаправної станції, загальною площею 9,1 кв.м., яка складається з: літ. А операторська, літ. Б навіс, літ. В під Б резервуар, літ. Г під Б колонка, літ. Д навіс, літ. Е вбиральня, літ. Ж під Д резервуар, літ. З під Д колонка, І мостіння, № 1 огорожа, яке розташоване за адресою: реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1891350112101. Зустрічний позов мотивований тим, що на даний час право приватної власності на автозаправну станцію, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО», номер запису про право власності: 33663173, що внесений 10.10.2019 року о 18:24:04, підставою виникнення права власності є видані приватним нотаріусом ДМНО Деллаловим А.О. заява серія та номер 368, виданий 07.10.2019 року та договір іпотеки, серія та номер 296, виданий 14.08.2019 року, підставою внесення запису про право власності є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49156745 від 15.10.2019 року приватного нотаріуса ДМНО Деллалова А.О. На момент даного договору нерухоме майно: автозаправна станція за адресою: [ADDRESS] належало іпотекодавцю на праві приватної власності і було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 10.10.2019 року ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО» та приватний нотаріус ДМНО Деллалов А.О. виконали усі передбачені законом вимоги під час укладання і посвідчення вищезазначеного іпотечного договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань, забезпечених іпотекою за договором, було здійснено цілком законно. Іпотечний договір від 14.08.2019 року, укладений в письмовій формі, посвідчений нотаріально та містить всі істотні умови договору, тобто у повному обсязі відповідає нормам чинного законодавства України та жодним чином їм не суперечить. ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО» є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна. На момент укладення іпотечного договору від 14.08.2019 року [PERSON] мав право на відчуження зазначеного майна, оскільки воно належало саме йому, що було перевірено у встановленому законом порядку. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.05.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. У судовому засіданні 23.02.2023 року ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним. 08.06.2023\~року в\~судовому засіданні\~ухвалою, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник Дніпровської міської ради позовні вимоги підтримав в повному обсязі, зустрічний позов не визнав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Відзив на первісний та/або зустрічний позови не надав. Представник «ДЖЕРМАН ДНІПРО» у судовому засіданні позовні вимоги Дніпровської міської ради не визнала, зустрічний позов підтримала в повному обсязі. У відзиві на позов представник відповідача, посилаючись на необґрунтованість доводів позову Дніпровської міської ради, просила відмовити в задоволенні позову. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Деллалов А.О. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщався належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, дійшов наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 06.08.2019 року приватним нотаріусом ДМНО Дніпропетровської області Деллаловим А.О. внесено запис про право власності № 32766712 за [PERSON] на об`єкт нерухомого майна автозаправну станцію, загальною площею 9,1 кв.м., опис: літ. А операторська, літ. Б навіс, літ. В під Б резервуар, літ. Г під Б колонка, літ. Д навіс, літ. Е вбиральня, літ. Ж під Д резервуар, літ. З під Д колонка, І мостіння, № 1 огорожа, яка розташована за адресою: [ADDRESS] ; підстава виникнення права власності: дозвіл на виконання будівельних робіт, серія та номер: 214/2010-04, виданий 30.08.2010 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області та декларація про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ДП 14211046429, видана Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області (а.с. 26-29, том 1). ДАБІ у Дніпропетровській області листом від 20.03.2020 року № 1004-1.14/742 повідомила, що згідно з даними реєстру, ведення якого розпочато з 20.05.2011 року та відповідно до пошуку серед матеріалів архівних справ Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області (з 01.01.2008 по 20.05.2011 року) відсутня інформація щодо реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, серія та номер: ДП 14211046429 та щодо видачі дозволу на виконання будівельних робіт № 214/2010-04 від 30.08.2010 року (а.с. 10, том 1). Листом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради від 24.03.2020 року № 4/1-135 надано інформацію, що в архіві Управління відсутня інформація щодо реєстрації документів, що дають право на виконання будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20, том 1). Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради листом від 11.03.2020 року № 4/11-1191 повідомив, що станом на 03.03.2020 року інформацією за результатами пошуку за адресою земельної ділянки у Системі не виявлено реєстраційних записів щодо договорів оренди земля, укладених між міською радою та юридичними або фізичними особами на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19, том 1). 14.08.2019 року між [PERSON] та ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО» був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. за реєстровим № 297, предметом якого є спірна автозаправна станція (а.с. 21-25, том 1). На підставі іпотечного договору приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. як державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про іпотеку: 32822648, запис про обтяження: 32822653, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1891350112101 (а.с. 26-27, том 1). В подальшому на підставі нотаріально посвідченої заяви від 07.10.2019 року за № 368 вказане нерухоме майно за іпотечним договором перейшло до ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО», про що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис про право власності: 33663171, на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером: 1891350112101 (а.с. 26-27, том 1). За загальним правилом, передбаченим статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з частиною першою статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад. Відповідно до частин першої, другої статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування, землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону. Згідно із частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У частинах першій, другій статті 373 ЦК України зазначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Звертаючись до\~суду із\~цим позовом,\~Дніпровська міська\~рада,\~як представницький\~орган територіальної\~громади міста\~Дніпра,\~у володінні\~якої знаходяться\~землі комунальної\~власності,\~просила усунути\~їй перешкоди\~у користуванні\~земельною ділянкою\~і зобов`язати\~ [PERSON] \~та ТОВ\~«ДЖЕРМАН ДНІПРО»\~знести самочинно\~збудоване нерухоме\~майно \~автозаправну станцію,\~яка розташована\~за адресою:\~ [ADDRESS] ;\~припинити право\~власності і\~скасувати державну\~реєстрацію права\~власності [PERSON] та ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО» на вказаний об`єкт нерухомого майна. У частині другій статті 212 ЗК України зазначено, що приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Також необхідно зазначити, що відповідно до положень статті 377 ЦК України, статті 120 ЗК України діє принцип слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, що на ній розташована. У разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку право на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на розташовані на земельній ділянці об`єкти, оскільки право власності на будівлі з усіма притаманними для власності складовими володіння, користування, розпорядження ними, неможливе без перебування у власника будівель земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомості, у власності або користуванні. За висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 921/158/18, згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття. Водночас, з огляду на принцип слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, що на ній розташована, а також фактичні обставини створення об`єкту нерухомості на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , правовий режим зазначеного об`єкта будівництва як самочинного не створює підстав для виникнення прав на земельну ділянку. Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду у справі № 910/19726/17 від 20 вересня 2018 року, постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 916/2791/13 від 07 квітня 2020 року та у справі № 680/214/16-ц від 23 червня 2020 року. Відповідно до частин першої-четвертої статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18) та від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Застосування судом того чи іншого способу захисту має призводити до відновлення порушеного права позивача. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 509/11/17 (провадження № 61-268св21) зазначено, що належними відповідачами за позовами про знесення самочинно збудованого майна, приведення приміщень у первісний стан шляхом знесення самовільно збудованих об`єктів нерухомого майна, про усунення перешкод у здійснені права користування та розпорядження майном шляхом перебудови самовільно збудованих об`єктів нерухомого майна, мали бути саме нові власники спірних апартаментів, до яких позовні вимоги не пред`являлись. Визнання незаконними та скасування рішень державних реєстраторів та визнання недійсними договорів купівлі-продажу не є ефективним способом захисту та не забезпечує усунення порушень, спричинених самочинним будівництвом. У постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 200/2192/18 (провадження № 61-19765св19) зроблено висновок про те, що ефективним способом захисту порушених прав Дніпровської міської ради як власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, щодо користування і розпорядження цією земельною ділянкою є вимога про знесення такого будівництва відповідно до частини четвертої статті 376 ЦК України. Державна реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у силу наведених вище положень законодавства та приписів частини другої статті 376 ЦК України не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного, з метою застосування, зокрема, положень частини четвертої цієї статті. За обставин, коли належний власник земельної ділянки не надавав згоди на будівництво на його земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, він має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав як власника земельної ділянки шляхом знесення усіх об`єктів, зокрема й самочинного будівництва, навіть у разі його державної реєстрації, здійсненого не власником або без його згоди. Подібні висновки висловлено у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 204/3027/20 (провадження № 61-2199св22), від 01 лютого 2023 року у справі № 204/1053/20 (провадження № 61-21119св21). Судом встановлено обставини, які свідчать про відсутність правових підстав для виникнення у [PERSON] права власності на автозаправну станцію, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , а отже і відсутність правових підстав для переходу права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна до ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО». За встановлених у цій справі обставин здійснення державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості за [PERSON] та ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО» не означає припинення правого режиму цього майна як самочинного. Такий висновок узгоджується з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16-ц (провадження № 14-445цс19). Разом з тим, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог Дніпровської міської ради про усунення перешкод у користуванні спірною земельною ділянкою шляхом зобов`язання знести самочинно побудовану автозаправну станцію за адресою: [ADDRESS] , які пред`явлені до [PERSON] , оскільки належним відповідачем у вимогах про знесення цього самочинного будівництва на підставі частини четвертої статті 376 ЦК України є титульний володілець самочинного будівництва ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО». Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції станом на момент внесення запису в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно) державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяження. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. З огляду на викладене, державна реєстрація права власності на автозаправну станцію за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1891350112101) прийняте за відсутності належних правових підстав, порушує встановлений чинним законодавством порядок проведення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна та підлягає скасуванню. Відповідно до п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п. п. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому п. п. «а» п. 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець застеріг, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19. З урахуванням викладеного, з метою усунення перешкод територіальній громаді в особі Дніпровської міської ради у вільному використанні або розпорядженні своїм майном у вигляді земельної ділянки комунальної власності, наявні підстави для припинення права власності та скасування державної реєстрації на нерухоме майно спірну автозаправну станцію із закриттям розділів за наступними особами: за [PERSON] , номер запису про право власності: 32766712, що внесений 06.08.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О. як державним реєстратором, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1891350112101; за ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО», номер запису про право власності: 33663173, що внесений 10.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Деллаловим А.О., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1891350112101. Щодо зустрічних позовних вимог ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО» суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Таким чином, ЦК України передбачено визнання дійсним нікчемного правочину, а не будь-якого правочину, про недійсність якого заявлено позовну вимогу. Пред`явлення зустрічного позову ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО» про визнання добросовісним набувачем не є належним способом судового захисту (стаття 16 ЦК України) в розумінні вимог закону, оскільки відплатність придбання майна сама по собі не свідчить про добросовісність набувача. Ненадання суду відповідних доказів на підтвердження нікчемності договору іпотеки, виключає підстави для визнання його дійсним. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги Дніпровської міської ради підлягають частковому задоволенню, тому відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог: з [PERSON] 3 678,50 грн.; з ТОВ «ДЖЕРМАН ДНІПРО» 5 780,50 грн. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення. На підставі викладеного та

Outcome: partial