Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та з урахуванням уточнення позовних вимог просив суд: -визнати незаконним Наказ Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Про призупинення трудових договорів з працівниками головного підприємства на період воєнного стану» від 30.03.2022 №139 в частині призупинення з 01.04.2022 до скасування воєнного стану дії трудового договору з [PERSON] , начальником служби інформаційних технологій Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, якого зазначено в Додатку 14 до наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Про призупинення трудових договорів з працівниками головного підприємства на період воєнного стану» від 30.03.2022 №139; -зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України поновити з 01.04.2022 дію трудового договору з [PERSON] , начальником служби інформаційних технологій Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, з яким було призупинено дію трудового договору на підставі наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Про призупинення трудових договорів з працівниками головного підприємства на період воєнного стану» від 30.03.2022 №139; -стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу (час призупинення дії трудового договору) за період з 01.04.2022 по день поновлення дії трудового договору, призупиненого згідно з наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Про призупинення трудових договорів з працівниками головного підприємства на період воєнного стану» від 30.03.2022 №139. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, 19.11.2021 Солом`янський районний суд міста Києва у справі №760/3541/21 ухвалено рішення про визнання незаконним та скасування наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі Відповідач або Украерорух) від 12.01.2021 №22/о про звільнення [PERSON] (далі Позивач або [PERSON] ) з посади начальника служби інформаційних технологій Украероруху на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, рішення в частині поновлення на зазначеній посаді допущено до негайного виконання. Зазначає, що 07.12.2021 наказом Украероруху №1321/о позивач був поновлений на роботі на посаді начальника служби інформаційних технологій (ІТ) Украероруху, яка відповідно до наказу Украероруху від 07.12.2021 №800 була з 07.12.2021 включена до штатного розпису апарату управління Украероруху (групи підрозділів головного підприємства) та підпорядкована начальнику управління з цифрової трансформації, інформаційних технологій та кіберзахисту Украероруху. Посилається, що 24.02.2021 через високий ризик авіаційній безпеці Украерорух прийняв рішення про тимчасове закриття повітряного простору України, засновуючись на терміновому повідомленні Головного центру використання повітряного простору цивільної авіації РФ, через високий ризик авіаційній безпеці для цивільної авіації з 00.45 utc (2.45 за київським часом ) ОЦВС України - згідно з вимогами Повітряного кодексу України та Положення про використання повітряного простору України вжило термінових заходів щодо закриття повітряного простору України для цивільних користувачів повітряного простору». Стверджує, що 24.02.2022 відповідач видав наказ №124 в якому було, зокрема, зазначено: «1. Працівникам Украероруху з 24 лютого 2022 року прибувати на робочі місця за окремим розпорядженням в. о. директора Украероруху, безпосереднім викликом заступника директора-начальника Украероцентру, директорів РСП, директора Дніпровського РСП - Керівника структурних підрозділів Східного регіону». Того ж дня, позивач був ознайомлений з цим наказом діловодом Управління засобами месенджеру Viber. Жодних розпоряджень в. о. директора Украероруху прибути на робоче місце позивач починаючи з 24.02.2024 та до дати подання цієї позовної заяви позивач не отримував. Вказує, що 01.03.2022 відповідач видав наказ №126 щодо впровадження в Украерорусі режиму простою й оплати праці на період воєнного стану, з яким позивача ознайомлено не було, але пізніше скан-копія цього документу була розміщена у соціальних мережах у відкритому доступі. Зазначає, що 24.03.2022 відповідач видав окреме доручення №9, копія якого додається, щодо надання інформації по персоналу, відповідно до якого керівники структурних підрозділів повинні були надати переліки працівників із зазначенням їх прізвищ та посади відповідно за критеріями, вказаними у цьому документі. Позивача не було ознайомлено з цим окремим дорученням, але пізніше скан-копія цього документу була розміщена у соціальних мережах у відкритому доступі. Посилається, що Наказом Украероруху «Про призупинення трудових договорів з працівниками головного підприємства на період воєнного стану» від 30.03.2022 №139, відповідно до ст. 64 Конституції України, ст. 13 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указу Президента України від 14.03.2022 №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», наказу Украероруху від 24.02.2022 №124 «Про режим роботу Украероруху», наказу Украероруху від 01.03.2022 №126 «Про впровадження режиму простою й оплати праці на період воєнного стану», а також у зв`язку із закриттям повітряного простору України для виконання польотів цивільної авіації через військову агресію російської федерації та, як наслідок, відсутністю фінансових надходжень за аеронавігаційне обслуговування на невизначений термін, через непередбачувані та непереборні події, які відбулися незалежно від волі й бажання підприємства, обставинами, що можуть поставити під загрозу життя чи нормальні умови існування людей, що виключає можливість виконання частини виробничих завдань та функцій підприємства, з 01.04.2022 було призупинено дію трудового договору з позивачем, начальником служби інформаційних технологій (ІТ) Украероруху, зі збереженням місця роботи і посади до скасування воєнного стану та наказано не проводити нарахування та виплату заробітної плати позивачу на час призупинення дії трудового договору. Стверджує, що 11.04.2022 позивач направив відповідачу заяву в якій навів аргументи щодо незаконності призупинення з ним дії трудового договору згідно з наказом від 30.03.2022 №139 та звернувся до відповідача з вимогами: - виключити його з додатку 14 до наказу Украероруху від 30.03.2022 №139 з 01.04.2022; - продовжувати керуватися по відношенню до нього наказом Украероруху від 01.03.2022 № 126; - притягнути до відповідальності осіб, які допустили грубе порушення законодавства. Вказує, що наказом Украероруху «Про поновлення дії трудового договору» від 27.04.2022 №294/о поновлено з 27.04.2022 дію трудового договору з позивачем, призупинену згідно з наказом Украероруху від 30.03.2022 №139. Тобто, Відповідач проігнорував вимоги позивача, викладені ним у заяви від 11.04.2022, чим завдав позивачу матеріальної шкоди, пов`язаної із незаконною, на думку позивача, невиплатою йому заробітної плати за період 01.04.2022 - 26.04.2022. Наказом Украероруху «Про призупинення дії трудового договору з працівником РСП «Київцентраеро» на період воєнного стану» від 28.04.2022 №166, копія якого додається, з 28.04.2022 було призупинено дію трудового договору з позивачем як інженером з АС УПР 2 категорії групи оперативного обслуговування центру системи централізованого метеорологічного забезпечення аеронавігації АС КПР РСП «Київцентраеро» Украероруху, зі збереженням місця роботи і посади до скасування воєнного стану та наказано не проводити нарахування та виплату заробітної плати позивачу на час призупинення дії трудового договору. Тобто, 28.04.2022 відповідач видав наказ №166, відповідно до якого дію трудового договору з позивачем було призупинено вдруге (протягом одного місяця), причому з посиланням на посаду позивача, вказану в наказі Украероруху №295/о, від якої він відмовився 27.04.2022. Зазначає, що 05.05.2022 позивач направив відповідачу заяву, копія якої додається, в якій ще раз підтвердив свою відмову переведення до РСП «Київцентраеро», та звернувся до відповідача з вимогами: - виключити позивача з додатку 14 до наказу Украероруху від 30.03.2022 №139 - з 01.04.2022 та продовжувати керуватися щодо позивача наказом від 01.03.2022 №126, для чого видати окремий наказ або внести відповідні зміни до наказу Украероруху від 27.04.2022 №294/о; - суворо дотримуватися вимог чинного законодавства у сфері трудових відносин, у зв`язку із відмовою позивача щодо переведення на іншу роботу відповідно до наказу Украероруху від 27.04.2022 №295/о; - скасувати наказ Украероруху від 28.04.2022 №166 як незаконний; - притягнути до відповідальності осіб, які допустили грубе порушення законодавства. Посилається, що 20.05.2022 позивач отримав електронною поштою лист відповідача від 18.05.2022 №1-23.2/1750/22 на звернення від 11.04.2022 та від 05.05.2022, в якому в задоволенні вимог позивача, викладених у зверненнях, було відмовлено. У подальшому наказом Украероруху №379/о від 15.06.2022 було скасовано наказ Украероруху «Про призупинення дії трудового договору з працівником РСП «Київцентраеро» на період воєнного стану» від 28.04.2022 №166 щодо призупинення з 28.04.2022 до скасування воєнного стану дії трудового договору з [PERSON] , інженером з АС УПР 2 категорії групи оперативного обслуговування центру системи централізованого метеорологічного забезпечення аеронавігації автоматизованої системи керування повітряним рухом служби автоматизації обслуговування повітряного руху (АС КПР) РСП «Київцентраеро» Украероруху. Також зазначеним наказом було скасовано накази Украероруху «Про переведення» від 27.04.2022 №295/о та «Про поновлення дії трудового договору» від 27.04.2022 №294/о. Позивач вказує, що станом на сьогодні Украерорухом призупинено трудовий договір з позивачем як начальником служби інформаційних технологій Украероруху лише згідно з наказом Украероруху «Про призупинення трудових договорів з працівниками головного підприємства на період воєнного стану» від 30.03.2022 №139. Позивач вважає, що призупинення дії трудового договору з ним, як з працівником Украероруху, згідно з наказом Украероруху від 30.03.2022 №139 проведено не у відповідності до вимог діючого трудового законодавства, у зв`язку з чим трудові гарантії позивача були порушенні, а відтак останні мають бути відновлені шляхом визнання наказу Украероруху про призупинення дії трудового договору від 30.03.2022 №139 незаконним і, як наслідок, поновленням дії трудового договору з позивачем з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Зазначає, що на дату видання наказу від 30.03.2022 №139 про призупинення дії трудового договору відповідач мав можливість надавати роботу, а позивач мав можливість її виконувати. Вказує, що стаття 13 Закону України від 15.03.2022 №2136-ІХ визначає, що: «Дія трудового договору може дути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи». Також, у Коментарі Мінекономіки від 25 березня 2022 року до Закону України від 15.03.2022 №2136-1Х зазначено, що «Головною умовою для призупинення дії трудового договору є абсолютна неможливість надання роботодавцем та виконання працівником відповідної роботи». Стверджує, що починаючи з 24.02.2022 та до дати надання цієї позовної заяви позивач постійно знаходився у м. Києві, за місцем реєстрації, мав можливість виконувати роботу відповідно до вимог його посадової інструкції від 22.12.2021 № 2.2.3-05-300 - як на своєму робочому місці, так і віддалено, з використанням засобів телекомунікації; ніколи не звертався до адміністрації з ініціативою щодо призупинення дії його трудового договору, а також не отримував від адміністрації подібних пропозицій та не погоджувався з ними. Посилається, що на переконання позивача, можливість роботодавця надавати роботу визначається його здатністю організувати виробничий процес та керувати ним, забезпечуючи працівників необхідними засобами та предметами праці, зокрема, надаючи належним чином обладнанні робочі місця, для виконання працівниками їх обов`язків відповідно до посадових інструкцій. Внаслідок військової агресії проти України роботодавці можуть повність або частково втрачати таку можливість в залежності від місцевості, де знаходяться їх виробничі потужності (в окупації, в районах де ведуться інтенсивні бойові дії та на місцевості, де відповідно до зведення МО України, активні бойові дії не здійснюються), цілісності його виробничої інфраструктури, яка може бути пошкоджена чи виведена з ладу внаслідок ведення бойових дій, тощо. За умов, якщо роботодавець мас територіально розгалужену виробничу інфраструктуру, можливості надання ним роботи можуть суттєво відрізнятися у різних його структурних підрозділах, об`єктах чи на робочих місцях. Вказує, що Украерорух складається з підрозділів головного підприємства та регіональних структурних підрозділів (далі - РСП), які разом з підпорядкованими ним службами організації повітряного руху, географічно розташовані у різних областях України (місцевостях). Підрозділи головного підприємства Відповідача та РСП «Київцентраеро» знаходяться в одній місцевості та розташовані на території Міжнародного Аеропорту «Бориспіль» у Київській області (межує з територією МА Бориспіль), причому будівлі центрального офісу Украероруху та РСП «Київцентраеро» розташовані поруч (з`єднані між собою переходом - галереєю), а робочі місця працівників (які безпосередньо не пов`язані з виконанням технологічних процесів управління повітряним рухом), підключені до єдиної комп`ютерної мережі з можливістю забезпечення дистанційної роботи з будь якого регіону з використанням інтернет-з`єднання. Позивач вважає, що відповідач мав абсолютно рівні можливості щодо надання роботи для всіх працівників підрозділів Головного підприємства та РСП «Київцентраеро» щодо надання їм роботи у Київській області у місцевості, де вони розташовані. Це підтверджується тим, що до додатків Украероруху від 30.03.2022 № 139 «Про призупинення трудових договорів з працівниками головного підприємства на період воєнного стану» включено лише частину працівників цих підрозділів, решта - продовжує виконувати свої посадові обов`язки, використовуючи при цьому виробничу інфраструктуру та робочі місця, що функціонують у нормальному режимі. Зазначає, що призупинення з відповідачем дії трудових договорів здійснено на підставах, які не передбачені Законом України від 15.03,2022 №2136-ІХ, оскільки у преамбулі наказу від 30.03.2022 №139 відповідач зазначив: «у зв`язку із закриттям повітряного простору України для виконання польотів цивільної авіації через військову агресію російської федерації та, як наслідок, відсутністю фінансових надходжень за аеронавігаційне обслуговування на невизначений термін, через непередбачувані та непереборні події, які відбулися незалежно від волі й бажання підприємства, обставинами, що можуть поставити під загрозу життя чи нормальні умови існування людей, що виключає можливість виконання частини виробничих завдань та функцій підприємства.» Посилається, що відповідач не обґрунтовує призупинення дії трудових договорів з працівниками втратою виробничих потужностей, пошкодженням інфраструктури, окупацією територій де розташовані структурні підрозділи чи персонал відповідача або веденням активних бойових дій у відповідній місцевості. Він, фактично, посилається на тимчасову втрату ринку збуту послуг та відповідних грошових надходжень, не наводячи жодних конкретних відомостей щодо «частини виробничих завдань та функцій підприємства» для якої Виконавець «виключає можливість виконання». Стверджує, що відповідач не надав доказів того, що ним було забезпечено облік регіонів, районів, підрозділів, де, у зв`язку з військовою агресією проти України, виключена можливість надання ним роботи та не надав відповідні переліки, а також працівників Украероруху, які заявили про неможливість виконувати роботи у зв`язку з військовою агресією проти України. Вказує, що відповідач визначив працівників, з якими призупинено дію трудових договорів, на підставі переліків, які були складені керівниками структурних підрозділів відповідно до окремого доручення віл 24.03.2022 №9, за такими критеріями, як: 1) перелік персоналу ОГІР - власників свідоцтв диспетчера УПР. 2) працівників, які будуть залучатися до виконання безперебійних завдань і функцій підприємства в умовах воєнного стану. 3) працівників, які не залучаються на період воєнного стану до виконання свої посадових обов`язків. 4) перелік працівників, яким призначена пенсія. Відповідач не надав документів, на підставі яких мали складатися переліки 2 та 3 - відповідно до окремого доручення віл 24.03.2022 №9. На думку позивача, ці переліки підготовлені керівниками відповідних структурних підрозділів на підставі суб`єктивних критеріїв та особистих уявлень щодо доцільності залучення працівників «до виконання безперебійних завдань і функцій підприємства в умовах воєнного стану». Більше того, з деякими працівниками, яких їх керівники включили до переліку 2, трудові договори також було призупинено, причому відповідач відмовився надати відповідь на запитання хто саме та на підставі яких критеріїв приймав відповідне (остаточне) рішення. Вказує, що у будь-якому разі, поділ працівників на групи відповідно до розпорядження віл 24.03.2022 №9 не відповідає єдиному критерію, за яким можливе призупинення дії трудового договору - можливість надання/виконання роботи, як це визначено у ст. 13 Закону України від 15.03.2022 №2136-1Х «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а носять виключно суб`єктивний характер. Зазначає, що відповідачем, виключно на власний розсуд, були прийняті абсолютно протилежні рішення щодо призупинення дії трудових договорів (для працівників одного підрозділу). Так, до додатку 14 до наказу від 30.03.2022 №139 включено менше половини (22 з 50) працівників Управління, з рештою трудові договори не призупинено. Таким чином, призупинення дії трудового договору з позивачем за наказом від 30.03.2022 № 139 здійснено на підставі внесення його до переліку «працівників, які не залучаються на період воєнного стану до виконання свої посадових обов`язків», за поданням начальника Управління відповідно до окремого доручення віл 24.03.2022 №9, яка не відповідає вимогам ст. 13 Закону України від 15.03.2022 № 2136-ІХ. Вказує, що відповідач продемонстрував очевидне упереджене ставлення до позивача, оскільки починаючи з 07.02.2018 (дати отримання позивачем першого з попереджень про скорочення) дії відповідача щодо нанесення шкоди діловій репутації та законним інтересам позивача носять свідомий, системний та упереджений характер. Про це, зокрема, свідчать три поспіль незаконні звільнення позивача та судові рішення, прийняті на користь Позивача за всіма, без виключення, позовами поданими ним до відповідача у справах №359/9882/19, 359/1236/19, 359/490/20 та 359/2248/20, що набрали законної сили, а також рішення у справі № 760/3541/21, винесене Солом`янським районним судом міста Києва. Незважаючи на доведену судами незаконність своїх дій, відповідач категорично відмовлявся від проведення службового розслідування з метою надання об`єктивної оцінки діям посадових осіб Украероруху, винних у завданні матеріальної шкоди підприємству державної форми власності (на суму більше ніж 2 мільйона гривень), а також вжиття заходів щодо відшкодування цих збитків та недопущення таких їх дій в подальшому. Зазначає, що на думку позивача, відповідач видав 25.04.2022 №295/о, відповідно до якого позивача було переведено на посаду інженера з АС УПР 2 категорії групи оперативного обслуговування центру системи централізованого метеорологічного забезпечення аеронавігації автоматизованої системи керування повітряним рухом служби автоматизації обслуговування повітряного руху (АС КПР) РСП «Київцентраеро» не внаслідок об`єктивних потреб чи обставин, а лише з метою показово покарати Позивача та помститися за його принципову позицію щодо масового, на його думку, незаконного призупинення трудових договорів з працівниками Украероруху. З урахуванням викладеного позивач просив суд позов задовольнити, а стягнути із відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу на підставі ч. 2 ст. 235 КЗпП. 15.06.2022 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20.06.2022 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 26.07.2022 позивачем було подано до суду заяву про усунення недоліків. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.07.2022 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27.07.2022 було частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (08301, Київська обл., м. Бориспіль, Аеропорт, а/с 115) належним чином засвідченні копії наступних документів: - наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (надалі в т. ч і Украерорух) від 26.12.2019 №1120 «Про введення в дію оновленої організаційної структури та штатного розпису керівного складу Украероруху» та додатків до нього; - штатного розпису керівного складу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, погодженого Міністерством інфраструктури України 23.12.2019, який введено в дію з 26.12.2019 згідно з наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (надалі в т. ч і Украерорух) від 26.12.2019 №1120 «Про введення в дію оновленої організаційної структури та штатного розпису керівного складу Украероруху»; - наказу Украероруху від 03.12.2020 №1124 «Про введення в дію оновленої організаційної структури Украероруху»; - наказу Украероруху від 31.12.2020 №1237 «Про затвердження штатного розпису підрозділів головного підприємства Украероруху»; - штатного розпису РСП «Київцентраеро» Украероруху, чинного станом на 30.03.2022, та наказу, яким його затверджено; - посадової інструкції інженера з АС УПР 2 категорії групи оперативного обслуговування центру системи централізованого метеорологічного забезпечення аеронавігації автоматизованої системи керування повітряним рухом служби автоматизації обслуговування повітряного руху (АС КПР) РСП «Київцентраеро»; - службової записки від 19.19.3.1-09/29/22, на підставі якої видано наказ Украероруху від 27.04.2022 №294/о. Позивачу було надіслано копію ухвали суду від 27.07.2022 про відкриття провадження у справі, відповідачу та третій особі було надіслано копію ухвали суду від 27.07.2022 про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками. Копію ухвали суду від 27.07.2022 про відкриття провадження разом із копією позовної заяви з додатками, а також копію ухвали суду від 27.07.2022 про витребування доказів відповідачем було отримано 27.09.2022, що підтверджується відповідною відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с. 66 т. 1). Копію ухвали суду від 27.07.2022 про відкриття провадження разом із копією позовної заяви з додатками третьою особою не було отримано та 24.10.2022 конверт повернувся на адресу суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 171 т. 1). 04.10.2022 відповідачем було подано до суду на виконання вимогу ухвали суду від 27.07.2022 про витребування доказів відповідні копію документів. 13.10.2022 відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву у якому останнє проти позовних вимог заперечувало. В обґрунтування своїх заперечень вказує, що 07.12.2021 року на виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19.11.2021 у справі №760/3541/21 позивача було поновлено на посаді начальника служби інформаційних технологій Украероруху з 12.01.2021. Вказує, що поновлення [PERSON] на посаді відбулось шляхом внесення змін до штатного розпису апарату управління Украероруху, відповідно до наказу №800 від 07.12.2021, згідно якого було введено посаду начальника служби інформаційних технологій. Також було введено в дію та затверджено посадову інструкцію позивача, що останнім не заперечується. Впродовж до 24.02.2022 позивач працював на посаді начальника служби інформаційних технологій Украероруху та отримував заробітну плату згідно окладу, передбаченого штатним розписом підприємства. Зазначає, що у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, згідно із Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», по всій території України було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 який триває досі. Посилається, що відповідно до наказу Украероруху від 01.03.2022 № 126 на підприємстві відповідача впроваджено режим простою для усіх працівників, крім тих хто залучається до виконання безперебійних завдань і функцій підприємства в умовах воєнного стану. В тому числі, режим простою поширився і на позивача. Пізніше, наказом Украероруху №139 від 30.03.2022 «Про призупинення трудових договорів з працівниками головного підприємства на період воєнного стану», відповідно до статті 64 Конституції України, статті 13 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з наступними змінами, наказу Украероруху від 24.02.2022 №124 «Про режим роботи Украероруху», наказу Украероруху від 01.03.2022 №126 «Про впровадження режиму простою й оплати на період воєнного стану», а також у зв`язку з закриттям повітряного простору України для виконання польотів цивільної авіації через військову агресію російської федерації та, як наслідок, відсутністю фінансових надходжень за аеронавігаційне обслуговування на невизначений термін, через непередбачувані та непереборні події, які відбулися незалежно від волі й бажання підприємства, було вирішено призупинити з 01.04.2022 дію трудових договорів працівникам підприємства відповідача зі збереженням місця роботи і посади - до скасування воєнного стану. Стверджує, що на період воєнного стану можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини й громадянина, зокрема передбачені статтями 43- 44 Конституції України. Вказує, що відповідно до ст. 13 Закону України від 15 березня 2022 №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», що діяв на момент видання наказу Украероруху від 30.03.2022 №139, передбачено, що «Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи». Коментарі Мінекономіки від 25.03.2022 до Закону зазначають, що ініціатором призупинення трудового договору можуть бути як роботодавець, так і працівник. Пунктом 1 ст. 13 Закону також визначено, що призупинення дії трудового договору може здійснюватися за ініціативи однієї із сторін на строк не більше ніж період дії воєнного стану. Норми права, що викладені у ст. 13 Закону України від 15 березня 2022 №2136-ІХ не містять вимоги щодо абсолютної неможливості забезпечення працівника роботою. Зазначає, що відповідно до частини 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» військові дії вважаються форс-мажорними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, взятих на себе сторонами. Так, Торгово-промислова палата України своїм листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності. Посилається, що відповідно до Статуту Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 18.03.2021р. № 121, Державне підприємство обслуговування повітряного руху України є державним унітарним підприємством, яке діє як державне комерційне підприємство та належить до сфери управління Міністерства інфраструктури України. Украерорух є провайдером аеронавігаційного обслуговування, яке здійснюється на всіх етапах польоту повітряних суден у повітряному просторі України та повітряному просторі над відкритим морем, де відповідальність за обслуговування повітряного руху відповідно до договорів покладена на Україну. Основним джерелом доходів відповідно до статті 36 Повітряного кодексу України є надходження за надані послуги з аеронавігаційного обслуговування (далі - АНО). Стверджує, що у зв`язку військовою агресією Російської федерації, через високий ризик авіаційній безпеці для цивільної авіації, з 24 лютого 2022 року Об`єднана цивільно-військова система організації повітряного руху України, згідно з вимогами Повітряного кодексу України та Положення про використання повітряного простору України, вжило термінових заходів щодо закриття повітряного простору України для цивільних користувачів повітряного простору. Надання послуг з аеронавігаційного обслуговування цивільним користувачам повітряного простору України було призупинено повністю. Так, з огляду на заборону авіасполучення, Украерорухом вжито низку антикризових заходів, таких як запровадження простою на підприємстві відповідно до частини 1 статті 34 Кодексу законів про працю України та призупинив дії трудових договорів з працівниками. Окрім цього, знижено експлуатаційні витрати до мінімально можливого рівня, призупинено всю інвестиційну діяльність за власні кошти підприємства, тощо. Вказує, що 24.02.2022 Украерорухом на офіційному сайті підприємства було розміщено оголошення про закриття повітряного простору України наступного змісту: «У зв`язку з військовим вторгненням рф, згідно з вимогами Повітряного кодексу України та Положення про використання повітряного простору України органами ОЦВС та Державіаслужбою України вжито заходів щодо закриття повітряного простору України для цивільних користувачів повітряного простору. Надання аеронавігаційних послуг у повітряному просторі України призупинено» (роздруківка оголошення із офіційного сайту Украероруху додається). Зазначає, що з моменту російського вторгнення на підприємстві почали діяти непередбачувані та непереборні події, які відбулися незалежно від волі й бажання підприємства, які підтверджуються довідкою Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, якою засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Посилається, що у свою чергу, по об`єктах критичної інфраструктури цивільної авіації аеропортів «Дніпро», «Вінниця», «Харків», «Кривий Ріг», «Запоріжжя», «Суми» було нанесено декілька ракетно-бомбових уражень з боку країни-агресора. Ряд об`єктів Украероруху були знищені та пошкоджені. Стверджує, що видання Украерорухом наказу №139 від 30.03.2022 було вимушеною та необхідною мірою, та зумовлене в першу чергу військовою агресією з боку російської федерації. Вказує, що не погодившись із призупиненням дії трудового договору, [PERSON] направив на адресу Украероруху лист від 11.04.2022 в якому зазначає про те, що він має можливість виконувати роботу та просив виключити його із додатку №14 до наказу. Зазначає, що у відповідь на даний лист позивача, відповідачем 27.04.2022 було видано наказ №294/о «Про поновлення дії трудового договору» з [PERSON] . З даним наказом позивач був ознайомлений під особистий підпис. Підставою для поновлення дії трудового договору із позивачем була службова записка заступника директора із ЗНС №19.3.1-09/29/22 від 19.04.2022,35 у якій було зазначено про дефіцит фахівців в галузі інформаційних технологій в службі АОПР РСП «Київцентраеро». Посилається, що того ж дня, 27.04.2022 було видано наказ №295/о про переведення позивача на період дії воєнного стану з 27.04.2022 на посаду інженера з АС УПР 2 категорії групи оперативного обслуговування центру системи централізованого метеорологічного забезпечення аеронавігації РСП «Київцентраеро», для виконання робіт у місцевості де бойові дії не здійснюються. Також даним наказом було передбачено здійснювати оплату праці за виконану роботу не нижче середньої заробітної плати за попередньою роботою. З даним наказом позивача було ознайомлено під особистий підпис. Однак, з незрозумілих для відповідача причин позивачем на даному наказу було зазначено «не погоджуюсь». Стверджує, що переведення відбулось без зміни місцевості. Тобто, позивачу було запропоновано роботу та визначено робоче місце у будівлі, яка знаходиться за тією ж адресою та на одній території із головним підприємством, також була встановлена оплата праці у розмірі не нижче середньої заробітної плати за попередньою роботою. Вважає, що дане переведення позивача було у чіткій відповідності до вимог Закону та з урахуванням побажань самого ж позивача щодо можливості виключення його із додатку №14 до наказу Украероруху №139 від 30.03.2022. Однак, останній відмовився виконувати роботу на посаді інженера з АС УПР 2 категорії групи оперативного обслуговування центру системи централізованого метеорологічного забезпечення аеронавігації РСП «Київцентраеро». Вказує, що доказом такої відмови є Акт про ознайомлення [PERSON] з наказом «Про переведення» від 27.04.2022 №295/о. Зазначає, що зважаючи на вимоги статті 43 Конституції України, якою передбачено, що використання примусової праці забороняється, відповідач був змушений видати наказ №166 від 28.04.2022 «Про призупинення дії трудового договору з працівником РСП «Київцентраеро» на період воєнного стану та було ознайомлено із даним наказом позивача. Посилається, що 15.06.2022 згідно наказу Украероруху №379/о було скасовано наказ Украероруху №294/о від 27.04.22, №295/о від 27.04.22 та наказ №166 від 28.04.22. З урахуванням викладеного просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Про призупинення трудових договорів з працівниками головного підприємства на період воєнного стану» від 30.03.2022 №139 в частині призупинення з 01.04.2022 до скасування воєнного стану дії трудового договору з [PERSON] , начальником служби інформаційних технологій Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, якого зазначено в Додатку 14 до наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Про призупинення трудових договорів з працівниками головного підприємства на період воєнного стану» від 30.03.2022 №139. Окрім цього вказує, що відповідно до п.4 ст. 13 Закону України від 15 березня 2022 №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України. Зазначає, що оскаржувані позивачем накази є законними та виданими у чіткій відповідності до вимог Закону України від 15 березня 2022 №2136-1Х «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та як наслідок є такими, що не підлягають скасуванню, а позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Стверджує, що перекладання відповідальності на наслідки військової агресії росії проти України на підприємство є також безпідставним. З урахуванням викладеного просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. 26.10.2022 представником третьої особи було подано до суду пояснення третьої особи на позовну заяву, у якій останній позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Окрім доводів зазначених у позовній заяві також зазначив, що відповідач проігнорував вимоги п. 1.6 Колективного договору між адміністрацією Украероруху та профспілками, відповідно до якого економічна стабільність Украероруху і добробут членів колективу взаємопов`язані і таким чином Украерорух та профспілкові організації зацікавлені в створені для цього оптимальних умов. З початком бойових дій, у важке становище потрапила вся держава, а з нею весь колектив Украероруху, а тому третя особа вважає, що у цій ситуації, адміністрація Украероруху мала вжити усіх необхідних заходів, спрямованих не тільки на збереження здатності Украероруху до функціонування у режимі воєнного часу, а й на забезпечення максимально можливої підтримки власних працівників, використовуючи для цього всі доступні засоби комунікацій. Вказує, що на практиці ж, адміністрація Украероруху, насамперед, подбала лише про належне забезпечення фінансової та фізичної безпеки вузького кола керівників вищої ланки управління, максимально ізолювавши колектив Украероруху від будь-якої інформації. Посилається, що з метою захисту прав та законних інтересів своїх членів третя особа неодноразово зверталася до відповідача з запитами щодо обставин та мотивів призупинення дії трудових договорів, з`ясування кола посадових осіб, які ухвалювали відповідні рішення тощо. Зокрема, це стосувалось таких питань: - хто з посадових осіб підприємства, на яких підставах та за якими критеріями встановив, у розрізі підрозділів, квоти працівників з якими дію трудових договорів не призупиняється (листи від 04.04.2022 № ІТФ-440, від 13.04.2022 № ІТФ-442); - чи враховано вимоги ст.44 КЗПП при визначенні переліку працівників, з якими призупинено дію трудових договорів (листи від 04.04.2022 № ІТФ-440, від 13.04.2022 № ІТФ- 443); - чи з`ясувала адміністрація можливість кожного працівника, з якими призупинено дію трудового договору, виконувати роботу відповідно до покладених на нього завдань? Якщо ні - чи призупинялась дія трудових договорів з такими працівниками, за чиїм рішенням та на яких підставах (листи від 04.04.2022 № ІТФ-440, від 13.04.2022 № ІТФ-444); - хто з посадових осіб підприємства, на яких підставах та за якими критеріями приймав рішення щодо призупинення трудового договору з працівниками, яких, керівниками структурних підрозділів було включено до переліку відповідно до п. 2 розпорядження від 24.03.2024 № 9 (листи від 04.04.2022 № ІТФ-440, від 13.04.2022 № ІТФ-445); - надати копію наказу Украероруху від 30.03.2022 № 139 «Про призупинення трудових договорі з працівниками головного підприємства на період воєнного стану» (з додатками) оформленого відповідним чином, (від 04.04.2022 № ІТФ-440, від 13.04.2022 № ІТФ-441). Стверджує, що у свої відповідях від 11.04.2022 № 1-16.2/1492/22, від 20.04.2022 № 1-16.2/1557/22, від 20.04.2022 № 1-16.2/1558/22, від 20.04.2022 № 1-16.2/1559/22, від 20.04.2022 № 1-16.2/1560/22, від 20.04.2022 № 1-16.2/1556/22 відповідач або ухилився від надання відповідей, або вони були не по суті запитів. Вказує, що абсолютна непрозорість та утаємниченість дій відповідача по відношенню до персоналу у такому важливому, критичному та чутливому для багатьох працівників питанні, як призупинення дії трудових договорів, та втрата єдиного (для багатьох) джерела доходу (ще й під час бойових дій) свідчить про усвідомлення відповідачем незаконності своїх дій та спробою, в подальшому, уникнути персональної відповідальності посадових осіб Украероруху за їх прийняття. Зазначає, що 10 квітня 2022 року Відповідач видав окреме доручення «Про організацію надання працівникам матеріальної допомоги», в якому зазначено: «1. Організувати заходи із отримання заяв (із копіями паспортів) від співробітників підпорядкованих підрозділів, з якими призупинено дію трудових договорів, про потребу у матеріальній допомозі підприємства у зв`язку зі складним матеріальним становищем у сім`ї, вирішенням соціально-побутових проблем, скрутним становищем через військові дії тощо. 2. Надати на розгляд в. о. директора підприємства переліки працівників, що потребують матеріальної допомоги.» Посилається, що 17 травня 2022 року ППО «ІТФ» ВП «ФПАРРіЗУ» отримала лист від члена ППО «ІТФ» ФПАРРіЗУ» [PERSON] щодо відмови в наданні йому матеріальної допомоги за квітень місяць 2022 року (додається), яку він подав відповідно до окремого доручення відповідача від 10.04.2022 № 11 у зв`язку з призупиненням з ним дії трудового договору та відсутністю в нього інших джерел доходу. Безпосередній керівник пояснив цю відмову наявністю судового спору [PERSON] з підприємством (хоча цей судовий спір було розпочато ще у 2021 році та він не мав жодного відношення до призупинення дії трудового договору). Стверджує, що на запит третьої особи від 23.05.2022 № ІТФ-456 щодо підстав відмови у наданні матеріальної допомоги від 08.06.2022 № 1-16.2/1885/22 відповідач повідомив, що «матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань надається окремому працівнику на підставі його заяви, але за рішенням керівника. Вона не входить до заробітної плати за Інструкцією зі статистики зарплати № 5, хоча й виплачується за рахунок фонду оплати праці установи. Матеріальна допомога не є обов`язковою виплатою та обмежується фондом оплати праці установи та наявністю фінансових ресурсів». Тобто, надання матеріальної допомоги у випадках пов`язаних з призупиненням дії трудового договору та, відповідно, позбавленням працівників джерел доходу здійснюється виключно на власний розсуд Відповідача, причому ключовою умовою є повна лояльність працівника до керівництва Украероруху. Випадки відмови відповідача від надання матеріальної допомоги у зв`язку з призупиненням дії трудового договору не є поодинокими. На момент подання цього документу надання працівникам матеріальної допомоги у зв`язку з призупиненням дії трудових договорів відповідачем припинено. Вказує, що наразі відбувається «ротація» персоналу відповідача яка полягає у призупиненні дій трудових договорів с певними працівниками та поновлення дій з іншими в межах окремих структурних підрозділів (зокрема, в Управлінні) за відповідними наказами (такими як від 31.05.2022 № 209 «Про призупинення дії трудового договору», від 29.07.2022 № 479/о «Про поновлення дії трудового договору» тощо). Зазначає, що таким чином відповідач фактично підтверджує той факт що він мав і продовжує мати можливість надавати роботу у відповідних підрозділах. Крім того, абсолютно очевидно, що поновлення дій трудових договорів можливо лише за рішенням керівництва, що, у свою чергу, залежить від лояльності відповідних працівників Украероруху, що жодним не пов`язано з вимогами Закону України від 15.03.2022 № 2136. Вважає, що дані обставини свідчать лише про наміри відповідача, насамперед, запобігти поданню працівниками Украероруху судових позовів (принаймні доки не сплинуть терміни позовної давності), пов`язаних із незаконним припиненням дії трудових договорів з ними. Спроби працівників у законний спосіб захистити свої права відверто караються. При цьому відповідач цинічно експлуатує повну фінансову залежність працівників - подання судових позовів пов`язано із значними витратами грошей та часу, а існувати переважній більшості працівників потрібні «тут і зараз» (тим більше в умовах воєнного стану), матеріальна допомога чи тимчасове надання роботи є для багатьох єдиним джерелом існування. Але ж це можливо лише за умов лояльності до керівництва Украероруху, з вини якого працівники і були позбавлені засобів до існування. 31.10.2022 представником позивача було подано до суду відповідь на відзив у якому зазначила, що для абсолютної неможливості надавати роботу та виконувати її, роботодавець має перебувати в таких обставинах коли він не може надати роботу працівнику, в свою чергу, працівник - не може виконати роботу. Зокрема, про абсолютну неможливість надання роботодавцем роботи в контексті призупинення трудового договору може свідчити випадки неможливості забезпечувати працівників умовами праці, внаслідок того, що необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим. Вказує, що місто Бориспіль, де розташоване робоче місце позивача, не відносилося станом на 01.04.2022 та не відноситься і станом на сьогодні до зони бойових дій, не є та не було окупованою територією, де є неможливим надання та виконання роботи згідно з посадовою інструкцією позивача. Посилається, що доводи відповідача, що по об`єктах критичної інфраструктури цивільної авіації аеропортів «Дніпро», «Вінниця», «Харків», «Кривий Ріг», «Запоріжжя», «Суми» було нанесено декілька ракетно-бомбових уражень з боку країни-агресора та те, що ряд об`єктів Украероруху були знищені та пошкоджені не стосується предмету спору та не може виправдовувати незаконність дій відповідача щодо видачі наказу про призупинення дії трудового договору з позивачем, оскільки робоче місце останнього не знаходилося за адресою перелічених вище аеропортів, а аеропорт «Бориспіль», де знаходиться робоче місце позивача, не піддавався ракетним та бомбовим ударам агресора, функціонує і в ньому працюють працівники Украероруху, які виконують свої посадові обов`язки згідно з поставленими завданнями. Стверджує, що про можливість відповідача надавати роботу позивачу та, як наслідок, про незаконність наказу №139 від 30.03.2022, свідчить і та обставина, що після подання позивачем 11.04.2022 свого заперечення проти оспорюваного наказу, відповідачем було поновлено з позивачем дію трудового договору наказом №294/о від 27.04.2022. Вказує, що відповідачем не надано суду разом з відзивом жодного доказу, що на час видання оспорюваного наказу №139 від 30.03.2022 в частині призупинення дії трудового договору з позивачем, існували обставини, які виключали можливість обох сторін трудових відносин виконувати обов`язки, передбачені трудовим договором. Тобто, що існувала абсолютна неможливість роботодавця надати роботу, а працівника - виконувати її. Зазначає, що у відзиві на позовну заяву відповідач не оспорює того факту, що позивач може виконувати свою роботу згідно з його посадовою інструкцією, яка затверджена начальником Управління з цифрової трансформації, інформаційних технологій та кіберзахисту Украероруху 22.12.2021 № 2.2.3-05-300. Так само відзив не містить жодного доводу та доказу того, що відповідач як роботодавець був позбавлений можливості забезпечити позивача роботою. Факт того, що у зв`язку з військовим вторгненням рф відповідачем було призупинено надання аеронавігаційних послуг у повітряному просторі України, не може бути доказом того, що відповідач не міг надавати роботу позивачу, оскільки відповідно до Статуту Украероруху, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України №121 від 18.03.2021, предметом діяльності підприємства та основними завданнями підприємства є не лише надання послуг з аеронавігаційного обслуговування, але й діяльність щодо комп`ютерного програмування, консультування з питань інформатизації, діяльність із керування комп`ютерним устаткуванням, інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем, оброблення даних, розміщення інформації на вебвузлах і пов`язана з ним діяльність, вебпортали та інші види діяльності, що передбачені п. 2.2. розділу 2 Статуту Украероруху, який доданий до відзиву на позовну заяву. Посилається, що Листом від 11.04.2022 №1-16.2/1492/22, копія якого додана до пояснень третьої особи у справи, Украерорух повідомив, що як за мирного часу, так і в особливий період підрозділи ОЦВС Украероруху виконують завдання, визначені Генеральним штабом Збройних Сил України та Радою національної безпеки і оборони України. На думку позивача, все це в цілому та сукупності безперечно спростовує твердження та доводи Відповідача, що останній та його структурний підрозділ позбавлені можливості надати роботу позивачу - начальнику служби інформаційних технологій. З урахуванням вищевикладеного позивач просив суд позов задовольнити. 01.11.2022 представником позивача було подано до суду заяву про зміну предмету позову, яка фактично є заявою про зменшення позовних вимог. 21.11.2022 представником відповідача було подано заперечення на відповідь позивача у яких останній зазначив ті ж самі обставини, що і у відзиву на позов. Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, то сторони у судове засідання не викликалися. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07.12.2021 на виконання рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 19.11.2021 у справі №760/3541/21 позивача було поновлено на посаді начальника служби інформаційних технологій Державного підприємства обслуговування повітряного руху України з 12.01.2021, про що було видано відповідний Наказ Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 07.12.2021 № 1321/о (а.с. 8-15, 16 т. 1). Сторонами не заперечувався той факт, що до 24.02.2022 позивач працював на посаді начальника служби інформаційних технологій Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та отримував заробітну плату згідно окладу, передбаченого штатним розписом підприємства. Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 124 від 24.02.2022 у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні було зобов`язано працівників Украероруху з 24.02.2022 прибувати на робочі місця за окремим розпорядженням в.о. директора Украероруху, безпосереднім викликом заступника директора - начальника Украероцентру, директорів РСП, директора Дніпровського РСП - Керівника структурних підрозділів Східного регіону (а.с. 23 т. 1). Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому неодноразово було продовжено, зокрема, Указом Президента України від 06.02.2022 №58/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб. Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 126 від 01.03.2022 було запроваджено режим простою на підприємстві з 01 березня 2022 року до прийняття відповідного рішення для всіх працівників, окрім тих, що вказані у переліках, зазначених у підпунктах 2.1-2.3 цього наказу (а.с. 24 т. 1). [PERSON] до переліку працівників, які зазначені у підпунктах 2.1-2.3 Наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України № 126 від 01.03.2022, включено не було. Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Про призупинення трудових договорів з працівниками головного підприємства на період воєнного стану» від 30.03.2022 №139, відповідно до ст. 64 Конституції України, ст. 13 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указу Президента України від 14.03.2022 №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», наказу Украероруху від 24.02.2022 №124 «Про режим роботу Украероруху», наказу Украероруху від 01.03.2022 №126 «Про впровадження режиму простою й оплати праці на період воєнного стану», а також у зв`язку із закриттям повітряного простору України для виконання польотів цивільної авіації через військову агресію російської федерації та, як наслідок, відсутністю фінансових надходжень за аеронавігаційне обслуговування на невизначений термін, через непередбачувані та непереборні події, які відбулися незалежно від волі й бажання підприємства, обставинами, що можуть поставити під загрозу життя чи нормальні умови існування людей, що виключає можливість виконання частини виробничих завдань та функцій підприємства, з 01.04.2022 було призупинено дію трудового договору з позивачем, начальником служби інформаційних технологій (ІТ) Украероруху, зі збереженням місця роботи і посади до скасування воєнного стану (а.с. 26-27 т. 1). 11.04.2022 позивачем було надіслано відповідачу заяву у якій останній повідомив відповідача, що позивач з 24.02.2022 знаходиться у м. Києві та має можливість виконувати роботу відповідно до вимог його посадової інструкції (а.с. 28 т. 1). 19.04.2022 заступник директора із ЗНС «Київцентраеро» О. Величко було складно службову записку про те, що у зв`язку нехваткою досвідчених фахівців в галузі ІТ, фахівців, які мають досвід організації та проведення робіт по встановленню нового чи модернізованого ПЗ, налаштування ІТ обладнання, підтримання спеціалізованих програмних продуктів, налаштування локальних комп`ютерних мереж та впровадження комплексних проектів, поставлено питання про направлення фахівця вказаної кваліфікації в службу АОПР РСП «Київцентраеро» (а.с. 152 т. 1). Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Про поновлення дії трудового договору» від 27.04.2022 № 294/о з [PERSON] було поновлено дію трудового договору з 27.04.2022, з урахуванням діючого режиму роботи по підприємству (а.с. 29 т. 1). Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Про переведення» від 27.04.2022 № 295/о було [PERSON] було переведено на період дії воєнного стану з 27.04.2022 з посади начальника служби інформаційних технологій (ІТ) Украероруху на посаду інженера з АС УПР 2 категорії групи оперативного обслуговування центру системи централізованого метеорологічного забезпечення аеронавігації АС КПР РСП «Київцентраеро» Украероруху для виконання робіт у місцевості, де відповідно до зведення МО України активні бойові дії не здійснюються, для відвернення та ліквідації наслідків бойових дій, спричинених військовою агресією російської федерації проти України. Також було визначено здійснювати оплату праці позивачу за виконану роботу не нижче середньої заробітної плати за попередньою роботою, за фактично відпрацьований час, але не більше встановленої на 2022 рік на підприємстві норми робочого часу (а.с. 30, 148-149 т. 1). Позивач із даним наказом ознайомився проте не погодився, про що свідчить його підпис та відповідна відмітка на самому наказі (а.с. 149 т. 1). Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Про призупинення трудового договору з працівником РСП «Київцентраеро» на період воєнного стану» від 28.04.2022 №166, відповідно до ст. 64 Конституції України, ст. 13 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указу Президента України від 14.03.2022 №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Указу Президента України від 18 квітня 2022 №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», наказу Украероруху від 24.02.2022 №124 «Про режим роботу Украероруху», наказу Украероруху від 01.03.2022 №126 «Про впровадження режиму простою й оплати праці на період воєнного стану», з 28.04.2022 було призупинено дію трудового договору з позивачем, інженером з АС УПР 2 категорії групи оперативного обслуговування центру системи централізованого метеорологічного забезпечення аеронавігаційної системи керування повітряним рухом служби автоматизації обслуговування повітряного руху (АС КПР), зі збереженням місця роботи і посади до скасування воєнного стану (а.с. 31 т. 1). 05.05.2022 позивач направив відповідачу заяву в якій ще раз підтвердив свою відмову переведення до РСП «Київцентраеро», та звернувся до відповідача з вимогами: - виключити позивача з додатку 14 до наказу Украероруху від 30.03.2022 №139 - з 01.04.2022 та продовжувати керуватися щодо позивача наказом від 01.03.2022 №126, для чого видати окремий наказ або внести відповідні зміни до наказу Украероруху від 27.04.2022 №294/о; - суворо дотримуватися вимог чинного законодавства у сфері трудових відносин, у зв`язку із відмовою позивача щодо переведення на іншу роботу відповідно до наказу Украероруху від 27.04.2022 №295/о; - скасувати наказ Украероруху від 28.04.2022 №166 як незаконний. - притягнути до відповідальності осіб, які допустили грубе порушення законодавства (а.с. 32 т. 1). Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 15.06.2022 № 379/о у зв`язку із відмовою [PERSON] працювати на посаді з АС УПР 2 категорії групи оперативного обслуговування центру системи централізованого метеорологічного забезпечення аеронавігаційної системи керування повітряним рухом служби автоматизації обслуговування повітряного руху (АС КПР) РСП «Київцентраеро» Украероруху було скасовано Наказ від 27.04.2022 № 294/о «Про поновлення дії трудового договору», Наказ від 27.04.2022 № 295/о «Про переведення», Наказ від 28.04.2022 № 166 «Про призупинення трудового договору з працівником РСП «Київцентраеро» (а.с. 153 т. 1). Таким чином, станом на день розгляду даної справи позивач перебуває на посаді начальника служби інформаційних технологій (ІТ) Украероруху, проте дію трудового договору із ним було зупинено на підставі Наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Про призупинення трудових договорів з працівниками головного підприємства на період воєнного стану» від 30.03.2022 №139. Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю передбачені статтями 43-46 Конституції України. Разом з тим відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Указом Президента України від 24.04.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згідно з пунктом 3 Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Закон України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» вступив в дію з 24.03.2022 року до закінчення воєнного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», в редакції чинній на момент видачі оспорюваного наказу, призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. Згідно з пунктом 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 2136-ІХ главу XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України доповнено пунктом 2 такого змісту: «2. Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». З огляду на вищевикладене, положення Закону № 2136-ІХ, які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю - мають пріоритетне застосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону № 2136-ІХ також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем. Аналізуючи вказані вище норми, суд приходить до висновку, що призупинення трудового договору у даному випадку було можливе за наявності наступних умов: відсутність у роботодавця можливості для надання роботи працівнику у зв`язку з військовою агресією проти України та (або) відсутності у працівника можливості виконання роботи у зв`язку з військовою агресією проти України. Як встановлено під час судового засідання, зокрема із поданих позивачем відповідачу заяви від 11.04.2022 та заяви від 05.05.2022, у позивача була можливість виконання роботи. Таким чином, у даному випадку судом має дослідитися питання чи були у відповідача підстави для видачі оспорюваного наказу у зв`язку із неможливістю саме відповідачем надавати роботу позивачу у зв`язку з військовою агресією проти України. Судом встановлено, що Державне підприємство обслуговування повітряного руху України діє відповідно до Статуту Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі - Статут) затвердженого Наказом Міністра інфраструктури України № 121 (а.с. 131-143 т. 1). Відповідно до п. 1.1. Статуту, підприємство (Украерорух) є провайдером аеронавігаційного обслуговування, яке здійснюється на всіх етапах польоту повітряних суден у повітряному просторі України та повітряному просторі над відкритим морем, де відповідальність за обслуговування повітряного руху відповідно до договорів покладена на Україну. Згідно з п. 2.1. Статуту, підприємство утворено з метою організації заходів використання Повітряного простору, для забезпечення безпечного, економічно ефективного аеронавігаційного обслуговування, яке здійснюється на всіх етапах польоту повітряних суден та включає організацію повітряного руху, аварійне обслуговування, зв`язок, навігацію та спостереження (радіотехнічне забезпечення), метеорологічне обслуговування, обслуговування аеронавігаційною інформацією, а також авіаційний пошук і рятування (у разі покладення на підприємство таких функцій уповноваженими органами чи нормами законодавства). Відповідно до п. 2.3. Статуту, основними завданнями підприємства є: - надання аеронавігаційного обслуговування на всіх етапах польоту повітряних суден; - модернізація та розвиток наземних засобів зв`язку, навігації спостереження та автоматизації; - забезпечення діяльності і розвитку підрозділів ОЦВС; - виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки; - планування та координація використання повітряного простору України та регулювання повітряного руху; - забезпечення контролю за дотриманням порядку та правил використання повітряного простору під час координації, управління використанням повітряного простору та обслуговування повітряного руху; - планування і регулювання діяльності у сфері використання Повітряного простору; - обслуговування повітряного руху в Повітряному просторі (за винятком зон, де управління повітряним рухом здійснюють відповідні підрозділ державних органів, Збройних Сил України та інших військових формувань суб`єктів підприємницької діяльності, що не входять до складу системи); - опрацювання умов використання Повітряного простору, здійснення контролю за додержанням порядку і правил використання Повітряного простору; - підтримання на належному рівні технічного стану засобів зв`язку, навігації та спостереження; - підготовка та опублікування нормативних документів з питань аеронавігації; - забезпечення аварійного оповіщення про повітряні судна, які зазнають або зазнали лиха; - участь в організації авіаційного пошуку на морі в межах району польотної інформації України; - здійснення передпольотного інформаційного обслуговування в аеропортах та надання метеорологічних послуг юридичним та фізичним особам (експлуатантам та користувачам аеропорту/аеродрому), у тому числі обслуговування аеронавігації на маршрутах польотів; - забезпечення аеронавігаційною інформацією експлуатантів користувачів Повітряного простору; - організація та забезпечення одержання плати за аеронавігаційні послуги з користувачів Повітряного простору, здійснення контролю за надходженням плати за аеронавігаційні послуги з користувачів Повітряного простору; - розробка аеронавігаційних процедур; - опрацювання висновків провайдера аеронавігаційного обслуговування щодо погодження місця розташування та висоти об`єктів на приаеродромних територіях та об`єктів, діяльність яких може вплинути на безпеку польотів і роботу радіотехнічних приладів цивільної авіації, за запитом; - здійснення льотних перевірок наземних засобів зв`язку, навігації та спостереження, радіотехнічного і світлотехнічного забезпечення польотів, які розташовані на території України та за її межами, з використанням власних повітряних суден; - забезпечення авіаційної безпеки, регулярності та ефективності польотів у системі організації повітряного руху шляхом запровадження правил, практики та процедур, які передбачають заходи захисту від актів незаконного втручання в діяльність всього персоналу й об`єктів Украероруху; - надання освітніх послуг з професійної підготовки, а саме: підготовки, перепідготовки, підтвердження / відновлення, підвищення кваліфікації, курсової підготовки та сертифікації авіаційного персоналу і персоналу з наземного обслуговування (резидентів та нерезидентів України), у тому числі тренажерної підготовки на тренувальному обладнанні імітації польоту (тренажерах льотної підготовки) та тренажу на повітряних суднах; - організація та проведення науково-дослідної й науково-методичної роботи за напрямами організації повітряного руху, а також радіотехнічного та електротехнічного забезпечення організації повітряного руху засобами автоматизації, зв`язку, навігації, спостереження, електротехнічного устаткування. Організація впровадження результатів науково-дослідної та науково-методичної роботи в навчальний процес та виробництво; - здійснення контролю за наявністю радіозавад на частотах, закріплених за Підприємством, аналіз їхнього впливу та інформування відповідних державних органів про ці радіозавади; - здійснення метрологічного контролю за забезпеченням єдності вимірювань за всіма напрямами діяльності Підприємства; - участь в межах компетенції у розробці проектів нормативно-правових актів щодо використання повітряного простору, організації повітряного руху, експлуатації засобів зв`язку, навігації та спостереження; - організація взаємодії із зацікавленими державними органами та органами місцевого самоврядування, установами, організаціями та підприємствами, розташованими на території України та за її межами; - проведення на госпрозрахункових засадах експериментів, експлуатаційних випробувань обладнання (системи), експертизи проектів, документів, процедур і технологій, а також їх перевірок, надання консультаційних послуг; - виконання проектних робіт для впровадження наземних засобів зв`язку, навігації та спостереження; - виконання державних замовлень; - забезпечення соціального розвитку колективу Підприємства та соціального захисту його працівників; - організація і проведення виставок, конференцій та інших заходів з метою інформування організацій, установ, засобів масової інформації, а також громадськості щодо виробничої та соціально-економічної діяльності Підприємства, напрямів його розвитку, цілей та перспектив; - провадження господарської діяльності з виконання топографо-геодезичних, картографічних робіт; - здійснення медичної практики, надання медичних послуг, проведення сертифікації авіаційного персоналу; - здійснення діяльності з дотримання норм законодавства з питань охорони державної таємниці; - здійснення перекладу документів; - забезпечення харчування працівників Підприємства; - надання автотранспортних послуг з перевезення вантажів та пасажирів (у тому числі працівників Підприємства); - здійснення авіаційних робіт; - здійснення льотної експлуатації, технічного обслуговування та підтримання льотної придатності повітряних суден цивільної авіації; - організація та проведення аварійно-рятувальних і протипожежних робіт при прийомі та відправленні повітряних суден на вертодромі, який знаходиться на балансі Підприємства; - експлуатація вертодрому, прийом та відправлення повітряних суден обслуговування пасажирів, багажу та вантажу. Забезпечення авіаційної безпеки на вертодромі; - організація діяльності готелів, автомобільних стоянок, пральні постачання і транспортування холодної води та електроенергії, а також виробництво, постачання і транспортування теплової енергії у вигляді гарячої води для сторонніх споживачів; - організація роботи із забезпечення мобілізаційної готовності та цивільного захисту Підприємства, його підготовки та роботи в умовах особливого періоду і у разі виникнення надзвичайних ситуацій ліквідації їх наслідків; - виконання інших завдань, що не суперечать чинному законодавств України. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Повітряного кодексу України, аеронавігаційне обслуговування польотів повітряних суден (на маршруті, на підході та в районі аеродрому) здійснюється провайдерами аеронавігаційного обслуговування на платній основі. Провайдер аеронавігаційного обслуговування за погодженням з уповноваженим органом з питань цивільної авіації може передавати на договірних засадах право щодо технічної експлуатації наземних засобів зв`язку, навігації та спостереження юридичним особам, сертифікованим відповідно до авіаційних правил України. Таким чином встановлено, що основним напрямком діяльності Державного підприємства обслуговування повітряного руху України є організація заходів використання Повітряного простору, для забезпечення безпечного, економічно ефективного аеронавігаційного обслуговування, яке, в свою чергу, здійснюється провайдерами на платній основі. Інакше кажучи, основним джерелом доходів Державного підприємства обслуговування повітряного руху України є надходження плати за надані послуги з аеронавігаційного обслуговування. При цьому, у зв`язку військовою агресією російської федерації, через високий ризик авіаційній безпеці для цивільної авіації, з 24 лютого 2022 року Об`єднана цивільно-військова система організації повітряного руху України, згідно з вимогами Повітряного кодексу України та Положення про використання повітряного простору України, вжило термінових заходів щодо закриття повітряного простору України для цивільних користувачів повітряного простору. Надання послуг з аеронавігаційного обслуговування цивільним користувачам повітряного простору України було призупинено повністю. Дані обставини наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву, не поставлені під сумнів позивачем, є загальновідомими, а тому суд приходить до висновку, що вони є доведеними під час розгляду даної справи. 24.02.2022 Украерорухом на офіційному сайті підприємства було розміщено оголошення про закриття повітряного простору України наступного змісту: «У зв`язку з військовим вторгненням рф, згідно з вимогами Повітряного кодексу України та Положення про використання повітряного простору України органами ОЦВС та Державіаслужбою України вжито заходів щодо закриття повітряного простору України для цивільних користувачів повітряного простору. Надання аеронавігаційних послуг у повітряному просторі України призупинено» (а.с. 144 т. 1). Відповідно до Довідки Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану на території України та які є об`єктивними для суб`єктів господарської діяльності по договорах, і виконання яких є неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (а.с. 145 т. 1). Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про доведеність того факту, що закриття повітряного простору України для цивільних користувачів повітряного простору, а також призупинення надання аеронавігаційних послуг у повітряному просторі України відбулося саме у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України. При цьому, факт призупинення надання аеронавігаційних послуг (обслуговування) у повітряному просторі України, які є основним напрямком діяльності Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, безумовно свідчить про зменшення обсягу роботи, яку Державне підприємство обслуговування повітряного руху України може надавити своїм працівникам. Таким чином, під час судового розгляду було встановлено, що у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України відбулося закриття повітряного простору України для цивільних користувачів повітряного простору, що у свою чергу зупинило діяльність Державного підприємства обслуговування повітряного руху України з надання аеронавігаційних послуг цивільним користувачам у повітряному просторі України. Дані обставини свідчать про неможливість забезпечення роботою усіх своїх працівників Державним підприємствам обслуговування повітряного руху України відповідно до їх посадових обов`язків, оскільки підприємство фактично припинило здійснювати основну свою діяльність, а саме: надання аеронавігаційних послуг цивільним користувачам у повітряному просторі України та фактично така робота наразі відсутня. Посилання позивача на ті обставини, що можливість роботодавця надавати роботу визначається його здатністю організувати виробничий процес та керувати ним, забезпечуючи працівників необхідними засобами та предметами праці, зокрема, надаючи належним чином обладнанні робочі місця, для виконання працівниками їх обов`язків відповідно до посадових інструкцій, суд відхиляє, оскільки у даному випадку відповідач прийняв рішення про призупинення дії трудових договорів із працівниками саме у зв`язку із частковим зупиненням діяльності підприємства та, як наслідок, відсутністю такої роботи для виконання працівниками, а тому здатність відповідача організувати виробничий процес та керувати ним не є єдиною ознакою можливості відповідача надавати працівником роботу у даному випадку. Із цих же підстав суд відхиляє доводи позивача про те, що відповідач має можливість забезпечувати своїх працівників роботою, оскільки у м. Бориспіль не велися та не ведуться активні бойові дії, а тому підстави для призупинення трудового договору із позивачем у відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» були відсутні, тому що підставою для призупинення дії трудового договору із позивачем є саме часткове зупинення діяльності підприємства та, як наслідок, відсутність такої роботи для виконання працівником. При цьому, суд вважає доведеним причинно-наслідковий зв`язок між збройною агресією Російської Федерації проти України та видачею відповідачем Наказу «Про призупинення трудових договорів з працівниками головного підприємства на період воєнного стану» від 30.03.2022 №139 із підстав наведених судом вище, а тому приходить до висновку, що відповідач правомірно видав оспорюваний наказ посилаючись на вимоги статті 13 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» та у відповідача були відповідні правові підстави для видачі оспорюваного наказу. Посилання позивача на ту обставину, що видачею оспорюваного наказу відповідач продемонстрував упереджене ставлення до позивача суд не приймає до уваги, оскільки у даному випадку призупинення трудових договорів відбулося не тільки з позивачем, а майже із половиною працівників головного підприємства (22 з 50) про що зазначає сам позивач у позовній заяві. Наявність попередніх трудових спорів між позивачем та відповідачем у судових справах №359/9882/19, № 359/1236/19, № 359/490/20, № 359/2248/20, № 760/3541/21, не може свідчити про упереджене ставлення відповідача допПозивача у даному випадку, оскільки видача оспорюваного наказу відбулася за наявності передбачених законом підстав, про що судом зазначено вище. Як було встановлено судом вище, 19.04.2022 заступник директора із ЗНС «Київцентраеро» О. Величко було складно службову записку про те, що у зв`язку нехваткою досвідчених фахівців в галузі ІТ, фахівців, які мають досвід організації та проведення робіт по встановленню нового чи модернізованого ПЗ, налаштування ІТ обладнання, підтримання спеціалізованих програмних продуктів, налаштування локальних комп`ютерних мереж та впровадження комплексних проектів, поставлено питання про направлення фахівця вказаної кваліфікації в службу АОПР РСП «Київцентраеро». У зв`язку із цим Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Про поновлення дії трудового договору» від 27.04.2022 № 294/о з [PERSON] було поновлено дію трудового договору з 27.04.2022, з урахуванням діючого режиму роботи по підприємству та Наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Про переведення» від 27.04.2022 №295/о було [PERSON] було переведено на період дії воєнного стану з 27.04.2022 з посади начальника служби інформаційних технологій (ІТ) Украероруху на посаду інженера з АС УПР 2 категорії групи оперативного обслуговування центру системи централізованого метеорологічного забезпечення аеронавігації АС КПР РСП «Київцентраеро» Украероруху для виконання робіт у місцевості, де відповідно до зведення МО України активні бойові дії не здійснюються, для відвернення та ліквідації наслідків бойових дій, спричинених військовою агресією російської федерації проти України. Також було визначено здійснювати оплату праці позивачу за виконану роботу не нижче середньої заробітної плати за попередньою роботою, за фактично відпрацьований час, але не більше встановленої на 2022 рік на підприємстві норми робочого часу. Таким чином вбачається, що навіть за відсутності роботи за посадою, яку обіймає позивач, відповідачем були здійснені кроки для забезпечення роботою позивача з урахуванням напрямків діяльності підприємства у воєнний час та наявності іншої роботи на підприємстві. Разом із тим, незважаючи на такі кроки відповідача позивач відмовився від переведення його на іншу посаду та виконання іншої роботи не за його посадою. Дані обставини, на думку суду, підтверджують наявність підстав для призупинення трудового договору із позивачем, а саме: відсутність у відповідача забезпечити роботою позивача за його посадою у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України. Окремо суд зазначає, що посилання третьої особи на відмову відповідача в наданні матеріальної допомоги [PERSON] за квітень 2022 року, а також не надання відповідей на запити Третьої особи не є предметом розгляду у даній справі, а тому судом не досліджуються. Суд також критично оцінює посилання позивача на те, що оспорюваний наказ підлягає скасуванню у зв`язку із порушенням трудових гарантій позивача, оскільки відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Окрім цього, суд не приймає до уваги посилання позивача на ту обставину, що призупинення трудових договорів відбулося лише з частиною працівників та за відповідним рішенням керівництва, що на думку позивача свідчить про вибірковість та суб`єктивність такого рішення, оскільки, на думку суду саме керівництвом підприємства у період воєнного стану мають прийматися кадрові рішення спрямовані на оптимізацію діяльності підприємства, а також врахувавши можливості забезпечення працівників роботою за їх посадовими обов`язками. Суд окремо звертає увагу, що позивач у позовній заяві на спростування рішення відповідача жодним чином не довів, що навіть у зв`язку із закриттям повітряного простору України для цивільних користувачів повітряного простору, а також призупиненням надання аеронавігаційних послуг у повітряному просторі України на підприємстві збереглася можливість забезпечувати позивача роботою, оскільки останній виконував роботу, на яку не впливають дані обставини та виконання такої роботи на даному етапі є можливим та необхідним. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що виданий Державним підприємством обслуговування повітряного руху України Наказ «Про призупинення трудових договорів з працівниками головного підприємства на період воєнного стану» від 30.03.2022 №139 в частині призупинення з 01.04.2022 до скасування воєнного стану дії трудового договору з [PERSON] , начальником служби інформаційних технологій Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, якого зазначено в Додатку 14 до цього Наказу, виданий у відповідності Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», а тому не знаходить підстав для визнання його незаконним в частині, що стосується [PERSON] . Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача поновити з 01.04.2022 дію трудового договору з [PERSON] , начальником служби інформаційних технологій Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, з яким було призупинено дію трудового договору на підставі наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Про призупинення трудових договорів з працівниками головного підприємства на період воєнного стану» від 30.03.2022 №139, то суд також не знаходить підстав для її задоволення, оскільки дана позовна вимога є похідною від попередньої позовної вимоги та судом прийнято рішення про відмову у її задоволені. Щодо вимоги позивача про стягнення з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу (час призупинення дії трудового договору) за період з 01.04.2022 по день поновлення дії трудового договору, призупиненого згідно з наказом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Про призупинення трудових договорів з працівниками головного підприємства на період воєнного стану» від 30.03.2022 №139, то суд зазначає наступне. Звертаючись до суду із даною позовною вимогою, позивач посилався на вимоги ч. 2 ст. 235 КЗпП України. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. З урахуванням того, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача про визнання незаконним Наказу відповідача «Про призупинення трудових договорів з працівниками головного підприємства на період воєнного стану» від 30.03.2022 №139 в частині призупинення з 01.04.2022 до скасування воєнного стану дії трудового договору з [PERSON] , якого зазначено в Додатку 14 до цього Наказу, а також вимоги про поновлення з 01.04.2022 дії трудового договору з [PERSON] , то не підлягає задоволенню і позовна вимога про стягнення із відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки є похідною від двох попередніх вимог. При цьому, суд звертає увагу позивача на наступні обставини. Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у редакції станом на день видачі оспорюваного наказу, яка є аналогічною ч. 4 ст. 13 Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у редакції чинній станом на день розгляду справи, відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам за час призупинення дії трудового договору у повному обсязі покладається на державу, що здійснює збройну агресію проти України. Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку, що Наказ «Про призупинення трудових договорів з працівниками головного підприємства на період воєнного стану» від 30.03.2022 №139 в частині призупинення з 01.04.2022 до скасування воєнного стану дії трудового договору з [PERSON] , начальником служби інформаційних технологій Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, якого зазначено в Додатку 14 до цього Наказу, виданий у відповідності Закону України від 15 березня 2022 року №2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», позивач має право на відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат за час призупинення дії трудового договору з російської федерації у порядку встановленому законодавством. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. у силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням викладеного вище суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у зв`язку із їх необґрунтованістю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed