Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

Позиції сторін\~та учасників\~справ,\~заяви,\~клопотання,\~ інші процесуальні дії у справі. [PERSON] звернувся до суду з позовом до Львівського комунального підприємства «Княже місто», в якому просить стягнути з останнього майнову шкоду у розмірі 88659 грн. 87 коп. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач покликається на те, що 16.12.2022 року його автомобіль перебував поряд із будинком [ADDRESS] . У зв`язку із падінням з даного будинку частини фасадного оздоблення, автомобілю «SEAT IBIZA», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу на праві приватної власності, завдано пошкоджень. За фактом зазначеного інциденту [PERSON] було повідомлено та викликано поліцію, а також проведено експертизу для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля. Відповідно до звіту № 3406/22 від 02.01.2023 року за результатами проведення експертизи, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «SEAT IBIZA», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 88659 грн. 87 коп. та складається із оціночної вартості ремонту у розмірі 86659 грн. 87 коп. та 2000 грн. витрат на її проведення. Балансоутримувачем будинку [ADDRESS] є Львівське комунальне підприємство «Княже місто», у зв`язку з бездіяльністю останнього, яка полягає у неналежному виконанні обов`язків по утриманню будинку, майну позивача було завдано матеріальних збитків, які підлягають стягненню з відповідача, відтак [PERSON] просить позов задовольнити. Заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04.04.2023 року позовні вимоги [PERSON] задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Львівського комунального підприємства «Княже місто» на користь [PERSON] 88659 грн. 87 коп. - компенсації завданої матеріальної шкоди. Стягнуто з Львівського комунального підприємства «Княже місто» на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 1073 грн. 60 коп. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23.05.2023 року, заяву представника\~відповідача задоволено\~та скасовано\~заочне рішення\~Галицького районного\~суду м.\~Львова від\~04\~квітня 2023\~року у\~цивільній справі\~№461/592/23\~від 04.04.2023\~року за\~позовом [PERSON] \~до Львівського\~комунального підприємства\~«Княже місто»\~про відшкодування\~шкоди.\~Розгляд справи\~вирішено\~проводити за\~правилами\~спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у відповідності до\~ст.128 ЦПК України, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями з відміткою про вручення поштового відправлення, а також довідками про доставку електронного листа на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи. Суд враховує, що сторони обізнані про дату, час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явилися, матеріали справи містять клопотання учасників про розгляд справи у їх відсутності та заяву позивача про підтримання позову у повному об`ємі, відтак, з врахуванням тривалості провадження у справі, забезпечення судом можливості сторонам у повній мірі реалізувати свої процесуальні права, суд вважає, що наявних у справі матеріалів\~достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. При цьому, суд наголошує, що основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони провадження, а\~неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Також, суд враховує положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану», які покладають на суд обов`язок продовжувати здійснювати правосуддя в умовах введення воєнного стану, за наявності такої можливості та встановлюють те, що повноваження\~судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені\~Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. При цьому, скорочення чи прискорення будь-яких форм\~судочинства прямо забороняється Законом. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~ Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом 1\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, заслухавши доводи учасників процесу, суд прийшов до наступних висновків, виходячи з наступних доводів, мотивів та міркувань.\~ Громадяни мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою (п. 7 ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів»). Судом встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу марки «SEAT IBIZA», реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 12.06.2020 року. 16.12.2022 року відбулося падіння фасадного оздоблення з будинку [ADDRESS] , балансоутримувачем якого є Львівське комунальне підприємство «Княже місто», на автомобіль марки «SEAT IBIZA», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить позивачу. Відомостей про наявність іншого балансоутримувача даного будинку в ході розгляду справи не встановлено не встановлено. Дана подія підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою Львівського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області від 21.12.2022 року №35781/04/3722 за фактом розгляду звернення [PERSON] від 16.12.2022 року, з приводу пошкодження автомобіля марки «SEAT IBIZA», реєстраційний номер [NUMBER] . Із Звіту №3406/22 про оцінку вищевказаного автомобіля, виконаного СПДФО [PERSON] , який є належним суб`єктом оціночної діяльності, вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «SEAT IBIZA», реєстраційний номер [NUMBER] , складає 86659 грн. 87 коп., з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, завданого власнику автомобіля марки «SEAT IBIZA», реєстраційний номер [NUMBER] , ? 41808 грн. 95 коп., а ринкова вартість згаданого автомобіля становить 212233 грн. 80 коп. Таким чином, встановлено, що внаслідок падіння на автомобіль марки «SEAT IBIZA», реєстраційний номер [NUMBER] , елементу з фасаду будинку [ADDRESS] , позивачу було завдано матеріальної шкоди. Окрім того, згідно Акту № 3406/22 прийому-передачі виконаних робіт від 19 грудня 2022 року, вартість проведення оцінки автомобіля становить 2000 гривень. 06.01.2023 року позивачем, шляхом поштового відправлення, було скеровано вимогу до ЛКП «Княже місто» про відшкодування завданої шкоди. На момент розгляду даної справи результати розгляду даної вимоги позивачу невідомі. Відповідно до вимог ст. 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~балансоутримувач зобов`язаний\~забезпечувати управління\~майном власними\~силами або укладати договір з юридичними особами на управління майном, забезпечувати для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил, забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі. Згідно п. 1.1.5.1. Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень будинків, споруд, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України № 150 від 10 серпня 2004 року, балансоутримувач зобов`язаний регулярно виконувати роботи по простукуванню, укріпленню окремих цеглин, які загрожують падінням. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Наведені положення унормовують загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. При цьому, юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина, і за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. В свою чергу, шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння шкоди. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення є зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому, за положеннями ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України, обов`язок доведення відсутності вини покладається саме на особу, яка завдала шкоди, і у разі доведення відсутності вини така особа звільняється від цивільної відповідальності. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Крім того, аналіз наведеної норми права з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.\~ З огляду на наведене, з урахуванням визначених процесуальними кодексами принципів змагальності й диспозитивності, саме на балансоутримувача майна покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди особі, майно/здоров`я якої постраждало внаслідок неналежного утримання балансоутримувачем відповідних об`єктів. У відповідності до\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно\~ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п.2\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, враховуючи вищенаведені положення, обов`язковому з`ясуванню у процесі розгляду даної справи підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Окрім цього, Верховний Суд у своїй постанові від 22.01.2019 року у справі №676/518/17 доходить наступного висновку, що відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою. Відповідно до ст. ст.\~76,\~81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.2\~ст. 77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Оцінюючи надані позивачем докази по справі, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі докази знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою та іншими матеріалами справи є достатніми та достовірними, не спростовані відповідачем у процесі судового розгляду. За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що внаслідок неналежного виконання відповідачем (уповноваженими ним особами) обов`язків по обслуговуванню будинку відбулося падіння елементів фасаду (каміння та цегли) з будинку [ADDRESS] , у результаті чого було спричинено пошкодження транспортного засобу, який є власністю позивача, що завдало останньому матеріальної шкоди, яка на момент ухвалення цього рішення у добровільному порядку не відшкодована. Що ж стосується суми, яка підлягає відшкодування позивачу унаслідок пошкодження автомобіля останнього, то слід зазначити наступне. Позивач просить суд відшкодувати шкоду у розмірі 88659 грн. 87 коп. Разом з тим, матеріали справи не містять жодних доказів понесених [PERSON] збитків на вищезазначену суму, а отже останнім не доведено, що ним було здійснено витрати у даному розмірі для відновлення пошкодженого транспортного засобу. Порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування, однак враховуючи Звіт №3406/22 про оцінку автомобіля марки «SEAT IBIZA» та відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження понесених позивачем витрат та упущену останнім вигоду, суд приходить до переконання, що сума, яка підлягає до відшкодування становить 41808 грн. 95 коп., тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, завданого власнику автомобіля марки «SEAT IBIZA», реєстраційний номер [NUMBER] . Також, суд враховує положення наведені у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» згідно яких, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Зважаючи на те, що зі змісту Звіту №3406/22 про оцінку автомобіля марки «SEAT IBIZA», реєстраційний номер [NUMBER] , який в процесі судового розгляду спростований не був, вбачається, що розмір матеріальної шкоди, який становить 41808 грн 95 коп., наведений з урахуванням особливостей стану автомобіля, пошкоджень та врахуванням фізичного зносу, суд вважає, що така сума відображає реальні втрати, яких зазнав позивач, у зв`язку з пошкодженням його майна. Окрім того, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають і витрати на проведення оціночної вартості відновлювального ремонту пропорційно до задоволених вимог, адже необхідність звернення позивача до суб`єкта оцінки збитків прямо пов`язана із спричиненою позивачу шкодою і є наслідком неналежного виконання своїх обов`язків представниками відповідача. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 2 ч.3 ст.133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. З урахуванням вищенаведеного, оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, то з ЛКП «Княже місто» на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, виходячи з наступного розрахунку: 41808,95/88659,87х1073,60 = 506 грн. 27 коп., а також витрати на проведення оціночної вартості відновлювального ремонту у розмірі 41808,95/88659,87х2000=943 грн. 13 коп. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд також враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04 від 10 лютого 2010 року).

Outcome: partial