Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

Позивачі звернулись до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом про стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивачки [PERSON] збитків заподіяних залиттям квартири у розмірі 15 883,33 грн., витрат на проведення незалежної оцінки вартості матеріального збитку у сумі 3 000,00 грн., моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.; стягнення на користь кожного з позивачів - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] збитків заподіяних залиттям квартири у розмірі по 10 588,89 грн., моральної шкоди у розмірі по 10 000,00 грн. та стягнення на користь всіх позивачів понесених судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.05.2020 у багатоквартирному житловому будинку [ADDRESS] відбулося залиття квартири [ADDRESS] , яка на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.04.1993 належала на праві приватної спільної сумісної власності у рівних долях [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тобто частки кожного із співвласників становили 1/6 частину. У зв`язку з реєстрацією шлюбу 24.09.2005 [PERSON] було змінено прізвище на « [PERSON] ». На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.06.2010 [PERSON] одержала право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] . Таким чином, [PERSON] належить 1/3 частина вказаної квартири. Зазначено, що [INFO] померла [PERSON] , після якої відкрилась спадщина на 1/6 частину квартири [ADDRESS] . Спадкодавець [PERSON] з 07.10.1997 по 15.08.2015 була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Станом на дату смерті [PERSON] у квартирі [ADDRESS] також були зареєстровані та проживали чоловік померлої [PERSON] та сини [PERSON] і [PERSON] . Спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] не заводилась, тому спадкоємцями останньої першої черги є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , кожен з яких прийняв у спадщину по 1/18 частини квартири [ADDRESS] . Таким чином, вказана квартира належить позивачам на праві спільної часткової власності, зокрема, [PERSON] є власником 1/3 частини квартири та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - по 2/9 частини квартири кожний. Вказано, що відповідачка є власником квартири [ADDRESS] . Згідно акту від 02.06.2020, складеного комісією у складі головного інженера ЖЕД-7 Шевченко Н.В., майстра з ремонту Цебро М.М. , майстра т/д № 2 Цукан А.Я. та слюсаря-сантехніка Терещенко О. , причиною залиття квартири [ADDRESS] стала теча з квартири [ADDRESS] при користуванні сантехнічним обладнанням; залиття разове по халатності з квартири [ADDRESS] . Зазначено, що залиттям квартири [ADDRESS] позивачам було завдано майнової та моральної шкоди. На відповідачку, як власника житла, законодавством покладеного обов`язки утримувати належну їй квартиру, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання. Проте, через недбале ставлення відповідачки до покладених на неї обов`язків з вини останньої позивачам завдано залиттям квартири матеріального збитку у розмірі 47 650,00 грн., що визначено відповідно до висновку експерта про об`єкт незалежної оцінки від 31.01.2022, наданого незалежним оцінювачем ПП «Експертзабезпечення». Також позивачкою [PERSON] були понесені витрати на проведення незалежної оцінки вартості матеріального збитку в сумі 3 000,00 грн. Вказано, що неправомірними винними діями відповідачки позивачам завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, спричинених пошкодженням належного позивачам на праві власності майна, вимушеної необхідності позивачки [PERSON] тривалий час разом з сім`єю проживати у пошкодженій залиттям квартирі та відсутності можливості самостійно за власний рахунок провести ремонтні роботи для приведення квартири у попередній стан, а також необхідності втрати значних зусиль та часу на документальне оформлення випадку залиття, встановлення особи відповідачки та тривалого захисту порушених прав позивачкою, що спричинило негативні зміни у звичайних умовах життя. Позивачі оцінюють розмір завданої ним моральної шкоди у сумі по 10 000,00 грн. кожний (а.с. 85-90). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.03.2023 позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було залишено без руху з наданням позивачам строку для усунення недоліків позовної заяви на протязі семи днів з дня вручення копії ухвали (а.с. 70). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.04.2023 відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, роз`яснено сторонам та третій особі порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 138-140). Ухвалою суду від 23.05.2023 заяву відповідачки [PERSON] про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення (а.с. 151-153). 24.05.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідачка просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що стороною позивачів не надано належних і допустимих доказів вини у залитті квартири саме відповідачкою [PERSON] та нанесення моральної шкоди відповідачкою позивачам. Зазначено, що відповідачка свою вину у залитті квартири визнає частково, а саме те, що дійсно відбувся незначний витік води у ванній кімнаті. Разом з тим, акт про залиття складений у порушення вимог правил, оскільки не містить даних щодо повідомлення власниці квартири [ADDRESS] , зі змістом акту відповідачка не ознайомлена. Крім того, з акту випливає, що звернення щодо залиття квартири відбулось 24.05.2020, в той час як позивачі вказують, що залиття відбулося по вині відповідачки 25.05.2020, тобто до настання подій викладених в позовній заяві. Також звіт від 31.01.2022 про оцінку завданих збитків не може бути належним доказом залиття, яке мало місце 25.05.2020, оскільки у вказаному висновку досліджувались події за 24.05.2020, і звіт проведено з використанням інформації наданої замовником та на припущеннях, що вся надана замовником інформація була достовірною (а.с. 160-162). Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно свідоцтва про право власності на житло від 05.04.1993 виданого Відділом приватизації житла Харківської районної Держадміністрації, квартира [ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності у рівних долях [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тобто по 1/6 частці кожному із співвласників (а.с. 14). Згідно свідоцтва про шлюб, [PERSON] у зв`язку з реєстрацією шлюбу 24.09.2005 змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 16). Відповідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 04.06.2010 державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори зареєстрованого в реєстрі за № 5-925, Витягу про реєстрацію право власності на нерухоме майно Комунального підприємства Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна від 15.09.2010 № 27334606 і запису у свідоцтві про право власності на житло від 05.04.1993, позивачка [PERSON] зареєструвала право власності на спадкове майно після смерті [INFO] [PERSON] , а саме на 1/6 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 14, 15, 22, 23). Отже, позивачка [PERSON] є власником 1/3 частки (1/6 + 1/6) вказаної квартири. Згідно свідоцтва про смерть від 10.08.2015 серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] , у зв`язку з чим відкрилась спадщина на 1/6 частину квартири [ADDRESS] (а.с. 56). Відповідно довідки від 20.01.2016 № 136 Сервісного центру Дарницького району Комунального концерну «Центр комунального сервісу» спадкодавець [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 07.10.1997 по 15.08.2015 (а.с. 57). Станом на дату смерті [PERSON] - [INFO] у квартирі [ADDRESS] також були зареєстровані чоловік останньої - позивач [PERSON] і сини спадкодавці - позивачі [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, копією паспорту із записом про місце реєстрації, свідоцтвами про народження, витягом з єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання та довідкою про реєстрацію місця проживання (а.с. 58-58 зв., 60, 62 зв., 63, 65, 66). Таким чином, позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] , відповідно ст. 1261 ЦК України. За нормою частин 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Відповідно ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. За повідомленням сторони позивачів, спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] не відкривалась. Отже, позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги та які станом на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем, успадкували після смерті [PERSON] належну останній 1/6 частку квартири [ADDRESS] , а саме по 1/18 частки кожний (1/6 : 3). Таким чином, вищевказана квартира [ADDRESS] належить позивачам на праві власності у наступних долях: позивачці [PERSON] - 1/3 частка (1/6 + 1/6), позивачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - по 2/9 частки кожному (1/6 + 1/18). Як убачається із Акту від 02.06.2020, складеного головним інженером ЖЕД-7 Шевченко Н.В. , майстром з ремонту Цебро М.М. , майстром т/д № 2 Цукан А.Я. та слюсарем-сантехніком Терещенко О. , затвердженого начальником ЖЕД-407 Білан Т.В., за зверненням мешканки [PERSON] № 71/Б від 25.05.2020 щодо обстеження двокімнатної квартири [ADDRESS] , причини залиття квартири: за заявкою від 24.05.2020 № 6373647 АВР Дніпровського району - теча з квартири [ADDRESS] при користуванні сантехнічним обладнанням, залиття разове по халатності з квартири [ADDRESS] ; внаслідок залиття пошкоджені: кухня 7,0 кв.м. - стеля водоемульсійне покриття, сліди від залиття, стіна водоемульсійне покриття, сліди від залиття; житлова кімната 10,3 кв.м. - стеля гіпсокартонна коробка, водоемульсійне покриття, сліди від залиття, стіна водоемульсійне покриття, сліди від залиття; замочені підлога (ламінат) в житловій кімнаті, електропроводка (а.с. 99). Відповідачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 21.04.2005, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим Д.М., зареєстрованим в реєстрі за № 726, повідомленням КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 15.12.2022 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.04.2023 № 328831002 (а.с. 117, 121-122 зв.). За висновком звіту експерта про об`єкт незалежної оцінки від 31.01.2022, складеного оцінювачем ПП «Експертзабезпечення», вартість матеріального збитку внаслідок залиття квартири за адресою: [ADDRESS] , становить 47 650,00 грн. без ПДВ (а.с. 100-114). Відповідно до положень ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, серед іншого, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За нормою ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України). Згідно частини 2 ст. 1210 ЦК України, шкода, завдана внаслідок недоліків робіт (послуг), підлягає відшкодуванню їх виконавцем. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Відповідачка, заперечуючи проти прозову, посилається на недоведеність позовних вимог та складання акту про залиття з порушенням вимог правил, оскільки у акті не зазначено, що вона ознайомлена з актом, також у акті зазначено, що залиття квартири позивачів відбулося 24.05.2020, натомість, останні обґрунтовують позовні вимоги подією залиття саме 25.05.2020, на підтвердження чого не надано належних і допустимих доказів. Однак, такі доводи відповідачки, як підставу для відмови в позові у повному обсязі, суд до уваги не приймає та при цьому враховує наступне. За змістом позову і доданих до нього додатків на доведення позовних вимог убачається, що подія залиття квартири позивачів відбулася 24.05.2020, при цьому у позовній заяві допущена описка, зазначаючи дату залиття 25.05.2020, оскільки заявка про течу води з вище розташованої квартири відповідачки № 99 подавалась саме 24.05.2020 за реєстраційним № 6373647, а 25.05.2020 позивачка [PERSON] до ЖЕД-407 подавала письмове звернення про обстеження квартири на предмет залиття. Згідно пункту 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибуткової території, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт. Відповідно Звіту про незалежну оцінку майнових прав з метою визначення ринкової вартості для відшкодування матеріальних втрат понесених в наслідок залиття квартири, висновок експерта-оцінювача ПП «Експертзабезпечення» від 31.01.2022 складався на підставі фактичного огляду квартири [ADDRESS] , з урахуванням акту про обстеження від 02.06.2020 по події залиття 24 травня 2020 року квартири позивачів, яка знаходиться на шостому поверсі будинку, з вище розташованої квартири сьомого поверху № 99 в результаті великого за обсягом протікання води. До того ж, у відзиві на позов відповідачка зазначає, що вона частково визнає свою вину у залитті квартири позивачів, вказуючи, що дійсно відбувся незначний витік води у ванній кімнаті. Отже, факт події залиття відповідачкою визнається. Разом з тим, будь яких доказів щодо обсягу залиття у спростування заявленої ціни позову майнової шкоди відповідачкою не надано та про такі заявлено не було. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про наявність вини відповідачки у залитті квартири позивачів. Згідно з частиною третьою статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно частини другої статті 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Відповідачка не спростувала жодними доказами стосовно розміру спричиненої позивачам майнової шкоди, не заявляла клопотання про проведення відповідної судової експертизи на предмет визначення вартості збитків та не надала інших доказів, хоча це є її процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. За таких обставин суд враховує поданий стороною позивачів висновок спеціаліста по визначенню вартості заподіяної позивачам шкоди, складеного оцінювачем ПП «Експертзабезпечення» від 31.01.2022, відповідно якого матеріальний збиток внаслідок залиття квартири за адресою: [ADDRESS] , становить у розмірі 47 650,00 грн. без ПДВ, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачів. Відповідно ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у правівласності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Оскільки позивачці [PERSON] належить на праві власності 1/3 частина квартири [ADDRESS] , а позивачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - по 2/9 частини кожному, тому відповідно часток у власності у відшкодування завданої залиттям квартири майнової шкоди з відповідачки слід стягнути на користь позивачки [PERSON] заподіяні збитки у розмірі 15 883,33 грн. (47 650 : 3) та на користь кожного із позивачів [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] заподіяні збитки у розмірі по 10 588,89 грн. (47 650 : 9 х 2). Згідно ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що винними діями відповідачки позивачам, як власникам нерухомого майна, була заподіяна моральна шкода через пошкодження квартири [ADDRESS] , у зв`язку з чим останні зазнали моральних переживань та вимушені були витрачати час на оформлення документів, складання заяв, звіту, звернення до суду. При цьому суд також враховує, що у вказаній квартирі проживає позивачка [PERSON] , позивачі [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] мешкають за іншою адресою, тому позивачка [PERSON] пережила психічний стрес під час залиття житлового приміщення, а також моральні переживання через проживання в незручних умовах, потреби проведення ремонту квартири, відновлення житла до попереднього належного стану, що призвело до порушення її життєвого укладу, істотних вимушених негативних змін у її житті, порушило нормальні життєві зв`язки, а також беручи до уваги, що з моменту здійснення залиття пройшов тривалий час і по даний час збитки не відшкодовані та, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, а саме стягнути з відповідачки на користь позивачки [PERSON] моральну шкоду у розмірі 4 000,00 грн. і на користь позивачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] моральну шкоду у розмірі по 2 000,00 кожному. У іншій частині заявлені вимоги задоволенню не підлягають. Також позивачка [PERSON] просить стягнути з відповідачки на її користь витрати на проведення незалежної оцінки вартості матеріального збитку в сумі 3 000,00 грн. При цьому надано рахунок № 1305 від 12.08.2020 ПП «Експертзабезпечення» на ім`я [PERSON] на оплату за незалежну оцінку на суму 3 000,00 грн. (а.с. 53). Натомість, будь яких фінансових документів на підтвердження сплати таких коштів стороною позивачів не надано. У зв`язку з цим у задоволенні вимог про відшкодування понесених позивачкою витрат на проведення оцінки матеріального збитку слід відмовити за недоведеністю. У порядку розподілу між сторонами судових витрат, відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідачки на користь позивачки [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 370,28 грн. та на користь кожного із позивачів [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] - по 234,44 грн.

Outcome: partial