Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Керівник Вижницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоровя Чернівецької обласної військової адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого внаслідок вчиненого кримінального правопорушення. Посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 22.07.2021 біля 11 годин 00 хвилин водій [PERSON] , [INFO] , мешканець. с. Чортория Вижницького район Чернівецької області, керуючи транспортним засобом марки «Ваз-2109», д.н.з. [NUMBER] , та рухаючись на ділянці дороги вул. Миколайчука м. Вашківці Вижницького району Чернівецької області по смузі руху в напрямку м. Вижниці діючи в порушення вимог п. 10.1, 12.4 та 31.1 Правил дорожнього руху України, не впорався з керуванням та допустив виїзд транспортного засобу за межі ділянки дороги з подальшим його зіткненням із бетонною опорою, внаслідок чого потерпілий [PERSON] , 1988 року народження, мешканець с. Чортория Вижницького району, який перебував на передньому пасажирському сидінні, отримав тілесні ушкодження у вигляді синця синюшно-зеленого кольору з жовтим відтінком, нечіткими розмитими контурами на задній лівій стегновій ділянці з переходом на передню ліву стегнову ділянку середньої та нижньої третини стегна, на передню та задню ліві колінні ділянки, на передню та задню ліві гомілкові ділянки верхньої третини гомілки та закритого скалкового перелому дистального метаепіфізу лівої стегнової кістки зі зміщення відламків, які, згідно висновку судово - медичної експертизи №620 екс від 06.09.2021, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступення тяжкості. Зазначає, що вказану дорожньо-транспортну пригоду водій [PERSON] скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.10.1, 12.4 та 31.1 встановлених «Правилами дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 1 0.10.2001 та ведених в дію з 01.01.2002 року. Посилається на те, що ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 24.02.2022 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності відповідно до ст. 45 КК України. Потерпілим від даного кримінального правопорушення є [PERSON] , [INFO] , житель с. Чортория, Вижницького району Чернівецької області. Відповідно до довідки ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» № 1656 від 17.11.2022 потерпілий [PERSON] з 22.07.2021 по 26.07.2021 (4 ліжко-днів) знаходився на стаціонарному лікуванггі у ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги», загальна вартість лікування становить 2515, 12 грн. Також посилається на те, що станом на сьогоднішній день, вказані вище збитки не відшкодовано. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити, стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь держави в особі Департаменту охорони здоровя Чернівецької обласної військової адміністрації витрати на стаціонарне лікування потерпілого Голікова І.О.. в кримінальному провадженні №12021262020000321, за ч. 1 ст. 286 КК України в сумі 2515 грн 12 коп. Керівник Вижницької окружної прокуратури Мельничук О. та представник Департаменту охорони здоровя Чернівецької обласної військової адміністрації в судове засідання не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позов підтримують в повному обсязі, не заперечують щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату,час та місце слухання справи через оголошення, яке розміщене на офіційному веб сайті Судова влада. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відзиву на позов відповідач не подав. Представник третьої особи ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» Грушко О. в судове засідання не зявився, однак скерував на адресу суду заяву, у якій просив провести розгляд справи без участі представника ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги», позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 24.02.2022 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності відповідно до ст. 45 КК України (а.с.5-7). Потерпілим у вказаному кримінальному правопорушенні являється [PERSON] , 1988 року народження, мешканець [ADDRESS], який знаходився на стаціонарному лікуванні з 22.07.2021 по 26.07.2021 (4 ліжко-днів) у ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги», загальна вартість лікування становить 2515, 12 грн. (а.с.9). Статтею 128 КПК України передбачено, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно до ч. 3 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Щоб інтереси держави не залишалися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль та замінює відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам не здійснює захист або робить це неналежно. Бездіяльність компетентних органів означає, що орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк, оскільки компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності та підставлю для подання позову прокуратурою. У відповідності до ч.1 ст.1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово, внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Згідно з ч.3 ст.1206 ЦК України, якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Згідно з п.2 «Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно з п. 3 «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних осіб. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно положень ст.12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. Виходячи із вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт витрат, понесених медичним закладом на стаціонарне лікування у ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» в період з 22.07.2021 року по 26.07.2021 р. потерпілого [PERSON] від кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, вчиненого [PERSON] відтак є причинний зв`язок між злочинними діями винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні, а тому понесені медичним закладом витрати на лікування потерпілого [PERSON] підлягають стягненню із відповідача. Оскільки, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved