Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений 21 вересня 2016 року між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 5000 гривень щомісяця, починаючи з дати подання позову до суду. Позов обґрунтовує тим, що 21 вересня 2016 року між нею та відповідачем укладено шлюб у Сихівському районному у місті Львові відділ ДРАЦСу Головного територіального управління юстиції у Львівській області за актовим записом № 216. У шлюбі в них народилася донька [PERSON] ., [INFO] . Причиною розірвання шлюбу зазначає те, що в останній час між ними виникли неприязні стосунки. Відповідач постійно ображав її та зраджував їй у подружній вірності. З того часу відповідач проживає окремо від неї та їх доньки, яка знаходиться на утриманні матері. Їх відносини не відповідають здоровим відносинам в сім`ї, їх характери та бачення сімейного життя різняться, шлюб фактично припинив своє існування, а тому підлягає розірванню. Також у позові зазначає, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі в утриманні дитини добровільно не приймає. Має від першого шлюбу двох дітей, які проживають з його колишньою дружиною. Є власником трьох автомобілів, співвласником товариства з долею 40%, а в минулому мав власний бізнес, що свідчить про реальну можливість відповідача сплачувати аліменти. Він немає інвалідності та інших утриманців, тому сплачувати аліменти у розмірі 5000 гривень на дитину щомісячно зможе і тим самим буде забезпечуватися рівність матері та батька при несенні обов`язку утримання дитини. У свою чергу [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради, в якому просив: - зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні та вихованні дитини [PERSON] , [INFO] ; - визначити такі способи його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною до досягнення нею повноліття шляхом встановлення систематичних особистих побачень без обмеження місця зустрічей та без присутності матері, однак з дотриманням режиму дня та харчування дитини: - перший і третій тиждень непарних місяців в році дитина [PERSON] перебуває з батьком, відповідно другий і четвертий тиждень непраних місяців в році дитина перебуває з матір`ю; - перший і третій тиждень парних місяців в році дитина перебуває з матір`ю, а другий і четвертий тиждень парних місяців в році дитина перебуває з батьком; - в інший час - за домовленістю батьків. Щодо розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує, а позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини просить задовольнити частково та стягнути з нього аліменти на утримання дитини по 1750 гривень в місяць, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Просить також стягнути з [PERSON] понесені ним судові витрати. Зустрічну позовну заяву обґрунтовує тим, що всі його зусилля щодо збереження сімї заради дитини не знаходять підтримки у [PERSON] та враховуючи, що остання наполягає на розірванні шлюбу він не заперечує проти такого. Вимоги про стягнення з нього аліментів визнає частково, оскільки він знаходиться у скрутному матеріальному становищі, має на утриманні двох дітей від попереднього шлюбу, на утримання яких за рішенням суду з нього стягуються аліменти. Також у нього на утриманні знаходяться батьки, які є пенсіонерами, непрацюючими, а мати має інвалідність другої групи. Він є працевлаштованим та працює на0,5 ставки інженером в ТОВ «СКМ Електрик Груп». Нарахована місячна заробітна плата складає 7000 гривень. Через незначні доходи, для утримання сім`ї він змушений був оформляти кредити у банках та має відповідну заборгованість по сплаті кредитів. Аліменти на утримання дітей від попереднього шлюбу він сплачує вчасно та заборгованості немає. Автомобілями, на які посилається [PERSON] у первісному позові, він не володіє, оскільки один знаходяться у користуванні його батька, а інший у власності колишньої дружини. Таким чином вважає, що максимальна грошова сума аліментів, яку він може надавати [PERSON] на утримання доньки [PERSON] становить 1750 гривень на місяць. Разом з тим, позивачка за первісним позовом [PERSON] вчиняє перешкоди йому в зустрічах з дитиною та доступному і вільному спілкуванні з нею. Після фактичного припинення шлюбних відносин в договірному порядку не вдалося вирішити питання щодо участі батька у вихованні дитини. Матір дитини чинить перешкоди йому в спілкуванні з донькою [PERSON] , зокрема як через недопущення його, як батька до спілкування особисто з дитиною, так і повне блокування його номеру телефона, як в телефонній так і в інших мережах. Вважає, що така поведінка [PERSON] вкрай важко впливає на розвиток доньки, її характер та поведінку. Досягти домовленості з матір`ю про вільні безперешкодні побачення [PERSON] з дитиною в тому числі за адресою його реєстрації та проживання не вдалося через що він вимушений звертатися до суду. Ухвалою суду від 12 вересня 2023 року зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду з первісним позовом та об`єднано дані позови в одне провадження. Ухвалою суду від 01 лютого 2023 року до участі у даній цивільній справі залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Драгівської сільської ради та зобов`язано надати суду висновок щодо участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] . В судове засідання сторони та інші учасники судового розгляду не з`явилися. Представником позивачки за первісним позовом та відповідачки за зустрічним [PERSON] - адвокатом Кузнєцовим М.О. подано до суду заяву, в якій він клопоче про розгляд справи у його відсутності та відсутності [PERSON] , вимоги первісного позову підтримують у повному обсязі, просять суд первісний позов задовольнити. Представником відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним [PERSON] - адвокатом Аннишинець М.В. до суду подано заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності [PERSON] , зустрічні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили зустрічний позов задовольнити у повному обсязі. При вирішенні питання щодо розірвання шлюбу та визначення розміру аліментів, просили суд врахувати пояснення, наявні у зустрічному позові та взяти до уваги наявні у справі докази. Представником третьої особи без самостійних вимог: органу опіки та піклування виконавчого комітету Драгівської сільської ради Хустського району Закарпатської області - сільським головою М. Довганич подано до суду заяву про надання висновку щодо участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] та одночасно у заяві клопоче про розгляд справи без участі представника третьої особи з урахуванням наданого висновку. Представник третьої особи без самостійних вимог: органу опіки та піклування виконавчого комітету Хустської міської ради Закарпатської області про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини його неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 3 ст. 211, ч. 3 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з подачею представниками сторін та третьої особи заяв про розгляд справи без їхньої участі, а також неявки в судове засідання належним чином повідомленого представника третьої особи, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за відсутності сторін та інших учасників судового розгляду і без проведення фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що первісний позов та зустрічний позов підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 вересня 2016 року у Сихівському районному у місті Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівські області за актовим записом № 216, що стверджується оглянутим оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с. 7). Від спільного подружнього життя у сторін народилася дитина: донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження. (а.с. 8). Дитина проживає разом з позивачкою за первісним позовом - матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні, що не заперечувалось сторонами. Причиною розірвання шлюбу є протилежність поглядів сторін на шлюб та сім`ю. Подружжя втратило повагу одне до одного, між ними відсутнє взаємопорозуміння. Шлюб сторін носить формальний характер. Сторони разом не проживають. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом [PERSON] стверджує про неможливість існування шлюбу між нею та [PERSON] у такій формі, його формальність та невиконання прямого призначення шлюбу. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] не заперечив проти розірвання шлюбу з [PERSON] . З огляду на встановлене суд дійшов висновку, що підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, їхній шлюб має формальний характер та не виконує свого прямого призначення. Продовження існування шлюбних відносин між сторонами у такій формі приводить до загострення їхніх відносин і створює лише конфліктні ситуації, а тому його доцільно розірвати. Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини то суд зазначає наступне. Зі змісту первісного позову та зустрічного позову вбачається, що між сторонами не досягнуто згоди щодо розміру аліментів, які будуть сплачуватися на утримання їх спільної малолітньої дитини. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 pоку, батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Крім того, згідно із ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, не працездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та не рухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десяти кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають істотне значення. Сімейне законодавство зобов`язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте сторонами, не досягнуто згоди, щодо розміру сплати аліментів, а тому кошти на утримання дітей (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум: для дітей віком до 6 років з 1 січня 2023 року складає 2272 гривень. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом, суд виходить з наступного. Довідкою № 0000-000001 від 19.06.2023 року та наказом № 1 «Про прийняття на роботу» від 30 серпня 2022 року стверджено, що [PERSON] офіційно працевлаштований та працює в ТОВ «СКМ Електрик Груп» з 01.09.2022 року на посаді головного інженера. Його дохід з 01.09.2022 року по 31.05.2023 року склав 63000 гривень. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] та копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] слідує, що у [PERSON] від попереднього шлюбу з громадянкою [PERSON] , є на утриманні двоє неповнолітніх дітей: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . З копії нотаріально посвідченої заяви громадянки [PERSON] вбачається, що з [PERSON] стягуються аліменти на утримання їх спільних дітей. Заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] немає. Також судом досліджено копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, з якого вбачається, що за [PERSON] на підставі договору дарування, зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Площа будинку 75,5 кв.м. Крім того судом встановлено, що на утриманні відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом знаходяться батьки [PERSON] [INFO] , пенсіонер, не працюючий та [PERSON] , [INFO] , пенсіонерка, не працююча, інвалід другої групи. Дані обставини стверджуються оглянутими копіями наступних документів: копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , копією паспорта громадянина України № [NUMBER] , копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] , копією довідки № 0724777320991752, виданої 06.09.2022 року про отримання [PERSON] пенсії по віку, копією довідки № 0724777320991753, виданої 06.09.2022 року про отримання [PERSON] пенсії по інвалідності, копією акту обстеження матеріально-побутових умов громадянки [PERSON] , складеного депутатом міської ради В. Маханець 08.09.2022 року. Щодо копії висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі та копії виписки з протоколу засідання лікарської консультативної комісії, то суд не приймає їх як докази, оскільки такі документи не містять у собі дати видання та номеру документа, які передбачені у їх формі. Посилання відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом на низькі доходи, отримані ним у період з липня 2021 року по червень 2022 року, а також на відсутність у його користуванні та власності легкових автомобілів, на які посилається у первісному позові позивачка і наявність у нього кредитних зобов`язань, суд не приймає до уваги, оскільки такі не звільняють його від обов`язку по утриманню малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . На підставі вищенаведеного, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини по забезпеченню їй рівня життя, необхідного і достатнього для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку враховуючи матеріальне становище та стан здоров`я самої дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, наявність у відповідача інших утриманців, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання первісного позову до суду. Щодо вимоги про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини та визначення способів участі батька у вихованні дитини, суд констатує наступне. Як встановлено в судовому засіданні, між батьками дитини склались стійкі неприязні відносини, які потягли за собою суперечки між ними щодо визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, що сторонами не оспорюється. Також судом встановлено та вище зазначено, що малолітня донька сторін [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що не заперечувалось сторонами. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько дитини мають право на безперешкодне спілкування з нею. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. В судовому засіданні з пояснень відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом, а також з інших матеріалів справи з`ясовано, що матір`ю дитини чиняться перешкоди батькові у вільному спілкуванні з малолітньою донькою. Відповідно до ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно вимог ч. 1 ст. 159 Сімейного кодексу України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно ч. 1 ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 159 Сімейного Кодексу визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. За правилами ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому, суд, встановлюючи спосіб спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. З витребуваного судом висновку органу опіки та піклування Драгівської сільської ради від 15.03.2023 року за № 2 щодо участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з дитиною [PERSON] вбачається, що комісією з питань прав дитини при Драгівській сільській раді враховуючи наявні відомості про умови проживання дитини, ставлення обох батьків до її виховання, вирішено встановити години спілкування [PERSON] з малолітньою донькою [PERSON] з дотриманням режиму дня і харчування на наступні дні: з 15.00 години першої п`ятниці кожного місяця до 15.00 години першої неділі кожного місяця та з 15.00 години третьої п`ятниці кожного місяця до 15.00 години третьої неділі кожного місяця. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] наполягає на визначенні його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] у спосіб, викладений ним у зустрічній позовній заяві. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом ст.141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Із системного аналізу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 159 СК України слідує, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини. Таким чином, зважаючи, що сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, обопільне бажання приймати участь у цьому і спілкування між ними та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку останньої, однак між ними виникли непорозуміння з цього приводу, то суд приходить висновку про необхідність визначити [PERSON] , як батьку дитини, спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою [PERSON] . А тому, враховуючи відносини, які склались між батьками, а також вік самої дитини, суд вважає за можливе дозволити спілкуватися батьку з малолітньою донькою, але в обмежений час та встановити для цього відповідні дні та години. Суд не погоджується як із запропонованим батьком дитини варіантом способу участі у вихованні та спілкуванні з донькою, так і із запропонованим варіантом органу опіки та піклування, які передбачають тривале знаходження дитини за місцем проживання батька, так як такі варіанти враховуючи вік дитини, не думку суду, не будуть якнайкраще відповідати інтересам дитини. Водночас, дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, враховуючи її вік, а також, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це. До того ж рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів для побачень відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом з дитиною, в тому числі й у присутності матері. Судові витрати по справі відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з урахуванням часткового задоволених вимог первісного та зустрічного позовів стягненню не підлягають.

Outcome: partial