Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

17 травня 2022 року представник позивача [PERSON] - адвокат Михайлюк М.О. звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа Новоодеська міська рада Миколаївського району Миколаївської області, як орган опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини. У своєму позові про визначення місця проживання дитини, посилався на те, що 24 листопада 2008 року між позивачем та [PERSON] , [INFO] було укладено та зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис №89 від 24.11.2008р. Від спільного проживання та шлюбу Позивач та Відповідач мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . 17.04.2020 року на підставі рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області по справі №482/380/20 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Після розлучення, за домовленістю з відповідачем, спільна дитина - постійно проживав і на сьогоднішній день постійно проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] . 04 березня 2022 року Позивач [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зроблено відповідний актовий запис №104 від 04.03.2022р. Позивач [PERSON] має роботу, а саме є керівником офісу туристичного агентства «Поїхали з Нами», тобто має стабільний самостійний дохід, матеріально забезпечена, має постійне місце проживання. Крім того, Позивач не має шкідливих звичок, за місцем роботи і проживання з дитиною характеризується позитивно, добре ставиться до сина, сумлінно виконує свої батьківські обов`язки, оскільки син - це сенс життя Позивача. Позивач повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про неї, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Позивач ніколи не перешкоджала і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню батька з дитиною. Проте, Відповідач як батько дитини - взагалі не бере будь-якої участі у житті сина, не намагається налагодити контакт з сином, батьківські обов`язки не виконує протягом тривалого часу. Спільний син Позивача та Відповідача - [PERSON] - наразі навчається у Новоодеському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №3 Новоодеської міської ради Миколаївської області, а саме є учнем 7-го класу. Позивач повністю віддає дитині свою любов і турботу, велику увагу приділяє розвитку дитини, як фізичному, так і моральному, створює сприятливі умови для всебічного розвитку дитини. Відповідач як батько дитини - не приходить до сина, не бере його гуляти та взагалі не займається вихованням. Тобто, будь-яких дій, які б свідчили про намагання Відповідача виховувати сина, приділяти йому увагу, надавати допомогу (в тому числі матеріальну) - Відповідачем добровільно взагалі не вчиняється, що свідчить про відсутність зацікавленості Відповідача у тому, як живе його рідний син. Крім того, Відповідач своїми діями навпаки створює перепони у нормальному розвиткові дитини, в тому числі можливості в оздоровлені дитини за кордоном. Відповідач ніде не працює, не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями, негативно характеризується за місцем проживання і взагалі не займається вихованням сина. За таких умов, Позивач переконаний, що малолітньому сину буде краще із Позивачем - [PERSON] . Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 12.04.2022 року, складеного Службою у справах дітей Новоодеської міської ради Миколаївської області, було обстежено умови проживання дитини - [PERSON] , а саме житло за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що умови проживання дитини відповідають санітарно-гігієнічним нормам, а також те, що для виховання та розвитку дитини створені всі умови проживання. Увесь час дитина проживала зі матір`ю, яка займалася її вихованням та піклуванням, син прив`язаний до [PERSON] , має сталий уклад життя, розпорядок дня, отримує належне виховання та любов рідної мами, тобто зростає в гармонії та комфорті. Відповідач ніколи надовго не залишався з сином, не виявляв проявів самостійного виховання сина, навіть в період коли вони проживали разом з Позивачем однією сім`єю. Посилаючись на вищевикладене представник [PERSON] просила суд ухвалити рішення яким визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] - разом з його рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , за місцем її реєстрації або проживання. Представником позивача до позову додано клопотання, в якому підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за відсутністю представника позивача на підставі наявних доказів, що додані до позову, не заперечує проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від нього до суду не надходило, відзив не подано. У зв`язку з неявкою відповідача та не надання відзиву, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази судом встановлено наступне. 24 листопада 2008 року між позивачем та [PERSON] , [INFO] було укладено та зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану Новоодеського районного управління юстиції Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис №89 від 24.11.2008р. Від спільного проживання та шлюбу Позивач та Відповідач мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим ВРАЦС Новоодеського РУЮ Миколаївської області від 28.07.2009р. 17.04.2020 року на підставі рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області по справі №482/380/20 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Після розлучення, за домовленістю з відповідачем, спільна дитина - постійно проживав і на сьогоднішній день постійно проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 12.04.2022 року, складеного Службою у справах дітей Новоодеської міської ради Миколаївської області, було обстежено умови проживання дитини - [PERSON] , а саме житло за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що умови проживання дитини відповідають санітарно-гігієнічним нормам, а також те, що для виховання та розвитку дитини створені всі необхідні умови проживання. Вищевказані обставини встановлено також органом опіки та піклування що підтверджується висновком затвердженим рішенням виконавчого комітету Новоодеської міської ради від 21.09.2022 року за №153. Також згідно вказаного висновку позивач має у власності житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Проте позивач проживає за адресою: [ADDRESS] , даний житловий об`єкт належить [PERSON] - матері [PERSON] . Громадянка [PERSON] заповідає даний будинок громадянці [PERSON] . На даний момент, у зв`язку із воєнним станом, [PERSON] разом із сином тимчасово проживають в [ADDRESS]. [PERSON] працевлаштована, має стабільний дохід, матеріально забезпечена. Характеризується, як відповідальна, ввічлива, добропорядна, врівноважена людина, яка приймає активну роль у жигті свого сина, займається вихованням та створює належні умови для гармонійного розвитку [PERSON] . Малолітня дитина - [PERSON] . 28.06.2009. проживає разом з матір`ю. Хлопчик навчається в Новоодеському ліцеї № 3. в 8-А класі. Відповідно до довідки, виданою директором навчального закладу №3. мати дитини спілкується з педагогами, цікавиться шкільним життям дитини, відвідує батьківські збори та заходи. Відповідного акту обстеження умов проживання, житло, у якому проживає дитина ( [ADDRESS] ) цс приватний одноповерховий будинок з усіма зручностями, з газо-. електро-. водопостачанням. Для виховання та розвитку [PERSON] матір`ю створено такту мови: хлопець має окреме спальне місце, письмовий стіл, шафу для одягу, комп`ютер, шкільне приладдя, одяг в достатній кількості. Умови проживання сім`ї- задовільні. Для дитини є необхідні умови для проживання. Під час бесіди начальника служби у справах дітей Новоодеської міської ради з неповнолітнім [PERSON] було з`ясовано, що неповнолітній постійно проживає разом із мамою і висловив бажання проживати разом з нею в подальшому. Крім того службою у правах дітей Новоодеської міської ради проведено бесіду з громадянином [PERSON] . Даний громадянин дійсно підтвердив факти про те. що розлучений з [PERSON] . Після розлучення їх спільний син [PERSON] залишився проживати з матір`ю. Підтримує дружні стосунки з дитиною, сплачував аліменти. На даний час перебуває в ТРО. військовозобов`язаний. Постійно проживає в [ADDRESS] . зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За місцем проживання та служби характеризується позитивно. Вивчивши та обговоривши обставини вищезазначеної справи, яка розглядалась на Комісії з питань захисту прав дитини від 20.09.2022 року, служба у справах дітей Новоодеської міської ради, вважає за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] біля матері [PERSON] . [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Положеннями ст. 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 Сімейного кодекс України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналіз наведених норм права, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із суб`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини необхідно врахувати найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суд насамперед має виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що обов`язками батьків є піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Згідно статті 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь в її вихованні й має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» зазначено, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Європейський суд з прав людини 11.07.2017 у справі «М.С. проти України» виніс рішення де визначив «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати 2 аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що рівність прав батьків випливає з прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, у першу чергу повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Враховуючи зібрані докази у справі з приводу визначення місця проживання дитини в їх сукупності, а також, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини, суд дійшов висновку що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково, а саме у частині визначення місця проживання дитини разом з матір`ю за адресою її реєстрації. Такий висновок суду ґрунтується на тому, що дослідженими судом доказами підтверджується наявність усіх необхідних умов виховання та розвитку дитини саме за адресою реєстрації позивача: [ADDRESS] , інших доказів суду надано не було. Крім того висновком органу опіки та піклування визнано за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] біля матері [PERSON] . [INFO] , саме за адресою реєстрації позивача: [ADDRESS] , з огляду на проведену органом опіки та піклування оцінку умов проживання дитини саме за цією адресою. Верховний суд у справах про визначення місця проживання дитини неодноразово погоджувався із висновками судів попередніх інстанцій про те, що місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою (постанова Верховного Суду від 3 травня 2018 року у справі №607/1091/16-ц (провадження N 61-13272св18). та постанова від 12 квітня 2017 року, справа N 6-15цс17). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог, передбачених ст. 141 ЦПК України. За таких обставин,

Outcome: partial