Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

12.04.2023 ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» здало на пошту позов до [PERSON] , в якому вказує, що 28.01.2018 між товариством і відповідачем укладено кредитний договір №1667941, на підставі якого останній отримав кредит у сумі 1000 грн. строком на 30 днів, який продовжено до 11.06.2018, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі, визначеному договором. Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у розмірі 28416 грн. 60 коп., з яких: 1000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 317 грн. заборгованість за відсотками, 26475 грн. заборгованість за відсотками відповідно до ст. 625 ЦК України та п. 2.11 кредитного договору, 624 грн. 60 коп. інфляційні втрати відповідно до ст. 625 ЦК України. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь товариства вказану суму та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою судді Білопільського районного суду Сумської області від 25.04.2023 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 16.05.2023 до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, в якому останній вказує, що на підставі п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України в період дії воєнного стану боржник звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, а тому проценти та інфляційні втрати, що підлягають стягненню відповідно до ст. 625 ЦК України, потрібно обраховувати за період з 11.06.2018 по 23.02.2022, і вони відповідно становитимуть 20295 грн. та 301 грн. 11 коп. (а. с. 53).Крім того, відповідач у відзиві зазначив, що витрати позивача на правову допомогу є неспівмірними та завищеними, а тому просив їх зменшити. 31.05.2023 до суду надійшла відповідь представника позивача на відзив відповідача, а також заява про зменшення позовних вимог, а саме: про стягнення з [PERSON] 21913 грн. заборгованості за кредитним договором, з яких: 1000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 317 грн. заборгованість за відсотками, 20295 грн. заборгованість за відсотками відповідно до ст. 625 ЦК України та 2.11 кредитного договору за період з 12.06.2018 по 23.02.2022, 301 грн. 11 коп. інфляційні втрати відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 12.06.2018 по 23.02.2022, а також судових витрат. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, підстави для зменшення розміру витрат на правничу допомогу відсутні (а. с. 58-59, 62-64). У судове засідання представник позивача ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» - адвокат Литвинець С.А. не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги просить задовольнити (а. с. 69). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 55). Подав заяву про визнання уточнених позовних вимог позивача. Зазначив, що наслідки визнання позову йому відомі. Також просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу (а. с. 68). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 28.01.2018 між ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» і [PERSON] шляхом акцепту останнім публічної пропозиції (оферти) товариства через підписання заявки на отримання кредиту на сайті credit365.ua укладено в режимі онлайн договір про надання кредиту №1667941, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у сумі 1000 грн., строком на 30 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1,06% від суми кредиту в день, що в сукупності становить 317 грн. за 30 днів, із загальною сумою до повернення 1317 грн. (а. с. 17-19). Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомлений з нормами ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та отримав зазначену інформацію від кредитора. Відповідно до п. 2.1, 2.2, 2.6, 2.9 р. ІІІ пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» договір укладається за кожною окремою погодженою заявкою позичальника на строк кредиту, визначений у такій заявці. Сума кредиту та строк повернення кредиту в межах, визначених договором, зазначається в заявці позичальника, що формується позичальником у власному особистому кабінеті на підставі умов договору. Датою надання кредиту вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок позичальника. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в день надання кредиту. Проценти нараховуються на суму кредиту, зазначену в погодженій кредитором заявці позичальника в день отримання кредиту на весь строк користування кредитом. Позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за кредитом, визначені згідно з п. 2.8 Договору, в останній день строку користування кредитом. Згідно з п. 7.1, 7.4, 2.11, п. 5.2 р. ІІІ Пропозиції (оферти) укладений сторонами договір діє протягом строку на який видано кредит за відповідною заявкою. У випадку припинення дії, або закінчення строку дії договору, сторони не звільняються від обов`язку виконання зобов`язань, що виникли під час його дії. При цьому непогашені грошові зобов`язання повертаються стороною з урахування положень п. 2 ст. 625 ЦК України, з процентами в розмірі згідно з п. 2.11 Договору, відповідно до якого починаючи з другого дня за останнім днем строку користування кредитом процентна ставка за користування кредитом нараховується щоденно і становить 1,5% від суми кредиту за кожен день з моменту закінчення строку користування, до моменту фактичного повернення кредиту. Обов`язок сплати процентів згідно з даним пунктом договору виникає в позичальника в день, наступний за днем їх нарахування. Сторони договору погодили, що на підставі ст. 259 ЦК України позовна давність за всіма зобов`язаннями сторін, що виникають з умов договору, у тому числі щодо сплати неустойки, процентів та відшкодування збитків становить 5 років. У заявці №1667941 від 28.01.2018 позичальником зазначений [PERSON] та міститься інформація, що вказана заявка підписана ним 28.01.2018 о 15:46 електронним підписом одноразовим ідентифікатором 9809967 (а. с. 17-18). 28.01.2018 ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» перерахувало на користь [PERSON] 1000 грн. (а. с. 21). Відповідно до п. 1-3 р. IV Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» у випадку прострочення строків повернення кредиту позичальник має право укласти з кредитором угоду про відтермінування повернення кредиту за умови сплати комісії за відтермінування строку повернення кредиту, розмір якої в залежності від строку продовження визначений договором. Угода про відтермінування повернення кредиту вважається укладеною з моменту надходження на рахунок кредитора суми комісії за весь строк відтермінування. У період з моменту отримання кредитором сплаченої позичальником комісії за весь строк відтермінування і до закінчення строку відтермінування нарахування процентів за користування кредитом згідно п. 2.8 або п. 2.11 договору не здійснюється, неустойка не нараховується. Згідно з реєстром платежів клієнта [PERSON] 02.03.2018, 13.03.2018, 06.04.2018, 06.05.2018, 31.05.2018 сплачував комісію за відтермінування строку повернення кредиту, у зв`язку з чим строк повернення кредиту збільшено на 104 дні до 11.06.2018 (а. с. 5). [PERSON] отримавши кредитні кошти, не виконав належним чином умови договору. 22.10.2021 ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» направило [PERSON] вимогу щодо погашення заборгованості за кредитним договором (а. с. 24-25). Станом на 25.05.2023 у відповідача утворилася заборгованість, розмір якої відповідно до розрахунку позивача наведеного в уточненій позовній заяві становить 21913 грн. 11 коп., з яких: 1000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 317 грн. заборгованість за відсотками, 20295 грн. заборгованість за відсотками відповідно до ст. 625 ЦК України та п. 2.11 договору за період з 12.06.2018 по 23.02.2022, 301 грн. 11 коп. інфляційні втрати відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 12.06.2018 по 23.02.2022 (а. с. 3). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України від 24.02.2022 №64/22, який затверджено Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, в України з 05:30 24.02.2022 уведено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, останній раз Указом Президента України від 01.05.2023 №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057-ІХ, з 20.05.2023 строком на 90 діб. З огляду на положення п. 1 ч. 2 ст. 49, ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Враховуючи викладене, з [PERSON] на користь «АІА ФІНАНС ГРУП» у межах позовних вимог необхідно стягнути 21913 грн. заборгованості по кредитному договору, яка складається з: 1000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 317 грн. заборгованість за відсотками, 20295 грн. заборгованість за відсотками відповідно до ст. 625 ЦК України та п. 2.11 договору за період з 12.06.2018 по 23.02.2022, 301 грн. інфляційні втрати відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 12.06.2018 по 23.02.2022. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1342 грн. сплаченого судового збору, а також повернути останньому з державного бюджету 1342 грн. судового збору. Що стосується вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 16.04.2020 у справі №727/4597/19, зазначено, що аналіз спеціального законодавства, щодо діяльності адвоката, дає право зробити висновок, про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа. Враховуючи наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, Верховний Суд доходить висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. З огляду на викладене, стороною позивача доведено, що витрати на правничу допомогу становлять 6420 грн. 83 коп. (а. с. 27-33). Позовні вимоги ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП» були задоволені повністю. Як вбачається з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. З огляду на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.12.2018 у справі №910/4881/18, суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу лише на підставі відповідного клопотання сторони. 16.05.2023 відповідач подав суду клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу (а. с. 53), що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 18.12.2018 у справі №910/4881/18. З огляду на викладене, враховуючи положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в сумі 6420 грн. 83 коп. є неспівмірними зі складністю даної справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, затраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що їх стягнення з відповідача становить надмірний тягар для останнього, що суперечить принципу розподілу таких витрат, а тому дійшов висновку, що реальні витрати позивача на правничу допомогу становлять 5000 грн. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 5000 грн. понесених і документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Литвинцем С.А. На підставі викладеного,

Outcome: approved