Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому вказав, що 03. 09. 2021 року між ним та відповідачкою було укладено договір про сплату аліментів, участі у вихованні та утриманні дітей, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левчук Ю. М., реєстр № 3824. У вказаному договорі містилися умови участі його у вихованні та утриманні неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , які були народжені від сумісного проживання з [PERSON] . Зокрема, було зазначено місце проживання дітей з матір`ю - [ADDRESS] , а у разі зміни місця проживання відповідачка повинна повідомити його шляхом направлення листа на його електронну адресу протягом 3 - х календарних днів. Крім того, в договорі визначені дні, коли він може безперешкодно спілкуватися з дітьми без присутності матері поза місцем їх проживання, а також узгоджена сума аліментів на утримання дітей в розмірі 5000 грн. щомісячно на кожну дитину. Відповідачка порушила умови договору, у квітні 2022 року без повідомлення його, як батька дітей, змінила місце їх проживання, виїхавши за територію України, а відтак, він позбавлений можливості бачитися з дітьми, обмежуючись спілкуванням по телефону. Враховуючи, що умови договору були істотно порушені відповідачем, просить розірвати вказаний договір. У судовому засіданні позивач разом з представником підтримав свої вимоги і пояснив, що він згоден з тим, що [PERSON] разом з дітьми вимушено виїхала за кордон України у зв`язку з повномасштабною агресією Росії, але вона не надає даних, де саме вони перебувають, і на теперішній час він взагалі не знає точного місця їх помешкання, у яких умовах там знаходяться діти. Відповідачка на його прохання повідомити точну адресу їх місця проживання не відповідає взагалі нічого, що є істотним порушенням умов договору і його прав як батька на обізнаність місця знаходження дітей. Те, що вони міняли країни і на даний час знаходяться у США він дізнався тільки від дітей, хоча повинен був отримати повідомлення на електронну адресу від [PERSON] . Він розуміє, що у зв`язку з військовим станом він може спілкувати з дітьми лише по телефону, але цього не достатньо для того, щоб договір продовжував діяти у тому вигляді, як він укладався. Взагалі, він бажає у судовому порядку визначити місця проживання дітей. Відповідачка до суду не з`явилася, про дату слухання справи повідомлена належним чином. Надала відзив на позов, у якій вказала, що дійсно, у квітні 2022 року вони разом з двома неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] змінила місце проживання і виїхала за територію України, але це відбулося вимушено, у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, для збереження життя та здоров`я дітей, оскільки с. Сезенків, у якому вони проживали разом з дітьми, знаходилося на відстані 10 км від місця бойових дій. Торгово - промислова палата України підтвердила, що військова агресія Росії проти України стала підставою для введення воєнного стану в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, і ця обставина є надзвичайною, незворотною та об`єктивною для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, виконання яких стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили). Крім того, у відповідача була можливість спілкуватися з дітьми в месенджерах, вона відправляла їх фотографії, діти розмовляли з батьком, і він мав можливість отримати необхідну інформацію безпосередньо від них. Щодо неможливості проведення зустрічей батька з дітьми, то на даний час відомо, що позивач з 13. 04. 2022 року має статус військовослужбовця, уклав Контракт добровольця територіальної оборони, отже виїхати за кордон для зустрічі із дітьми не може, а дітей привозити в України для зустрічі із батьком небезпечно. Вважає, що порушення укладеного договору, які були здійснені з її боку, не є істотними, а тому підстав для розірвання договору немає. На її думку, позивач звернувся з цим позовом лише для того, щоб зменшити розмір аліментів на утримання дітей, оскільки створив іншу родину. У судовому засіданні представник відповідача підтримала заперечення, викладені у відзиві на позов, і просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі. Просить стягнути з позивача на користь [PERSON] витрати на правову допомогу, пов`язані з розглядом справи, в розмірі 20 000 грн. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] , виходячи з наступного. Згідно свідоцтв про народження батьками [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] є [PERSON] і [PERSON] . Як вбачається з копії Договору, 23 вересня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про сплату аліментів, участі у вихованні та утриманні дітей, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левчук Ю. М., реєстр № 3824 (далі - Договір). Згідно п. 1 Договору підписанням цього Договору сторони домовилися врегулювати свої права та обов`язки по утриманню та вихованню малолітніх дітей: дітей [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . У п. 2 Договору вказано, що на підставі попередньої згоди сторін діти будуть проживати з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 3 Договору передбачено, що у разі зміни проживання матері та дітей, мати зобов`язана повідомити про таку зміну батька не менш, ніж як за 3 календарні дні до дати зміни місця проживання шляхом направлення електронного листа, при цьому адреса електронної пошти батька - [INFO] . Згідно з п. 5 Договору той з батьків, з ким перебувають діти, зобов`язаний інформувати другого з батьків, на його вимогу, про місцезнаходження дітей, час, коли діти повертаються додому, а також забезпечувати можливість його спілкування з дітьми по телефону (міський та міжміський зв`язок, мобільний зв`язок), Інтернету (Skype, соціальні мережі та ін.). У зв`язку із істотним порушенням [PERSON] п. п. 2 і 3 Договору позивач просить скасувати його. Сторонами не заперечується той факт, що у зв`язку з повномасштабною агресією Росії і вторгнення її на територію України для забереження життя і здоров`я дітей [PERSON] вимушено покинула територію України без повідомлення позивача завчасно електронним листом. Позивач визнає, що відповідачка разом з дітьми виїхала у європейську країну, а у подальшому переїхала до США, де знаходиться і у теперішній час. Позивач не заперечує того факту, що він у даний час не може відвідувати дітей і спілкується з ними за допомогою месенджерів. Не заперечує також, що ця міра є вимушеною у зв`язку з тим, що на території України відбуваються бойові дії. Проте він наполягає на тому, щоб згідно з умовами Договору [PERSON] надіслала на його електронну адресу точну адресу житлового приміщення, у якому вона мешкає разом з дітьми. В судовому засіданні представник відповідача зазначила, що [PERSON] не уповноважувала її повідомляти батьку адресу місця проживання дітей, і сама на день слухання справи такого повідомлення позивачу не надіслала. При цьому підстав та причин невиконання саме цього пункту Договору відповідачка суду не пояснила, про неможливість надсилання електронних листів на електронну адресу [PERSON] не повідомила, тому суд приходить до висновку, що вона свідомо не виконує цю умову Договору. Частина 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно частин 1-4 ст. 157 СК України Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. За умовами ч. 1 ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно умов ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Враховуючи вказані факти, те, що батько має право знати про точне місце перебування його неповнолітніх дітей у спосіб, зазначений в Договорі, неможливість такого способу повідомлення позивача судом не встановлено, тому суд вважає, що порушення відповідачкою п. п. 3 і 5 Договору є суттєвим, отже договір про сплату аліментів, участі у вихованні та утриманні дітей підлягає розірванню. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги державою. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Згідно правил п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже з огляду на вимоги закону клопотання відповідача про стягнення з позивача на її користь витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000 грн. задоволенню не підлягають у зв`язку з ухваленням рішення на користь позивача.

Outcome: approved