Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

У березні 2023 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, у якій позивач просить суд: стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] суму основного боргу у розмірі - 16 500,00 грн. та витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 грудня 2022 року [PERSON] було позичено [PERSON] кошти в розмірі 16 500,00 грн. під особисте письмове зобов`язання повернути зазначені кошти в обумовлений термін. В підтвердження отримання коштів відповідач власноручно написала розписку у якій зазначив розмір грошових коштів які отримала та термін, коли пообіцяла повернути позичені кошти. А саме відповідач зобов`язалась повернути кошти до 28 лютого 2023 року. Кінцевий термін, коли відповідач мала повернути суму позики сплив, а позичені кошти відповідач не повернула і взагалі перестала спілкуватись з позивачем. Позивачем зазначено, що поведінка відповідача яка не має намір повертати позичені кошти проявляється в тому, що вона з почату розповідала про свої негаразди та обіцяла, що обов`язково поверне кошти, потім стала ігнорувати зустрічі, а згодом взагалі перестала відповідати на телефонні дзвінки. І станом на день подання позову, в зв`язку з ігноруванням відповідачем своїх зобов`язань, позивач змушений звернутись до суду для захисту своїх прав. У зв`язку із зазначеним, позивач просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23.03.2023 року позовну заяву прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Розгляд цивільної справи вирішено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, до суду 18.05.2023 надійшла заява представника позивача у якій останній просив розгляд справи проводити без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити в повному обсязі. Окрім того, зазначено, що позивач та представник позивача не заперечують щодо винесення заочного рішення суду. Відповідачем відзиву на позов надано не було, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає позичальникові у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Вимогами ч.1 ст.1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. В свою чергу, приписами ч. 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Так, в судовому засіданні встановлено, що 29.12.2022 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно з умовами якого відповідач отримала у борг у позивача грошові кошти сумі 16 500,00 гривень, які зобов`язувалась повернути [PERSON] у повному обсязі до 28 лютого 2023 року, що підтверджується розпискою, яка написана власноруч [PERSON] від 29.12.2022 року, оригінал розписки, якої міститься в матеріалах справи. Таким чином, під час розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що ним було надано у борг відповідачу грошові кошти у сумі в сумі 16 500,00 гривень, згідно з яким позивач передав відповідачу визначену в розписці від 29.12.2022 суму, а відповідач зобов`язалась повернути позивачеві до 28 лютого 2023, вказану суму у повному обсязі. Свідком передачі коштів зазначено [PERSON] , доказів, що відповідач у встановлений строк виконала свої зобов`язання за вказаним договором позики, матеріали справи не містять. В свою чергу, згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач не виконала своїх зобов`язань за договором позики, що оформлений розпискою від 29.12.2022, щодо повернення позивачеві суми позики, суд, перевіривши правильність розрахунків, вважає, що заявлені позивачем вимога про стягнення на користь позивача з відповідача суми позики в розмірі 16 500,00 грн. є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved