Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 09.01.2023 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на неповнолітню дитину, та просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та стягувати з [PERSON] та [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1400 грн щомісячно з кожного, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Свої вимоги мотивує тим, щовона є рідною бабусею [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З вересня 2022 року саме вона повністю займається вихованням та утриманням дітей. Після того, як батьки розлучилися, діти деякий час проживали з матір`ю, та іншою бабусею [PERSON] . 02 лютого 2021 року рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області було позбавлено батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] . У вересні 2022 року [PERSON] став проживати з позивачкою та її чоловіком. До теперішнього часу дитина перебуває на повному їх забезпечені, саме вони надають [PERSON] належне фізичне, моральне виховання. Мати дитини тривалий час мешкала в м. Одеса, але на теперішній час проживає м. Ізмаїл, повністю самоусунулася від виховання сина. Батько також мешкає окремо від дитини, не цікавиться його станом взагалі, має іншу родину. Батьки дитини не відвідують дитину, не телефонують їй, не надають ніякої допомоги. Позивачка займається утриманням, лікуванням, вихованням та розвитком дитини. Також дитина перебуває на обліку у педіатра, їй потрібне медичне обстеження, вакцинація, бабуся не може надати згоду на щеплення у зв`язку з тим, що не має ніяких прав на дитину. Батьки дитини працюють, а отже мають можливість надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини. Аргументи учасників справи Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглядати за її відсутності. В судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, згідно заяви від 22.05.2023 позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила справу розглядати за її відсутності. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно заяви від 13.03.2023 позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності. В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, згідно заяви від 06.06.2023 просить розглядати справу за відсутності представника, при винесенні рішення просить врахувати інтереси дитини. Фактичні обставини справи, встановлені судом Сторони уклали шлюб 27.12.2003, який рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.07.2015 № 520/7875/15-ц розірвано. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 28.08.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 7309. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.02.2021 № 946/6000/20 позбавлено батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їх дочки [PERSON] , [INFO] , та стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] аліменти щомісяця в сумі по 1200 грн з кожного, починаючи з 18.09.2020 по 11.07.2022. Згідно довідки Ізмаїльського ліцею № 16 з гімназією та початковою школою Ізмаїльського району Одеської області від 02.01.2023 № 01-19/1, [PERSON] навчається у Ізмаїльському ліцеї № 16 у 4-Г класі з 01.09.2019 по теперішній час. За навчання батьки хлопчика [PERSON] та [PERSON] жодного разу не з`являлись, на батьківських зборах брали участь бабусі [PERSON] і [PERSON] . Хлопчик навчається гарно, сумлінно виконує усі завдання, прилежний, акуратний, дисциплінований, наполегливий та відповідальний. Відповідно до довідки ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» від 03.01.2023 № 02, [PERSON] працює в підприємстві на посаді техніка та у період з листопада 2021 по листопад 2022 року отримала сукупний дохід в розмірі 230 026,71 грн. Згідно довідки Ізмаїльського об`єднаного управління ПФУ в Одеській області від 03.01.2023 № 3490 4645 1732 1412, [PERSON] , за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 отримала пенсію за віком в сумі 65 152,77 грн. Відповідно до довідки Ізмаїльського об`єднаного управління ПФУ в Одеській області від 03.01.2023 № 4882 8480 7608 7817, [PERSON] , за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 отримав пенсію, яка нарахована за інвалідність в сумі 69 820,54 грн. Відповідно до висновку Керівника лікувально-профілактичного закладу від 24.02.2021, [PERSON] , придатна до опіки над дитиною. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.08.2007 № 837, [PERSON] (1/2 частка) та [PERSON] (1/2 частка) є власниками будинку [ADDRESS] , на праві приватної спільної часткової форми власності, що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.08.2007 № 15581329. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 01/21-231 від 03.03.2023, батько [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , проживає та працює за кордоном, не має наміру повертатися. [PERSON] написав заяву, відповідно до якої надав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , усвідомлює зміст ст. 166 Сімейного кодексу України. Мати [PERSON] , [INFO] , тривалий час проживала у м. Одеса. На даний час проживає за адресою: [ADDRESS] . Мати [PERSON] не має бажання бачити сина та брати участь у його житті, ухиляється від виховання сина, свідомо нехтує своїми обов`язками, не проявляє до дитини материнської уваги та турботи, родинні стосунки не підтримує, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться успіхами сина ні в письмовій, ні в усній формі, тобто фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав батьківських прав [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] , є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Позиція суду У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною ч. 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно роз`яснень п. 3 ч. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Щодо позбавлення батьківських прав Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 15, 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Враховуючи, що дитина проживає окремо від батьків, мати та батько дитиною не цікавиться, самоусунулись від її виховання та утримання, згідно висновку органу опіки та піклування позбавлення її батьківських прав є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, відповідачі позов визнали, визнання позову закону не суперечить, прав та інтересів третіх осіб не порушує, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову. Щодо стягнення аліментів Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. У відповідності до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 15, 16, 18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що відповідачі позов та обставини позову визнали, визнання позову закону не суперечить, прав та інтересів дитини та інших осіб не порушує, суд вважає за можливе стягувати аліменти щомісячно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивачки на утримання [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1400 грн з кожного з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 09.01.2023 до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Судові витрати Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Враховуючи вищевикладене, з відповідачів підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1073,60 грн, а саме по 536,80 грн з кожного. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved