Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

[PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про визнання недійсним договору про споживчий кредит № 00-409045 від 15.08.2021 укладеного з ТОВ «Фінансова компанія «Нові Кредити», та зобов`язання ТОВ «Українське бюро кредитних історій» вилучити з кредитної історії інформацію про укладений договір про споживчий кредит № 00-409045 від 15.08.2021. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в серпні 2021 року позивачка побачила вакансію на веб-сайті https://www.work.ua під назвою «Менеджер по роботі з документами та платежами». Для працевлаштування на вказану вакансію на вказаних веб-сайтах пропонувалось обрати один з відомих мессенджерів «Viber» або «Telegram». 15 серпня 2021 року позивачка перейшла за розміщеним посиланням у мессенджері Viber та почала діалог з Finwork LLC під час якого, зокрема, позивачці необхідно було надати номер телефону для входу в Приват 24, вказати пароль для входу в Приват 24, останні чотири цифри номеру карти яку планується використовувати для роботи, ПІН код від вказаної картки та підтвердити вхід у Приват 24 дзвінком від банку натиснувши відповідну кнопку. Вказано, що в цей же день, 15.08.2021 на ім`я позивачки невстановленими особами оформлено три онлайн кредити у ТОВ «ФК «НОВІ КРЕДИТИ», ТОВ «ФК «КІФ» та ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА». Зазначено, що позивачка кредитних договорів з вищенаведеними товариствами не укладала, у зв`язку із чим 19.08.2021 вона звернулася до ВП № 2 ОРУ № 1 ГУНП в Одеській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 КК України. 21 вересня 2021 року на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 06.09.2021 по справі № 522/16099/21 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12021163500002159 по факту вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 КК України. Вказано, що заявку на отримання кредиту позивачка не заповнювала, договір про надання фінансового кредиту № 00-409045 від 15.08.2021 не підписувала та не укладала, а заповнення заявки із зазначенням персональних даних та верифікацію в системі BankID відбулося завдяки заволодінням даними шахраями, які використовували найменування Finwork LLC як прикриття своєї злочинної діяльності. Грошові кошти у розмірі 2 000 грн. по кредитному договору № 00-409045 від 15.08.2021 позивачкою не отримувалися і про належність платіжної картки № [NUMBER] та номеру телефону « [NUMBER] » на підставі яких укладено договір не відомо. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31.01.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників судового розгляду в судове засідання та частково задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 56-60). 20.05.2022, 23.08.2022, 13.10.2022, 06.12.2022 та 23.02.2023 Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвали про призначення судових засідань в режимі відеоконференції. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.04.2023 відзив відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Нові Кредити» на позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Нові Кредити», ТОВ «Українське бюро кредитних історій» про визнання договору позики недійсним залишено без розгляду (а.с. 225-226 зв.). В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] [PERSON] підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові. Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомлено. Представником відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Нові Кредити» до суду подавались клопотання про розгляд справи без участі представника товариства. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Стаття 15 ЦК України об`єктом захисту називає порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Згідно зі статтею 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу. Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За змістом Договору про споживчий кредит № 00-409045 від 15.08.2021, укладеного між ТОВ «Фінансова Компанія «Нові Кредити», як кредитодавцем, та [PERSON] , як позичальником, відповідач надає позивачці кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту 2 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позивачка зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Внутрішніх правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту товариства (далі - кредитний договір, а.с. 18-21). Кредитний договір від імені позичальника [PERSON] підписаний електронним підписом. Відповідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , позивачка [PERSON] у зв`язку з реєстрацією шлюбу 28.02.2023 змінила прізвище на « [PERSON] ». В обґрунтування заявлених вимог щодо визнання недійним кредитного договору позивачка посилається на те, що наміру укладати з відповідачем договір про споживчий кредит № 00-409045 від 15.08.2021 вона не мала та грошових коштів за договором не отримувала, натомість договір від її імені було укладено внаслідок шахрайських дій після віддаленої ідентифікації методом BankID за допомогою мобільного номеру та платіжної картки які їй не належать. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно наданої на ухвалу суду ТОВ «ФК «Нові Кредити» інформації щодо перерахування грошових коштів на підставі договору № 00-409045 від 15.08.2021, грошові кошти у розмірі 2 000 грн. 15.08.2021 перераховані на картку «VISA» [NUMBER] (а.с. 137). Положенням ч. 5 ст. 203 ЦК України визначено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно інформаційної довідки № 184/11 від 22.11.2021 виданої ТОВ «Платежі Онлайн», банком-емітентом карти за номером [NUMBER] являється АТ «Акцент Банк» (а.с. 46). Пунктом 5 Розділу ІІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 № 705, що було чинним на час укладення спірного договору, банк має право передати електронний платіжний засіб у власність користувача або надати йому в користування в порядку, визначеному договором про використання електронного платіжного засобу. Аналіз вищевказаного положення пункту 5 Розділу ІІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням дає можливості дійти висновку, що електронний платіжний засіб може бути виданий банком клієнту після укладення відповідного договору про використання електронного платіжного засобу. Відповідно до листа № 20.1.0.0.0/7-20230223/252 від 24.02.2023 наданого АТ «Акцент-Банк» на ухвалу суду, [PERSON] , [INFO] , не є клієнтом АТ «А-Банк» (а.с. 215). Враховуючи те, що позивачка [PERSON] не являється клієнтом АТ «А-Банк» на рахунок якого було перераховано грошові кошти за спірним договором, суд приходить до висновку про об`єктивну неможливість отримання позивачкою грошових коштів за кредитним договором, що відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України є умовою укладення такого договору між фінансовою установою та позичальником. Згідно роз`яснень викладених у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 № 9, відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв`язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК України тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Аналіз змісту цієї норми дозволяє визначити ряд умов, за наявності яких цивільно-правовий договір можна вважати укладеним: 1) сторони повинні досягти згоди з усіх істотних умов договору; 2) сторони мають досягти такої згоди у передбаченій законом формі. У статті 640 ЦК України встановлені додаткові критерії, за якими договір може визнаватись укладеним. Крім вимог про узгодження сторонами істотних умов, висуваються вимоги до форми договорів або щодо виконання певних умов (дій), які становлять сам зміст цих договорів. Відповідно до частин першої, другої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). За правилами ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав. Таким чином, відсутність факту отримання позивачкою грошових коштів за спірним договором свідчить про його не укладеність, зумовлену не настанням правових наслідків, що обумовлені таким договором, що виключає задоволення позовних вимог про визнання правочину недійсним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині вимог про визнання договору недійсним. У частині вимог про зобов`язання ТОВ «Українське бюро кредитних історій» вилучити з кредитної історії інформацію про укладений договір, позов також задоволенню не підлягає, оскільки така вимога взаємопов`язана із вимогою про визнання недійсним кредитного договору, у задоволенні якої відмовлено.

Outcome: dismissed