Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

КП «Харківські теплові мережі» звернулось до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] в якому просить суд стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.11.2013 по 31.01.2022 в розмірі 105809, 32 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з теплопостачання. У відповідачів утворилась заборгованість в сумі 105809, 32 грн. за період з 01.11.2013 по 31.01.2022. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість за послуги з теплопостачання, а також судові витрати у розмірі 2684, 00 грн. Ухвалою суду від 12.05.2023 відкрито провадження, та вирішено справу проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 20.06.2023 клопотання відповідача [PERSON] щодо розгляду справи в порядку загального позовного провадження залишено без задоволення. Відповідач надав до суду клопотання про застосування до позовних вимог КП «Харківській теплові мережі» про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.11.2013 по 31.01.2022 позовну давність, та у зв`язку з цим, у задоволенні позову в цій частині відмовити. Вказав, що стягненню підлягає заборгованість лише за період з 10.05.2020, оскільки за минулий період строк заявлення вимог вже сплив. У своєму відзиві на позовну заяву КП «Харківські теплові мережі» відповідач [PERSON] вказав, що він заперечує проти позову, не визнає вимоги КП «ХТМ» щодо зазначеної заборгованості, вважає їх необґрунтованими та незаконними, оскільки позивачем не надано доказів виникнення зобов`язання, якими він мотивує свої вимоги, а саме не надано укладений у відповідності із чинним законодавством договір про надання відповідних послуг. Також, в опалювальний сезон температура повітря в житлових приміщеннях відповідача рідко перевищує встановлену норму, що свідчить про надання неякісних послуг з теплопостачання позивачем. Крім того, вважає, що позивачем невірно та безпідставно проведено розрахунок за нібито надані ним послуги, з порушенням методики розрахунку послуг передбачених чинним законодавством. Не погоджуючись із визначеним колом належних відповідачів, вказав, що [PERSON] не є власником квартири, договір про надання житлово-комунальних послуг з позивачем не укладала, в квартирі фактично не проживає і послугами з теплопостачання не користується, отже не може бути відповідачем у цій справі. З урахуванням наведеного вважає, що підстави для задоволення позову відсутні. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, дійшов до наступного. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія є товарною продукцією, що призначена для купівлі-продажу. Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання визначаються Законом України «Про теплопостачання», який регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання. Згідно ст.1 Закону України «Про теплову енергію» - суб`єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм та форми власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Згідно ст.3 Закону, відносини між суб`єктами діяльності у сфері теплопостачання регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Частиною шостою ст.19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. При цьому відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє споживача від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію. КП «ХТМ» веде господарську діяльність з вироблення, транспортування та постачання споживача теплової енергії на підставі відповідних ліцензій та розпорядження ХОДА від 27.06.2001р. № 429. На підставі рішення Виконавчого комітету ХМР «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста» від 23.12.1998 року № 1407 в редакції рішення від 30.09.2003р. № 946 КП «ХТМ визначено виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води. Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії безпосередньо регулюються Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 3 жовтня 2007 року № 1198, які є обов`язковими для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами, організаціями, що виконують проектування, пуск, налагодження та експлуатацію обладнання для виробництва, транспортування, постачання та використання теплової енергії. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». У відповідності до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги є індивідуальним споживачем. Згідно п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до пп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідачі зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з теплопостачання. Стосовно посилання відповідача на відсутність у квартирі послуг КП «ХТМ» суд зазначає наступне. Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок), по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Тобто єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає. Матеріали справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення житлового будинку за адресою: [ADDRESS] від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання відповідачу послуг з постачання тепла. На підтвердження постачання теплової енергії (опалення, підігрів води) за вказаною адресою: [ADDRESS] , позивачем надано Відомість про нарахування та оплату послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу (а.с.4). Таким чином, КП «ХТМ» виконало свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідачі, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язані оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення житлового приміщення від мережі теплопостачання (правова позиція ВС постанова від 19.08.2019 року № 644/9615/16-ц). Обов`язок споживачів своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, передбачений ст. 68 ЖК України. За приписами ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовились від послуг, які надавало їм КП «Харківські теплові мережі», то в них виник обов`язок сплатити ці послуги. Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005року №630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст.ст.150, 156, 162 ЖК України, власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). КП «Харківські теплові мережі» здійснює подачу теплової енергії відповідачам за о/р № 4049 в повному обсязі. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку (відомості нарахування) за особовим рахунком за адресою [ADDRESS] , відкритим на ім`я відповідача [PERSON] , заборгованість за період з листопада 2013 по січень 2022 складає 105809, 32 грн. Відповідно до положень ст.257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1ст.260 ЦК України передбачено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Частиною 3 ст.267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається із частини 4 вищевказаної статті, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Частиною 5 ст.267 ЦК України передбачено, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідач у поданих запереченнях посилався на порушення позивачем строків позовної давності. Враховуючи вищевикладений аналіз чинного законодавства суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту з травня 2020 по січень 2022 в сумі 35868, 84 грн., а вимоги позивача, що виходять за межі зазначеного терміну, а саме за період з 01.11.2013 по 30.04.2020 є такими, що не підлягають задоволенню, у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684, 00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial