Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

позивач та його представник просять суд провести розподіл земельної ділянки кадастровий номер: 3222281200:03:308:0017 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 5,1779 га, розміщеної за адресою: Київська область, Кагарлицький район, Буртівська сільська рада та передати у володіння та користування відповідно до варіанту № 1 експертизи: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] - 1/2 частини даної земельної ділянки площею 2,5890 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та [PERSON] , рнокпп [NUMBER] - 1/2 частини даної земельної ділянки площею 2,5890 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, обґрунтовуючи позов наступним. Він, [PERSON] , є співвласником 1/2 частки земельної ділянки кадастровий номер: 3222281200:03:308:0017 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 5,1779 га, розміщеної за адресою: Київська область, Кагарлицький район, Буртівська сільська рада, право власності на яку він успадкував після смерті його мами, [PERSON] . Співвласником іншої половини цієї земельної ділянки є його рідний брат [PERSON] - відповідач за даним позовом. Відразу після прийняття спадщини він звернувся до відповідача з проханням про розподіл між ними земельної ділянки відповідно до належних їм часток, постільки має намір виділити належну йому частку із спільної часткової власності та розпоряджатися нею самостійно. Але, відповідач, незважаючи на його неодноразові прохання, не погоджується на розподіл спірної земельної ділянки на будь-яких умовах. Тому після чергового звернення до відповідача з аналогічною пропозицією, на цей раз у письмовому вигляді (копія його листа від 30.07.2021 року та повідомлення про його вручення додаються) та, не отримавши жодної на це відповіді, він вимушений звернутися до суду з позовом про захист своїх майнових прав у судовому порядку. Постільки жоден варіант розподілу їхньої спільної земельної ділянки відповідач не пропонує, а на його телефонні дзвінки не відповідає, він звернувся до приватного підприємства «Єдиний Центр» щодо проведення такого розподілу у відповідності до вимог закону (копія проекту поділу земельної ділянки кадастровий номер: 3222281200:03:308:0017 від 25.08.2021 року, вих. № 04-21/141 додається). На сьогоднішній день спірна земельна ділянка перебуває в оренді Сільськогосподарського виробничого кооперативу агрофірми «Перемога», що заявлений ним у даному позові третьою особою, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Разом з тим, орендар не заперечує щодо розподілу земельної ділянки між ним та відповідачем, що підтверджується відповідним листом від 10.11.2021 р. № 50 (копія додається). Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. У ст. 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, а у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Виділ у натурі частки із майна, що є об`єктом спільної часткової власності, може мати місце лише у випадку, якщо частка, яка підлягає виділу, після цього не втратить своїх властивостей і основного призначення. У відповідності до ч. 1 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними, а у разі відсутності домовленості - в судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Виготовлений ПП «Єдиний Центр» варіант поділу спірної земельної ділянки проведений відповідно до вимог чинного законодавства і, на йогодумку, є цілком справедливим. Земельна ділянка, відповідно до плану її поділу, розробленого ПП «Єдиний Центр», розподіляється пропорційно до розміру часток кожного із співвласників на нерухоме майно: по частці кожному із сторін. Таким чином, земельну ділянку кадастровий номер: 322228)200:03:308:0017 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 5,1779 га можливо розділити па дві рівні частини і кожна з них після цього не втратить своїх властивостей і основного призначення. Оскільки відповідач на добровільний та справедливий розподіл земельної ділянки не погоджується, він вимушений звертатися до суду з відповідним позовом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах є повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою, причини неявки в суд не повідомив, а тому суд вважає, що відповідач в засідання суду не з`явилася без поважних причин. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи в особі Сільськогосподарського виробничого кооперативу агрофірма «Перемога» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах є повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки в суд не повідомив, а тому суд вважає, що представник третьої особи в засідання суду не з`явився без поважних причин. Суд, вислухавши позивача та його представника, які не заперечували проти заочного розгляду справи, вивчивши матеріали справи приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини другої\~статті 16 цього Кодексу\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно із ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 1\~статті 356 ЦК України\~встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. За змістом\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до\~ст. 183 ЦК України\~подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Подільну річ можна поділити на частини, кожна з яких може бути використана для тих же цілей, для яких річ призначалась до її поділу. Наприклад, житловий будинок може бути поділений на дві частини або більше. При цьому повинна бути збережена можливість використання кожної із частин будинку як житло. Неподільна річ у разі її поділу втрачає своє цільове призначення. Згідно з ч. 1\~ст. 367 ЦК України\~майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У відповідності до положень\~ст. 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до ст. 88 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є співвласниками, а саме: по 1\\2 частині кожний, земельної ділянки кадастровий номер: 3222281200:03:308:0017 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 5,1779 га, розміщеної за адресою: Київська область, Кагарлицький район, Буртівська сільська рада, право власності на яку сторони успадкував після смерті його мами, [PERSON] . За приписами ч. 1 ст.\~103, ст.\~\~110 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:\~\~для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;\~\~сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими\~статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Висновком експерта № 657/22-23 від 25.04.2023 р. було встановлено, що відповідно до науково-методичних рекомендацій щодо проведення судових експертиз та експертних досліджень питання щодо встановлення відповідності плану розподілу земельної ділянки не належить до повноважень судово-експертної діяльності та виходить за межі компетенції судового експерта. Можливі варіанти поділу земельної ділянки кадастровий номер 3222281200:03:308:0017, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 5,1779 га, розміщеної за адресою: Київська область, Кагарлицький район, Буртівська сільська рада, та виділ в натурі 1/2 частки запропоновані в дослідницькій частині висновку та зображені схематично у графічних Додатках № 1 та № 2 до висновку експерта. За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно, за загальним правилом, розміру його частки у праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником відокремленого майна. Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає відокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт. Положеннями ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У розумінні положень ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно положень ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Слід зазначити, що приписами частини 3 статті 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. З урахування вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог поззивача та провести розподіл земельної ділянки по варіанту № 1 висновку експерта № 657/22-23 від 25.04.2023 р. На підставі викладеного та

Outcome: approved