Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

В березні 2023 року позивач через свого представника звернулась до суду із позовом до Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку тривалістю три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для прийняття спадщини після смерті її брата [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] помер її брат [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді кв. [ADDRESS] . Після введення в 2020 році на території України карантинних обмежень та в зв`язку із захворюванням на коронавірусну хворобу позивача та членів її родини почергово, [PERSON] та її брат [PERSON] спілкувались виключно в телефонному режимі. У червні 2021 року зв`язок з братом позивача перервався. Проте оскільки таке траплялось і раніше через спосіб життя її брата, позивач одразу не звернула на вказану обставину уваги. В лютому 2022 позивач з`явилась за місцем проживання свого брата за вищевказаною адресою - з метою особистого спілкування. Проте нею було виявлено, що вхідні двері відчинені, замок зламаний. Сусіди повідомили, що її брат [PERSON] помер в червні 2021 року у власній зачиненій квартирі. Сусіди повідомили про специфічний запах поліцію, які за допомогою працівників ДСНС відчинили двері та виявили [PERSON] без ознак життя. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем померлого брата, який не був одружений та не мав дітей, вона планувала звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак 24.02.2022 розпочалась повномасштабна військова агресія Російської Федерації проти України, в Миколаївській обставі тимчасово було зупинено роботу органів нотаріату та РАЦС. Вказані обставини унеможливили своєчасне отримання позивачем свідоцтва про смерть брата та звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у строки, встановлені діючим законодавством. Також на протязі певного часу позивач вчиняла дії, спрямовані на внесення змін до актового запису про смерть її брата та приведення відомостей про його особу у відповідність дійсності. 01.03.2023 позивач отримала свідоцтво про смерть її брата. 21.03.2023 [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті брата, проте їй було роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею пропущено встановлений законодавством строк для прийняття спадщини. Однак позивач просить суд прийняти до уваги, що з урахуванням положень Постанови КМУ від 28.02.2022 № 164, строк на прийняття нею спадщини сплинув лише 22.05.2022. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, який був пропущений з об`єктивних, непереборних та незалежних від неї причин. Згідно ухвали\~Ленінського районного\~суду м.\~Миколаєва від\~04.04.2023\~відкрито провадження\~за правилами\~загального позовного\~провадження,\~розпочато підготовче\~провадження у\~справі;\~витребувано у\~ПН ММНО\~Ніки Н.В. витяги (інформаційні довідки) зі Спадкового реєстру щодо заведення/відсутності спадкових справ після смерті\~ [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] ; витребувано у Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , про що 27.07.2021 було складено відповідний актовий запис 2909. 04.05.2023 на адресу суду від ПН ММНО Ніки Н.В. надійшли запитувані відомості. 22.05.2023 від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.\~Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Одеса) на адресу суду надійшов витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] . Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31.05.2023 закрито підготовче провадження у справі, призначено її до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Царик Р.М. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, додатково просила витрати зі сплати судового збору з відповідача не стягувати. Представник відповідача Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином. Від нього надійшла заява по розгляд справи за його відсутності. Від третьої особи приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ніка Н.В. надійшла заява, згідно якої вона просить розглядати справу за її відсутності. Водночас зазначає, що у справах про спадкування нотаріуси не є заінтересованими особами і не повинні залучатись до участі у справі. Вислухавши пояснення\~представника позивача,\~дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 17). В подальшому 25.03.1983 [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 24). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 21). Відповідно [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 09.02.2006, кв. [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] - по 1/2 частині кожному (а.с. 12). [INFO] померла [PERSON] - мати [PERSON] та [PERSON] (а.с.\~15). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді належної їй на праві власності частки кв.\~ [ADDRESS] . Зі змісту позовної заяви вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] , який проживав та був зареєстрований разом із спадкодавцем. Однак спадкові права після смерті матері останній не оформив. [INFO] помер [PERSON] , про що 27.07.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис № 2909 (а.с. 16). У відповідності до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.06.2021 встановлено, що 22.06.2021, приблизно о 18:35 год., за адресою: [ADDRESS] , було виявлено труп [PERSON] , [INFO] , без зовнішніх ознак насильницької смерті. Труп направлено до МОБ СМЕ (а.с. 23). Згідно повідомлення начальника 4 ДПРЧ ГУ ДСНС України у Миколаївській області Ростислава Ватраль 22.06.2021 о 18:00 складом підрозділу УМНС за допомогою шансового інструменту «Halligan» було проведено відкриття дверей кв. [ADDRESS] , де було виявлено особу без ознак життя - [PERSON] , [INFO] (а.с. 25). Відповідно до повідомлення Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи від 09.03.2023 за вих. № 522 - 22.06.2021 до моргу відділу судово-медичної експертизи трупів був доставлений труп [PERSON] , [INFO] , який виявлено за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку з тим, що труп на протязі тривалого часу не був затребуваний родичами, він був похований за рахунок бюджетних коштів, про що складено актовий запис № 2909 від 27.07.2021. Згідно отриманого на запит суду Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть встановлено, що 27.01.2021 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис про смерть [PERSON] , до якого 01.03.2023 було внесено зміни щодо особистих відомостей про померлого. Після внесення вказаних змін, 01.03.2023 [PERSON] отримала свідоцтво про смерть (повторно) свого брата [PERSON] , після чого звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що через встановлення на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантину на усій території України з подальшим неодноразовим продовженням, наявність загрозливої епідеміологічної ситуації в м. Миколаєві у вказаний період, а також з почерговим захворюванням на коронавірусну хворобу позивача та членів її родини, з 2021 року її спілкування з братом обмежувалось виключно телефонними дзвінками, оскільки брат часто перебував за кордоном на заробітках як будівельник та іноді змінював номера телефону. Приймаючи до уваги спосіб життя її померлого брата, який часто перебував за кордоном на заробітках, відсутність зв`язку із ним протягом нетривалого періоду не викликало у неї занепокоєння. Після виявлення нею в лютому 2022 року факту смерті її брата [PERSON] , розпочалась повномасштабна військова агресія Російської Федерації, в Україні було оголошено воєнний стан. Через наступальні дії ворожої армії та систематичні бомбардування міста було зупинено роботу органів нотаріату та органів реєстрації актів цивільного стану. Позивач зазначає, що саме через суворі карантинні обмеження, зупинку роботи уповноважених державних органів, неможливість своєчасно отримати свідоцтво про смерть брата, та через активні бойові дії і ракетні обстріли на території м.\~Миколаєва та Миколаївської області нею було пропущено строк для прийняття спадщини. Згідно роз`яснення приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ніка Н.В. від 21.03.2023 за вих. № 34/01-16, [PERSON] повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її брата [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки нею пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини (а.с. 22). З інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що будь-які інші особи із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертались (а.с. 51). Статтями 1216-1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до статей 1220-1222, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Відповідно до пп. 1.1-1.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5, при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Факт смерті фізичної особи і час відкриття спадщини нотаріус перевіряє шляхом витребовування від спадкоємця свідоцтва про смерть, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану або за безпосереднім доступом до реєстру актів цивільного стану. У разі неможливості пред`явлення спадкоємцями свідоцтва про смерть спадкодавця або відсутності інформації в реєстрі нотаріус повинен витребувати від органу державної реєстрації актів цивільного стану копію актового запису про смерть спадкодавця або повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть. Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК України). Згідно із статтями 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини Відповідно до статті 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила цієї норми застосовуються, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини суд визнав поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Закон не містить переліку таких причин, тому обставини, на які посилається позивач, оцінюються судом з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та наданих ними доказів. Окрім спеціальних норм спадкового права, які регулюють питання строку для прийняття спадщини (стаття 1272 ЦК), при вирішенні справ цієї категорії суд також має враховувати загальні засади цивільного судочинства та європейські стандарти щодо захисту права власності, в тому числі принцип пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства, дотримання якого є необхідним за положеннями Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі\~Конвенція). Так, запроваджене статтею 8 Конституції України та статтею 10\~ЦПК України верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004). Умовою реалізації та інструментом принципу верховенства права є принцип «пропорційності». Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного інтересу» та з дотриманням «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Під необхідністю втручання мається на увазі, що воно відповідає нагальній соціальній потребі, і, зокрема, є пропорційним до поставленої законної мети (наприклад, рішення у справі «Кутцнер проти Німеччини», пункт 60, та рішення від 18.12.2008 у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, пункт 47). Соціальна потреба визначається, зокрема, метою законодавчого врегулювання того чи іншого питання. Необхідність встановлення певних строків на прийняття спадщини обумовлена інтересами цивільного обігу в цілому, маючи на меті якнайшвидше усунення стану правової невизначеності, яка виникає в разі смерті спадкодавця, та забезпечення певних гарантій особам, права яких є похідними від поведінки спадкоємців попередньої черги. Отже, в даній справі суд має визначити, чи відповідає цій меті, а також принципу справедливості та інтересам суспільства позбавлення позивача прав на спадкове майно, витребування у нього цього майна з передачею відумерлої спадщини у власність територіальної громади тощо. Проте, таке втручання у право власності (законне сподівання, очікування) позивача не в повній мірі відповідає законній меті встановлення строків у спадковому праві, не вирішує нагальні соціальні потреби, а тому не може вважатись пропорційним. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що нею було пропущено строк для прийняття спадщини через сукупність вищеперелічених поважних та непереборних причин. За такого,\~виходячи з\~принципу справедливості, при\~всебічному,\~повному і\~об`єктивному\~дослідженні всіх\~обставин справи\~в їх\~сукупності, враховуючи об`єктивні та непереборні причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та надання позивачу додаткового строку на прийняття спадщини, що відповідає загальним положенням спадкового права, конституційному принципу верховенства права та положенням статті 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини та основоположних свобод. При цьому суд не враховує посилання позивача на необхідність застосування до даних правовідносин положення постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 року №\~164, згідно якої перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці, оскільки обрахунок строку для кожної конкретної відкритої справи до воєнного стану виглядатиме таким чином - якщо до 06.03.2022 року шестимісячний строк спадкування не сплинув, то він автоматично подовжується ще на 4 місяці і в сумі становить 10 місяців. Однак в даному випадку вказана постанова не підлягає застосуванню, оскільки станом на 06.03.2022 строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] вже сплинув. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і підлягають задоволенню. Оскільки представник\~позивача в\~судовому засіданні\~не просила\~відшкодувати позивачці\~судові витрати,\~а просила\~залишити їх\~за нею,\~відповідно з\~урахуванням принципу\~диспозитивності цивільного\~судочинства,\~який передбачений\~ст.\~13\~ЦПК України,\~суд дійшов\~висновку про\~відсутність підстав для розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved