Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Заява мотивована тим, що 19.04.2019 між позивачем та [PERSON] був укладений договір безпроцентної позики грошей у розмірі 285 551 грн. 06 коп. з поверненням не пізніше 19.06.2019, на підтвердження отримання грошових коштів було складено акт прийому передач від 19.04.2019 в присутності свідка [PERSON] у розмірі 285 551 грн.06 коп., що еквівалентно 10 775, 51 доларів США 51 цент. Позивач вказує, що відповідач не виконав свої зобов`язання з повернення позики у строк, та продовжує протиправно користуватись позиченими коштами. Звернення позивача щодо повернення позики відповідач ігнорує, що змусило його звернутися за захистом порушеного права до суду.Окрім того, позивач вказує, що з відповідача відповідно до вимог ст. 625 ЦК України підлягає стягненню 3% річних від суми боргу, яка відповідно до розрахунку заборгованості, складає 17 203 грн. 47 коп., інфляційні витрати у розмірі 33 924 грн. 13 коп., пеню за договором у розмірі 0,1 % за кожен день прострочення виконання зобов`язання у розмірі 209 594 грн. 48 коп. та стягнути судовий збір у розмірі 5 462 грн. 73 коп. У зв`язку з зазначеним, позивач просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд цивільної справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.02.2023 було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Позивач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в адрес суду направив заяву про розгляд спрви без його участі, позовні вимоги підтримує та просить про їх задоволення, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач відзив на позов надано не було, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечують, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст.ст.223, 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Встановлено, що 19 квітня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір безпроцентної позики грошей (копія наявна в матеріалах справи). Згідно з умовами якого відповідач [PERSON] у борг у позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 285 551, 06 грн. готівкою, згідно акту прийому-передач у присутності третьої особи (свідка). Вищезазначена сума в момент підписання сторонами договору еквівалентна 10 775,51 доларів США, які зобов`язувався повернути позивачу [PERSON] строк до 19 червня 2019 року. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики позикодавець передає позичальникові у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду і якості. Договір позики вважається укладеним у момент передачі грошей або речей. Вимогами ч.1 ст.1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. В свою чергу, приписами ч. 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, під час розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи позивача про те, що ним було надано у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 285 551, 06 грн., згідно з яким позивач передав відповідачу визначену договорами суму, а відповідач зобов`язався повернути позивачу у вказаний термін, доказів, що відповідач у встановлений строк виконав свої зобов`язання за вказаним договором позики, матеріали справи не містять. В свою чергу, згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у Постанові від 16.01.2019 року по справі № 464/3790/16-ц, як укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно проведеного позивачем розрахунку боргу, який перевірено судом, встановлено, що за порушення відповідачем грошового зобов`язання підлягає стягненню в розмірі 285 551, 06 грн., 3 % річних у загальному розмірі 17 203, 47 грн., інфляційні витрати в розмірі 33 924, 13 коп., пеня за договором у розмірі 1% за кожен день прострочення виконання зобов`язання в розмірі 209 594, 48 грн.є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягнення на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 5 462,48 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved