Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Служба у справах дітей та сім`ї Миронівської міської ради звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що відповідач, яка має зареєстроване місце проживання на території Миронівської територіальної громади, є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України вбачається, що відомості про батька записані зі слів відповідача. За місцем реєстрації [PERSON] не проживає більше 10 років, проте за час проживання в селі Пустовіти Обухівського району Київської області зарекомендувала себе негативно, ніде не працювала, вела неприпустимий спосіб життя: бродяжила, зловживала алкоголем, часто перебувала у сумнівних компаніях. На даний час будинок, де зареєстрована відповідач, майже зруйнований і непридатний для проживання, так як це може бути небезпечно для життя та здоров`я. За інформацією, наданою управлінням карного розшуку Головного управління Національної поліції в Київській області, до початку 2020 року [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] , де і народилася її дочка [PERSON] , після чого виїхала в невідомому напрямку. На дату подання позовної заяви місце проживання відповідача [PERSON] невідоме. З народження малолітня [PERSON] перебувала на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, служби у справах дітей та сім`ї Васильківської районної державної адміністрації. На підставі заяви відповідача, з 06 серпня 2019 року і по даний час малолітня [PERSON] перебуває на повному державному утриманні в комунальному закладі Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка». Згідно інформації, наданої вищезазначеним комунальним закладом, [PERSON] з 16 грудня 2019 року жодного разу не відвідала свою дитину, її долею не цікавиться, участі в утриманні дитини не приймає. Васильківською районною державною адміністрацією Київської області прийнятий висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] . Відповідач не виконує обов`язків, покладених законом на батьків, не бере жодної участі у вихованні дочки. Вона не проявляє заінтересованості в подальшій долі дитини, не цікавиться її успіхами та станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; взагалі не спілкується з дитиною; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Всі питання щодо виховання вирішуються працівниками комунального закладу. Дитина знаходиться на повному державному утриманні. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини матір`ю, свідомого нехтування нею своїми обов`язками. Служба у справах дітей та сімї Миронівської міської ради просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дочки, стягнути з неї на користь комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка» аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1100,50 гривень щомісячно і до її повноліття. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 23 січня 2023 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 08 травня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Відповідач відзиву на позов не подала. Аргументи учасників справи У судове засідання представник позивача не з`явилася, в поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не відомі. Враховуючи правила ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідача. Відповідно до правил частини 1 статті 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За правилами статті 281 ЦПК України, яка регламентує порядок заочного розгляду справи, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Фактичні обставини справи В судовому засіданні встановлено, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Васильківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 19 липня 2019 року (а.с. 4). Згідно з даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої стаття 135 Сімейного кодексу України №00023442182 від 19 липня 2019 року, запис про батька малолітньої [PERSON] у Книзі реєстрації народжень проведено за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою (а.с. 6). 25 липня 2019 року відповідач [PERSON] звернулась із заявою до начальника служби у справах дітей та сім`ї Васильківської районної державної адміністрації, в якій просила влаштувати її малолітню дитину [PERSON] до будинку дитини у зв`язку зі складними життєвими обставинами терміном на три місяці (а.с. 7). З 06 серпня 2019 року [PERSON] перебуває на повному державному утриманні в Комунальному закладі Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка». Вказані обставини підтверджені даними листа голови комісії з реорганізації Комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка» № 01-10/121 від 05 травня 2022 року (а.с. 23). За час перебування дитини у вказаному, з 16 грудня 2019 року, батьки дитини не відвідували її, долею дитини не цікавились, участі в утриманні дитини не приймали. Такі обставини підтверджені даними повідомлень Комунального закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка» № 01-10/322 від 10 серпня 2020 року, № 01-10-483 від 04 листопада 2020 року, № 01-10/ 654 від 16 листопада 2021 року, № 01-10/121 від 05 травня 2022 року, адресованих начальнику служби у справах дітей (а.с., а.с. 18, 19, 22, 23). Служба у справах дітей та сім`ї Васильківської РДА Київської області зясовувала питання щодо можливості повернення дитини в біологічну родину. Проте, листом № 124/01-20 від 20 травня 2020 року Центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді Васильківської РДА Київської області повідомив, що повернення дитини не є доцільним, оскільки будь-який зв`язок з її матір`ю відсутній (а.с. 8,9). Службою у справах дітей та сім`ї Васильківської РДА Київської області 22 червня 2020 року перед правоохоронними органами було порушено питання про розшук [PERSON] (а.с. 10-12). Розшук не було оголошено, оскільки правоохоронним органом встановлено, що [PERSON] підтримує звязом зі своєю матірю (а.с. 16,17). Встановлено, що за місцем реєстрації [PERSON] не проживає з травня 2013 року. За час проживання в селі Пустовіти Обухівського району Київської області зарекомендувала себе негативно, не працювала, вела аморальний спосіб життя: бродяжила, зловживала алкоголем, часто перебувала у сумнівних компаніях. Будинок, в якому проживала сім`я [PERSON] , та підсобні будівлі неколи не знали навіть мінімального ремонту, проживати в будинку немає можливості, оскільки він занедбаний, немає вікон, дверей, опалення, скрізь купи сміття і майже завалені стіни. Вказані обставини підтверджуються даними характеристики, виданої Пустовітським старостинським округом № 15 Миронівської міської ради від 10 травня 2022 року № 8 (а.с. 24). Встановлено, що відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні своєї дитини. Вона повністю самоусунулася від виховання та утримання дитини. Зазначене свідчить про відсутність у відповідача материнської любові до дитини, а її ухилення від виконання батьківських обов`язків є свідомим та винним. Відповідно до положень статті 19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які не бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Органом опіки та піклування Васильківської РДА Київської області було вивчено питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дочки. Відповідно до висновкуоргану опіки та піклування Васильківської РДА Київської області № 2145/6-23 від 18 грудня 2020 року, вказаний орган вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Висновок мотивований тим, що в діях матері [PERSON] вбачаються злісні факти ухилення від виконання нею батьківських обов`язків по вихованню дочки та наявні підстави вважати доцільним позбавити її батьківських прав відносно неї. Висновок є достатньо обґрунтованим. Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Щодо позбавлення батьківських прав Як зазначено в Декларації ООН прав дитини 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. За змістом статтей 51, 52 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Закон України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На підставі статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Вказаною нормою передбачено, що батьки повинні піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дітьми повної загальної середньої освіти, готувати їх до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати своїх дітей. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з частиною 1 статті 152 Сімейного кодексу України, право дітей на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, яка встановлена законом. Частиною 4 статті 155 Сімейного кодексу України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Правовою санкцією, яка може вважатися юридичною відповідальністю, є в тому числі, позбавлення батьківських прав. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, підставами до позбавлення батьків батьківських прав судом є ухилення їх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно з пунктом 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Досліджені в судовому засіданні докази вказують на те, що відповідач не виконує батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини та її утриманню, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, свідомо нехтує своїми обов`язками. Будучи зобов`язаною створити умови для проживання, виховання та розвитку, відповідач самоусунулася від піклування та виховання доньки [PERSON] , не опікується нею. Відповідач не створила для доньки належних умов для проживання, виховання, навчання та всебічного розвитку, не піклується про її духовний розвиток, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не забезпечує дитині необхідного харчування, не піклується про належний психологічний клімат сім`ї, не показує власного позитивного прикладу, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі та не виявляє батьківського піклування відносно дитини. Така поведінка матері є винною по відношенню до дитини. Ухилення від виконання батьківських обов`язків є навмисним. Суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав має стати засобом захисту прав дитини та заходом впливу на матір, яка неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки стосовно своєї доньки. Щодо стягнення аліментів на утримання дитини За правилами частин 2 та 3 статті 166 Сімейного кодексу, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Оскільки дитина не отримує від матері грошової та іншої допомоги, при позбавленні її батьківських прав суд одночасно вирішує питання про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За правилами статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратнийрозмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Вказані норми матеріального права встановлюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей до досягнення повноліття з урахуванням істотних обставин, що можуть впливати на розмір такого утримання, і це повинно бути доведено сторонами спору належними та допустимими доказами. Відповідачем не подано відзиву на позов, не повідомлено суд про наявність обставин, передбачених ст. 182 Сімейного кодексу України, які мають братися судом до уваги при визначенні розміру аліментів на дітей, зокрема щодо її незадовільного стану здоров`я, наявності інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення. Вимога про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1100,50 гривень є обґрунтованою. Такий розмір аліментів з урахуванням позиції позивача є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За правилом частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до положень частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Рішення в частині стягнення аліментів з відповідача в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Висновки за результатами розгляду На підставі статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце, позовні вимоги є доведеними. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON] , не забезпечує дитину мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання, і єдиним способом захисту прав та інтересів дитини є позбавлення її матері батьківських прав щодо неї. Вказаний захід є крайнім, проте єдиним для захисту прав неповнолітньої дитини з урахуванням ставлення до неї матері. Щодо розподілу судових витрат Згідно зі статтею 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved