Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Позивач звернулась до Селидівського міського суду Донецької області з позовом про стягнення виплат на лікування та поховання, в обґрунтування якого зазначила, що вона та [PERSON] проживали фактично однією сім`єю як чоловік та жінка в період з грудня 2014 року по 06.12.2017 р. за адресою: [ADDRESS] . Позивач здійснювала за [PERSON] піклування, як за особою, яка мала інвалідність. 27.11.2017 року під час хвороби [PERSON] було екстрено госпіталізовано у неврологічне відділення Покровської центральної районної лікарні м. Покровськ. [INFO] [PERSON] помер. Позивач, під час перебування [PERSON] у лікарні з 27.11.2017 року по 06.12.2017 року купувала за свої кошти медикаменти для його лікування. Також позивач за власні кошти здійснила поховання [PERSON] . Після смерті [PERSON] п`ятою Донецькою державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 89/2018 року, із заявою про прийняття спадщини звернулись позивач та діти померлого [PERSON] та [PERSON] . Вищевказане встановлено в рішенні суду по справі № 235/5221/18, яким встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на спадкове майно та усунення від права на спадкування. За весь час лікування померлого [PERSON] з 27.11.2017 р. по 06.12.2017 р. позивач на придбання ліків витратила 8\~715 грн. 13 коп. Також позивач здійснила поховання [PERSON] на загальну суму у розмірі 21\~436 грн. 08 коп. У зв`язку з викладеним просить суд стягнути в рівних частках з відповідачів на її користь витрати на лікування та поховання у розмірі 30\~151 грн. 21 коп. та витрати на правову допомогу. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17.12.2021 року цивільну справу передано за підсудністю до Селидівського міського суду Донецької області. Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19.09.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження, позивача звільнено від сплати судового збору. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, надали суду заяву, в якій просять суд слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином. Згідно ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 08.12.2017 року, виданого Покровським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 1029. Згідно рішення Дружківського міського суду Донецької області від 12.12.2019 року в задоволені позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, про визнання права власності на спадкове майно, про усунення від права на спадкування, відмовлено. Згідно постанови Донецького апеляційного суду Донецької області від 25.03.2020 року, рішення Дружківського міського суду Донецької області від 12.12.2019 року в частині відмови у задоволені позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу скасовано. Зазначені позовні вимоги задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] в період з грудня 2014 року по [INFO] . В іншій частині рішення суду залишено без змін. Згідно постанови Верховного Суду від 01.03.2021 року, рішення Дружківського міського суду Донецької області від 12.12.2019 року у не скасованій частині та постанову Донецького апеляційного суду від 25.03.2020 року залишено без змін. Згідно довідки від 10.08.2018 року, виданої Покровською центральною районної лікарнею, [PERSON] знаходився на лікування в неврологічному відділенні Покровської ЦРЛ з 27.11.2017 по 06.12.2017 року, помер [INFO] . Отримував лікування: фіз р-р 100,0- 14 флаконів; 200,0 -11 флаконів, амп. фіз р-р-10 ампул.; тівомакс 100,0 8 фл.; метазон 1 ампул.; бутакор 30 мг 1 пластина; кордіамін 2,0 1 ампул.; АТФ 2,0-4 ампули; рібоксін 5.0 2 ампули; маніт 200,0 1 флакон; аналгін 2 ампули; інфлуган 100,0 1 флакон; Л-Лізін 10,0 -22 ампули; сульфокамфокаін 2,0 -18 ампул; аріфон 1 таб. 1 пластина; лівостор 1 таб в 1 пластина; елецф 1,0 -12 флаконов; прозерін 1,0 7 ампул; донорміл 1 пластина; карвідекс 6,25 мг 1 пластині; діагнол 1,0 2 ампули; панангін 5,0 2 ампули; армадін 4,0 -4 ампули; димедрол 1,0 2 ампули; ебрантил 1,0-2 ампули; цитімакс 1000,0- 9 ампул; мілдрокард 5,0- 9 ампул; небівал 5 мг- 1 пластина; комбісарт 1 таб 1 пластина. В період лікування в неврологічному відділенні за хворим здійснювала догляд, купувала медикаменти за свій рахунок [PERSON] . Згідно фіскального чеку № 0003 від 06.12.2017 року, виданого ритуальним салоном м. Димитрова, за поховання нараховано суму 3\~628 грн. 08 коп. Згідно накладної від 20.12.2017 року, виданої ФОП [PERSON] на ім`я [PERSON] , огорожа бетона з установкою коштує 2250 грн. Згідно накладної від 05.09.2018 року, плитка 30*30 20 шт. сума з ПДВ 2700 грн., бардюри 4 шт. сума з ПДВ 1000 грн., доставка 250 грн., розгрузка 100 грн., загальна сума 3950 грн. Згідно товарного чеку від 31.10.2019 року оптово-роздрібної бази будматеріалів «Грант», назва та сорт товарів: г/о 0,5 кількість, ціна 330 грн., сума загальна 165 грн.; загрузка 10 грн.; сет. арл. 70 (3) кількість 3 шт. ціна 56 грн. 169 грн., загальна сума 343 грн. Згідно товарного чека № б/п від 16.04.2021 року ФОП [PERSON] , найменування: 100*50*8 - кількість 1 - ціна 3400 грн.; 55*20*20 - кількість 1 - ціна 1400 грн.; цв 100*50 (8) - кількість 1 - ціна 1550 грн.; ПІБ - ціна 1000 грн.; ув. - ціна 2800 грн.; різьба - ціна 800 грн.; слова ціна 215 грн., загальна сума 11165,00 грн., сплачено 11165,00 грн. Згідно відповіді на запит № 29/01-16/2023 від 26.04.2023 року, Перша донецька міська державна нотаріальна контора повідомила, що відповідно до інформаційної довідки із спадкового реєстру № 72244095 від 25.04.2023 року після [PERSON] , який помер [INFO] , була заведена спадкова справа П`ятою донецькою державною нотаріальною конторою, правонаступником якої є Перша донецька міська державна нотаріальна контора, 04.04.2018 року за № 89/2018. Спадкова справа була заведена 04.04.2018 року на підставі заяви [PERSON] , як особи яка проживала разом з померлим більш ніж 5 років. 04.06.2018 року була подана заява про прийняття спадщини від імені дочки померлого [PERSON] 20.06.2018 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернувся син померлого [PERSON] , якому постановою № 183/02-31 від 20.06.2018 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що строк на прийняття спадщини сплив. 26.02.2019 року була подана заява про прийняття спадщини [PERSON] , якому рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10.10.2018 року надано додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини. 15.07.2021 року за реєстровим номером 1-1034 та 1.1036 були видані свідоцтва про право на спадщину за законом дітям спадкодавця [PERSON] та [PERSON] на грошові внески, їх представнику [PERSON] . Інших свідоцтв про право на спадщину не видавалось. Поняття спадкування внормовано\~статтею 1216 ЦК України, згідно з якою спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Судом встановлено, що відповідно до\~ст. 1269 ЦК України\~відповідачі [PERSON] та [PERSON] вважаються такими, що здійснили право на спадкування, оскільки після смерті свого батька звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та отримали свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно вимог ч. 1 ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більше як за три роки до його смерті. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За ст.ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення витрат на лікування, суд встановив наступне, що померлий [PERSON] дійсно знаходився на лікуванні в неврологічному відділенні Покровської ЦРЛ з 27.11.2017 по 06.12.2017 року. Позивачем на підтвердження понесених вищевказаних витрат надано до суду лише скріншоти з інтернет сайту, що судом не визнається належними та допустимими доказами на підтвердження витрат позивача на лікування. Таким чином,\~оскільки позивачем\~не надано\~належних та\~допустимих доказів\~ на\~підтвердження розміру\~понесених позивачем\~витрат на\~лікування [PERSON] ,\~суд приходить\~до висновку,\~що у\~задоволенні позову\~в цій\~частині слід\~відмовити за\~недоведеністю. Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат на поховання, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» від 10 липня 2003 року, похованням померлого є комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Статтею 11 Закону України «Про поховання та похоронну справу» передбачено, що поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком), іншою особою, яка зобов`язалася поховати померлого. Відповідно до абз. 3, 5, 7 ст. 12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» виконавець може надавати ритуальні послуги, визначені необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг. Цей перелік затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 своєї постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати. Необхідний мінімальний перелік вимог щодо порядку організації поховання і ритуального обслуговування населення затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Відповідно до Необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України № 193 від 19.11.2003, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 вересня 2004 року за №1111/9710, до необхідних ритуальних послуг належать: оформлення договору-замовлення на організацію та проведення поховання; оформлення свідоцтва про поховання; копання могили (викопування могили ручним або механізованим способом, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, формування намогильного насипу та одноразове прибирання території біля могили); монтаж та демонтаж намогильної споруди при організації підпоховання в існуючу могилу; кремація тіл померлих; поховання та підпоховання урни з прахом померлих у колумбарну нішу, в існуючу могилу, у землю; зберігання урн з прахом померлих у крематорії; організація відправлення труни з тілом чи урни з прахом померлого за межі України; запаювання оцинкованої труни; замощення урни з прахом померлого в колумбарну нішу. За ч. 1 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Позивачем на підтвердження понесених витрат на поховання надано до суду фіскальний чек, накладні та товарні чеки. Так, згідно зі ст.2 Закону №265/95-ВР розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну. Фіскальний чек - розрахунковий документ / електронний розрахунковий документ, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ), реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги). Наданий фіскальний та товарний чек відповідають формі, встановлений Положенням про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року №13. При цьому, зазначення платника в фіскальному та товарному чеку не передбачено вказаним Положенням. Однак, суд звертає увагу, що з товарного чеку від 31.10.2019 року не можливо встановити, що саме було придбано та для яких цілей, тому даний доказ не може бути прийняти судом як належний. Також, суд критично відноситься до доданих позивачем в якості доказів накладних від 20.12.2017 року та 05.09.2018 року, оскільки вони не підтверджують факт продажу та оплати зазначених товарів. Враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині витрат на поховання підлягають частковому задоволенню у сумі 3\~628, 08 грн., оскільки наявність у позивача фіскального чеку від 06.12.2017 року свідчить про здійснення нею відповідних витрат на поховання. Суд, вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу встановив наступне. Згідно п. 3 ч. 1 ст.\~133\~ЦПК\~України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.\~\~Згідно з ч. 3 цієї статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно ч.4 цієї статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Право на правову допомогу гарантовано статтями 8,\~59 Конституції України, офіційне тлумачення права надано Конституційним Судом України в рішеннях від 16.11.2000 №13-рп/2000; від 30.09.2009 №23-рп/2009; від 11.07.2013 №6-рп/2013. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних з наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (правова позиція Верховного Суду, викладена у справі № 826/1216/16). Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано до суду ордер на надання правничої допомоги [PERSON] адвокатом Булгаковою О.Д. від 11.04.2019 року. Позивачем та його представником не надано до суду документальних підтверджень понесених витрат на правову допомогу. Таким чином, суд дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно з ч.1 ст.\~141\~ЦПК\~України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивач ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 19.09.2022 року звільнена від сплати судового збору. Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволено частково, тому з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави, пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 119 грн. 38 коп. з кожного по 59 грн. 69 коп.

Outcome: partial