Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09.02.2018 року Шилівською сільською радою Збаразького району Тернопільської області, актовий запис №1. Обґрунтовуючи позовні\~вимоги,\~позивач посилається\~на те,\~під час\~перебування у\~шлюбі в\~сторін народився\~син [PERSON] \~ [INFO] ,\~на даний\~час є\~малолітнім.\~Спільне подружнє\~життя з\~відповідачем не\~склалося через\~розбіжність характерів\~та поглядів\~на життя,\~шлюбні відносини\~припинені з\~05\~травня 2023\~року.\~Вважає,\~що подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам, просить терміну на примирення не надавати, позов задовольнити, прізвище залишити « [PERSON] ». Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи. Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 17 травня 2023 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання не з`явились. Позивач, подала на адресу суду заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позов підтимує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення смс-повідомлення про виклик до суду та рекомендованим листом з повідомленням зпро вручення. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Шилівською сільською радою Збаразького району Тернопільської області 09 лютого 2018 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 09 лютого 2018 року, актовий запис №1, після одруження прізвище дружини « [PERSON] ». Під час перебування у шлюбі в сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 10 вересня 2021 року Підволочиським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Спільне життя сторін не склалося через різні погляди на життя, сім`ю та обов`язки, подальше збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. Про наявність спору щодо місця проживання дитини між сторонами не зазначено. Відповідач своїм правом на подачу заперечень не скористався, а тому у суду немає підстав сумніватися у доводах викладених позивачем, як підставах для розірвання шлюбу. Норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування Згідно із ст.51\~Конституції України та ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін. Як вбачається з ч.2 ст.\~104\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.\~109 (за спільною заявою подружжя, яке має дітей) СК України чи за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Статтею 109 СК України\~передбачено, що шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. С уд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі наведеного судом встановлено, що примирення між подружжям неможливе, позивач наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згідна на примирення, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Суд, вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] , в своїй заяві зазначила про бажання надалі іменуватися цим прізвищем. Відповідно до вимог ч.2 ст.114Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст.115СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 частини 3 статті 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно п.6ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно частини 1статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем не заявлено вимогу про стягнення судового збору з відповідачки, суд вважає можливим залишити судові витрати за позивачем.

Outcome: approved