Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

Позивач 05.04.2023 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі всіх видів заробітку на кожну дитину, тобто в цілому половина заробітку відповідача. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.04.2011 між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мать двох дітей [PERSON] та [PERSON] . Сімейне життя сторін не склалося та рішенням від 20.03.2023 шлюб між сторонами було розірвано. Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманню. Позивач та відповідач не досягли згоди щодо розміру аліментів, а позивач одна не в змозі забезпечити належний рівень життя дітей. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.04.2023 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 10.05.2023. У судовому засіданні 10.05.2023 проведеному за участі представника позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] було вирішено відкласти на 22.06.2023 розгляд справи з метою отримання відповідачем правової допомоги та особисто явки позивача або участь позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції. До суду 12.06.2023 від представника [PERSON] [PERSON] надійшов відзив, згідно якого просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2833 грн на утримання двох дітей. В обґрунтування відзиву вказано, що [PERSON] брав дітей до себе з ночівлею та витрати були на ньому. З 20.04.2023 позивачка разом з дітьми поїхала до США, де зараз і проживає. З березня 2023 року відповідач щомісячно пересилав аліменти у розмірі 5000 грн. Відповідач з 2020 року офіційно не працює, наразі працює в службі таксі Uklon та має нерегулярний дохід. Відповідач не відмовляється утримувати своїх дітей, однак просить стягнути з нього аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 21.06.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник позивача [PERSON] вказує, що наданням дітям аліментів у розмірі 5000 грн щомісячно спростовується випискою доданою до відзиву, адже за березень-травень 2023 відповідач надіслав кошти у розмірі 9500 грн. Запропонована відповідачем сума вже наступному році буде меншою за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, адже така сума щорічно змінюється. Відповідач вказує розмір його доходу 17\~000 грн, вказує що працює на власному автомобілю, тобто має майно, на утриманні інших дітей немає, немає непрацездатних батьків, є здоровою людиною, тому може сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Ухвалою суду від 21.06.2023забезпечено участь [PERSON] в судовому засіданні в режимі відеоконференції. У судовому засіданні 22.06.2023 проведеному в режимі відеоконференії за участі сторін та їх представників було долучено відзив, відповідь на відзив. [PERSON] та її представник [PERSON] , [PERSON] та його представник [PERSON] погодилася на стягнення аліментів на дітей у розмірі 1/3 частки від доходу відповідача. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.13). [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.14). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладений 20.04.2011, було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.03.2023 у справі №522/17140/22 (а.с.10-12). З виписки по рахунку, доданої до відзиву, вбачається, що [PERSON] сплачував кошти на дітей: 2500 грн - 04.01.2023, 1500 грн 04.03.2023 (на дітей і оплату кредиту за ноутбук), 5000 грн 10.05.2023 та 3000 грн 26.05.2023 (а.с.45). Тобто, розмір перерахувань трохи збільшився після звернення [PERSON] до суду. Переписка подана до суду представником відповідача не приймається до уваги, як неналежний електронний доказ, хто з ким спілкується з наданих роздруківок переписок встановити не можливо. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані\~утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до повноліття. При цьому ст.ст.8,11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Достатність рівня забезпечення дитини оцінюється виходячи з участі в цьому обох батьків, частка яких є рівноцінною. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за позовом платника аліментів може бути зменшено раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального та сімейного стану, погіршення здоров`я, тоді як право вимагати зміни способу присудження аліментів має лише одержувач аліментів. Така ж позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2020 року у справі № 539/3532/18, в якій зазначено, що право вимагати зміну способу присудження аліментів належить виключно одержувачу аліментів, а не їх платнику. Платник аліментів може заявити вимогу про зміну способу аліментів, і така вимога підлягає задоволенню, якщо в судовому засіданні одержувач аліментів не заперечуватиме й повністю погодиться на зміну способу стягнення аліментів. Відповідно до ст.184 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі виключно за заявою одержувача. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Разом з тим, ч.3 ст.181 СК України чітко передбачено, що право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина. Таким чином, [PERSON] як позивач сама обирає спосіб стягнення аліментів, позивачка просить стягувати аліменти у часті від доходу відповідача, що не може бути змінено судом. Посилання представника відповідача на мінливий заробіток [PERSON] та необхідність у зв`язку з чим стягувати аліменти в твердій грошовій сумі є безпідставними, адже норма Сімейного кодексу України, яка передбачала стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у разі нестабільного заробітку платника аліментів була виключена та на разі спосіб стягнення аліментів визначається тим з батьків з ким проживають діти. Відповідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Згідно ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частинами першою та другою статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів в основу полягає не розмір доходів батька, а необхідна сума для гармонічного розвитку дітей. Крім того, суд враховує, що батьки мають виховувати та забезпечувати дітей однаково, в рівній мірі. Відомостей щодо доходів сторін, їх стану здоров`я та перебування на утримання інших осіб, суду представлено не було. Відповідач вказує, що його середній дохід складає 17\~000 грн, тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти не в розмірі частки доходу [PERSON] , як просить [PERSON] , а у розмірі 1/3 частки доходу платника податків, що на переконання суду буде забезпечувати інтереси дітей. Суд наголошує, що розмір аліментів, що підлягає стягненню на утримання дитини має бути достатнім для гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тож, виходячи з письмових доказів, наявних в матеріалах справи, враховуючи безумовний обов`язок батька дітей утримувати їх до досягнення повноліття, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial