Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] , яка 15.03.2023 змінила прізвище на " [PERSON] ", звернулася до суду із позовом до [PERSON] , уточнивши який, просить стягнути половину вартості автомобіля, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, марки «Gelly», державний номерний знак [NUMBER] , на її користь, залишивши автомобіль у користуванні відповідача, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за час перебування в шлюбі з [PERSON] ними було придбано автомобіль марки «Gelly», державний номерний знак [NUMBER] . Посилаючись на положення статей 60, 70, 71 СК України вважає, що має право вимагати від відповідача половину вартості спірного автомобіля. Ухвалою судді від 24.02.2023 цивільну справу призначено до підготовчого засідання. Ухвалою суду 19.05.2023 за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала уточнені позовні вимоги і пояснила, що просить стягнути з відповідача на свою користь половину вартості автомобіля і залишити його відповідачу, так як він ним постійно користувався і після розірвання шлюбу автомобіль перебуває виключно у володінні і користуванні відповідача, вона посвідчення водія не має, лише збирається його отримати. Фактично автомобіль був придбаний у шлюбі, але спочатку договір купівлі продажу не укладався з власником, а власник лише видав довіреність її колишньому чоловікові на користування, розпорядження автомобілем. У подальшому у територіальному сервісному центрі був оформлений договір купівлі-продажу автомобіля, де від власника діяв на підставі довіреності її колишній чоловік [PERSON] , який є відповідачем у справі, а вона була покупцем, і тому на даний час автомобіль зареєстрований на неї. Представник відповідача [PERSON] адвокат Прокопець С.М. у задоволенні позову просив відмовити. В обгрунтування позиції зазначив, що позивачкою обрано неналежний спосіб захисту свого права, оскільки не заявлено позовних вимог про визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя, та щодо визначення власника автомобіля в результаті поділу. Заслухавши позивачку, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку. Сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 01.08.2009 по 21.06.2022, що підтверджується рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20.05.2022, яке набрало законної сили 21.06.2022 (а.с. 9). У період перебування в шлюбі на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу 7443/2021/2909562 від 10.11.2021, укладеного між продавцем [PERSON] в особі [PERSON] , який діє на підставі доручення продавця, з однієї сторони, та покупцем [PERSON] з другої сторони, придбано автомобіль марки «Gelly», модель JL7162, 2008 року випуску, VIN [NUMBER] , номер кузова (шасі, рама) [NUMBER] (а.с. 11). Ринкова вартість даного транспортного становить 138 391 грн, що підтверджується звітом про оцінку транспортного засобу приватного підприємства «Агенство по експертній оцінці майна «Дисконт-К» від 13.04.2023 (а.с. 36-53). [PERSON] 15.03.2023 змінила прізвище на " [PERSON] ", що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.п. 22). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України). Частиною першою статті 60 СК України встановлено, що майно, набуте, подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України (стаття 68 СК України). Частиною першою статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з положеннями частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (стаття 71 СК України). Згідно з ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач, не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації, правові висновки про що викладені у постановах Верховного Суду від 03.02.2020 у справі N 235/5146/16-ц (провадження N 61-37616 св 18); від 03.06.2020 у справі N 487/6195/16-ц (провадження N 61-46326св18); від 30.09.2020 у справі N 552/1514/19 (провадження N 61-21084 св 19). Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК України). Сторонами не заперечується, що спірний автомобіль набутий за час шлюбу у їх спільну сумісну власність, як і рівність їх часток у праві власності на нього, та його вартість, визначена за наданим позивачкою звітом про оцінку. Відповідач не надав інших документів про вартість автомобіля, призначити проведення судової автотоварознавчої експертизи не клопотав. Враховуючи вищевикладене, презумпцію рівності часток, суд дійшов висновку про те, що спірний автомобіль перебуває у спільній сумісній власності сторін, хоча він і зареєстрований за позивачкою, але вона не користується спільним автомобілем, посвідчення водія і наміру користуватися автомобілем немає, просить виплатити їй компенсацію вартості його частки у вказаному праві, ураховуючи, що автомобіль є неподільною річчю, постійно перебуває у фактичному користуванні відповідача, та з урахуванням інтересів кожного з подружжя з відповідача [PERSON] , незалежного від його згоди, на користь позивачки згідно з вимогами статей 60, 61, 70, 71 СК України підлягає стягненню з [PERSON] грошова компенсаціч належної [PERSON] частки у спільному майні подружжя, яка становить половину ринкової вартості автомобіля - 69\~195,50 грн (138\~391\~грн / 2 = 69\~195,50 грн). При ухваленні судом рішення на виконання вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 03.06.2020 у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18); від 30.09.2020 у справі № 552/1514/19 (провадження № 61-21084 св 19); від 24.03.2021 у справі № 501/2211/18 (провадження № 61-19084ск20). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 38), від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 (пункт 72), від 13.10.2020 у справі № 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16.02.2021 у справі №910/2861/18 (пункт 98), від 15.06.2021 у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 (пункт 55), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 73), від 29.06.2021 у справі № 916/964/19 (пункт 7.3), від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26.10.2021 у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (пункт 143), від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25.01.2022 у справі №143/591/20 (пункт 8.31)). Отже, коли особа звернулася до суду за захистом її порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до порушення його права та інтересу, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту. Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (постанов Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18 (пункт 63)). Таким чином, є необов"язковим заявлення окремої вимоги визнати спірний авомобіль об"єктом спільної сумісної власності, оскільки визнання такого права не гарантує отримання відповідної компенсації. Поділ спільного сумісного майна має наслідком припинення правового режиму спільної сумісної власності на майно, та оскільки спірний автомобіль підлягає поділу шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки компенсації 1/2 частки його вартості, відповідач набуває на автомобіль право особистої приватної власності, що підлягає визнанню за рішенням суду про поділ сумісного майна з огляду на реєстрацію автомобіля за позивачкою. \~ \~ \~ \~В зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивачки на підставі ст.141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в сумі 1073 гривні 60 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved