Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

18.04.2023 керівник Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до [PERSON] про стягнення доходу, отриманого від безпідставно набутого майна. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що державним реєстратором Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Перун Л.В. 09.10.2018 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 № 5245-VI у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за територіальною громадою міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку площею 1,6423 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2310100000:05:013:0093. Крім того, відповідно до вказаної інформації право оренди земельної ділянки площею 1,6423 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2310100000:05:013:0093 не зареєстровано. Згідно з інформацією виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22.03.2022 № 01811/03-20/05 та від 11.11.2022 № 10458/03-20/05 договори оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:05:013:0093 не значаться, листи (пропозиції, звернення) до міської ради щодо укладення договорів оренди на вказану вище земельну ділянку не надходили. Разом з цим вивченням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що у власності [PERSON] в період з 06.12.2019 до 06.10.2021 на праві приватної власності належав об`єкт нерухомого майна незавершене будівництво, недобудований адміністративно-побутовий корпус літ. А-2 загальною площею 1 298,46 кв.м., недобудований контрольно-технічний пункт літ. Б загальною площею 118,8 кв.м., розташовані на земельній ділянці площею 1,6423 га (кадастровий номер 2310100000:05:013:0093). Номер запису про право власності 34507522, дата державної реєстрації права власності 06.12.2019; підстава для державної реєстрації права власності договір дарування нерухомості (об`єкту незавершеного будівництва) від 06.12.2019 № 2219, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1250754323101. Відповідно до інформації Головного управління ДПС у Запорізькій області від 16.09.2022 № 7369/5/08-01-24-03-13 [PERSON] станом на 16.09.2022 не значиться на обліку як платник плати за землю за адресою: [ADDRESS] . Інформація щодо сплати за землю відсутня. Звітність до контролюючого органу не подавалася. Згідно витягу Міськрайонного управління у Запорізькому районі та місті Запоріжжі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 25.11.2019 № 3973/207-19 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 16 423 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2310100000:05:013:0093, складає 23 104 040,63 грн. Запорізькою міською радою на підставі зазначеної інформації, документів та рішень Запорізької міської ради від 30.06.2015 № 7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», від 28.11.2018 № 26 «Про встановлення розміру орендної плати за землю» здійснено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування [PERSON] земельною ділянкою площею 16 423 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 06.12.2019 по 06.10.2021. Згідно вказаного розрахунку загальний розмір недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди (користування), за період з 06.12.2019 по 06.10.2021, становить 1 214 825,38 грн., зокрема: за період з 06.12.2019 по 31.12.2019 48 443,98 грн.; за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 635 361,12 грн.; за період з 01.01.2021 по 06.10.2021 531 020,28 грн. З урахуванням зазначеного, прокурор просив суд стягнути з відповідача на користь Запорізької міської ради безпідставно збережені кошти у вигляді несплаченої орендної плати у розмірі 1 214 825,38 грн. відповідно до вимог ст.1212-1214 ЦК України. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено та передано судді Рибалко Н.І. Ухвалою судді від 20.04.2023 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 01.06.2023, яке за клопотанням представника відповідача перенесено на 08.06.2023. Одночасно з поданням позовної заяви заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області звернувся до суду в інтересах держави в особі Запорізької міської ради із заявою про забезпечення позову в даній справі, в якій просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке на праві власності належить [PERSON] , а саме: нежиле приміщення літ. А-2, А'-2, розташоване за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 23575922; 1/2 частини приміщення першого поверху літ.А-5, розташоване за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 25258473; закінчений будівництвом об`єкт, машиномісце № [NUMBER] в паркінку житлового будинку в приміщенні [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2715350123060; будинок, житловий літ. К, розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 26220334. Ухвалою суду від 20.04.2023 заяву заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької міської ради про забезпечення позову, задоволено частково. Накладено арешт на будинок, житловий літ. К, розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 26220334, який на праві власності належить [PERSON] . В задоволенні решти вимог заяви відмовлено. 15.05.2023 від представника Запорізької міської ради Лісняка Є.О. надійшли письмові пояснення, відповідно до яких останній позовні вимоги заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. 01.06.2023, у підготовчому судовому засідання, представником відповідача - адвокатом Булдигіною М.С. подано заяву про скасування заходів забезпечення позову, а також заяву про визнання позову та розстрочення виконання рішення суду терміном на 12 місяців, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем відповідача та військовим станом на території України. Прокурор Іванченко П.П. у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних у позові, наполягав на ухваленні рішення про стягнення коштів з відповідача, проти заяв про розстрочення виконання рішення суду, та скасування арешту з майна не заперечував. Представник Запорізької міської ради Лісняк Є.О. у підготовчому судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на стягненні з [PERSON] 1 214 825,38 грн. Проти заяв про скасування заходів забезпечення позову та розстрочення виконання рішення суду заперечував з підстав, зазначених в письмових поясненнях. Представник відповідача\~ адвокат\~Булдигіна М.С.у\~підготовчому судовому\~засіданні зазначила,\~що [PERSON] \~позовні вимоги\~визнає у\~повному обсязі,\~просить суд\~скасувати заходи\~забезпечення позову,\~а також\~розстрочити виконання\~рішення суду\~терміном на\~12\~місяців,\~у зв`язку\~зі скрутним\~матеріальним становищем та військовим станом на території України. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, суд дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що державним реєстратором Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Перун Л.В. 09.10.2018 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 06.09.2012 № 5245-VI у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за територіальною громадою міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку площею 1,6423 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2310100000:05:013:0093. Згідно з вказаною інформацією право оренди земельної ділянки площею 1,6423 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2310100000:05:013:0093 не зареєстровано. Відповідно до інформації виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22.03.2022 № 01811/03-20/05 та від 11.11.2022 № 10458/03-20/05 договори оренди на земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:05:013:0093 не значаться, листи (пропозиції, звернення) до міської ради щодо укладення договорів оренди на вказану вище земельну ділянку не надходили. Разом з цим, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що у власності [PERSON] в період з 06.12.2019 до 06.10.2021 на праві приватної власності належав об`єкт нерухомого майна незавершене будівництво, недобудований адміністративно-побутовий корпус літ. А-2 загальною площею 1 298,46 кв.м., недобудований контрольно-технічний пункт літ. Б загальною площею 118,8 кв.м., розташовані на земельній ділянці площею 1,6423 га (кадастровий номер 2310100000:05:013:0093). Номер запису про право власності 34507522, дата державної реєстрації права власності 06.12.2019; підстава для державної реєстрації права власності договір дарування нерухомості (об`єкту незавершеного будівництва) від 06.12.2019 № 2219, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Хамулою Н.Г. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1250754323101. Відповідно до інформації Головного управління ДПС у Запорізькій області від 16.09.2022 № 7369/5/08-01-24-03-13 [PERSON] станом на 16.09.2022 не значиться на обліку як платник плати за землю за адресою: [ADDRESS] . Інформація щодо сплати за землю відсутня. Звітність до контролюючого органу не подавалася. Згідно з витягом Міськрайонного управління у Запорізькому районі та місті Запоріжжі ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 25.11.2019 № 3973/207-19 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 16 423 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 2310100000:05:013:0093, складає 23 104 040,63 грн. Запорізькою міською радою на підставі зазначеної інформації, документів та рішень Запорізької міської ради від 30.06.2015 № 7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», від 28.11.2018 № 26 «Про встановлення розміру орендної плати за землю» здійснено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування [PERSON] земельною ділянкою площею 16 423 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 06.12.2019 по 06.10.2021. Відповідно до наданого розрахунку позивача загальний розмір недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди (користування), за період з 06.12.2019 по 06.10.2021, становить 1 214 825,38 грн., зокрема: за період з 06.12.2019 по 31.12.2019 48 443,98 грн.; за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 635 361,12 грн.; за період з 01.01.2021 по 06.10.2021 531 020,28 грн. Згідно положень ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України (в редакціях станом на момент виникнення спірних правовідносин) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Таким чином, правовий механізм переходу права на землю, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду. Виникнення права власності на об`єкт нерухомості не є підставою для автоматичного виникнення права власності, користування, у тому числі у формі оренди земельної ділянки. За змістом ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідачем речові права на вказану земельну ділянку не оформлено та не зареєстровано. Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. За приписами підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Відповідно до інформацій виконавчого комітету Запорізької міської ради від 22.03.2022 № 01811/03-20/05 та від 11.11.2022 № 10458/03-20/05, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] не є власником та постійним землекористувачем зазначеної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України). При цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата. Згідно положень ст. 21 Закону України «Про оренду землі» та підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. За приписами ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Отже, за змістом указаних приписів законодавства виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи ст.120 Земельного кодексу України та ст.377 Цивільного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними, що регулюються главою 83 Цивільного кодексу України. Згідно з ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. Кондиційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. При цьому, під набуттям майна в даних правовідносинах слід розуміти збільшення вартості власного майна набувача; приєднання до нього нових цінностей, внаслідок чого потерпілий несе додаткові витрати або втрачає належне йому майно, тобто збереження майна однією особою відбувається за рахунок іншої. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Разом з цим, обов`язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових затрат він зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав). Для кондиційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. З огляду на викладене, фактичний користувач земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України. Зазначене підтверджується висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц, від 17.10.2018 у справі № 922/2972/17, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, від 13.02.2019 у справі № 320/5877/17, від 13.02.2019 та від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 при розгляді аналогічних спорів. Таким чином, з часу виникнення у [PERSON] права власності на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1250754323101), розташоване за адресою: [ADDRESS] , виник й обов`язок укласти договір оренди та зареєструвати на підставі нього право оренди землі. Отже, [PERSON] (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, збільшено вартість власного майна, а Запорізькою міською радою (потерпілим) втрачено належне їй майно (кошти від орендної плати), тобто має місце факт безпідставного збереження саме орендної плати [PERSON] за рахунок міської ради. Крім того, згідно зі ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пунктом 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федоренко проти України» від 03.06.2006 визначено, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути «існуючим майном» або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності. У спірних правовідносинах неотриманні Запорізькою міською радою кошти від оренди землі підпадають під визначення Європейським судом з прав людини «виправдане очікування» щодо отримання можливості ефективного використання права власності територіальної громади міста Запоріжжя. Запорізькою міською радою на підставі зазначеної інформації, документів та рішень Запорізької міської ради від 30.06.2015 № 7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», від 28.11.2018 № 26 «Про встановлення розміру орендної плати за землю» здійснено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування [PERSON] земельною ділянкою площею 16 423 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 06.12.2019 по 06.10.2021. Згідно вказаного розрахунку загальний розмір недоотриманих доходів за фактичне користування земельною ділянкою без оформлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди (користування), за період з 06.12.2019 по 06.10.2021, становить 1 214 825,38 грн. Відповідач проти даного розрахунку не заперечує, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що [PERSON] в період з 06.12.2019 по 06.10.2021 користувалася вказаною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, позовні вимоги визнала, суд, відповідно до положень статей 1212-1214 Цивільного кодексу України, приходить до висновку, що відповідач повинна відшкодувати Запорізькій міській раді доходи, які вона одержала у вигляді несплаченої орендної плати, за вказаний період у розмірі 1 214 825,38 грн. Відновлення порушених прав Запорізької міської ради за таких обставин і в такий спосіб не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які остання мала би сплатити за звичайних умов як і фактичних добросовісний землекористувач. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 18\~222, 38 грн., сплачений позивачем при подачі позову. Розглядаючи заяву [PERSON] про розстрочення виконання рішення, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця, у випадках, встановлених законом, встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Відповідно до ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи, тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача. Саме такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2019 року у справі № 2-54/08. В заяві, як на підставу для розстрочення виконання рішення суду відповідач посилається на скрутний матеріальний стан та військовий стан на території України. Відповідно до положень ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з цим, оскільки жодних обмежень щодо виконання судових рішень на період дії воєнного часу діючим законодавством не передбачено, а відповідачем не надано доказів щодо її матеріального стану, відсутністю доходів, суд вважає, що наразі відсутні передбачені законом підстави для задоволення такої заяви відповідача. Щодо клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на будинок, житловий літ. К, розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 26220334, який на праві власності належить [PERSON] , суд зазначає таке. Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, то заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 квітня 2023 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved