Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

У червні 2023 року [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивував тим, що він та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 08 травня 2009 року. Від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] та малолітню доньку [PERSON] . Причиною звернення до суду стало те, що протягом останніх років відносини з відповідачем поступово погіршувались, в результаті чого між ними зникло взаєморозуміння. Будь-які спроби примирення не дали результатів, оскільки мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, тому вважає, що збереження шлюбу та спільне проживання неможливе і буде суперечити нашим інтересам. На даний час шлюб носить формальний характер. [PERSON] просить розірвати шлюб, який зареєстрований 08 травня 2009 року у відділі\~ реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського о міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 357. 01 червня 2023 року позовну заяву зареєстровано судом та відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 07 червня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні без повідомленням (виклику) учасників справи. Позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомленні про розгляд справи, клопотань із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на адресу суду не надходило, тому суд вважає на можливе провести розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 08 травня 2009 року між [PERSON] та\~ [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану\~ Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області складено відповідний актовий запис за № 357. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини « [PERSON] ». За час перебування у шлюбі, у сторін народились дві доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . \~ Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною 1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 536,80 грн. сплаченого при поданні позову у розмірі 1073,60 грн., а іншу частину судового збору в розмірі 536,80 грн. стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved