Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Гамалія про поділ спільного майна подружжя, в якому просила суд в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] 1/2 частини транспортного засобу марки ''TOYOTA COROLLA", сірого кольору, 2020 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , WIN [NUMBER] , та стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу марки ''TOYOTA COROLLA", сірого кольору, 2020 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , WIN [NUMBER] в розмірі 398086,00 грн.. В обґрунтування позову посилалася на те, що під час перебування у шлюбі, який розірвано рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26 жовтня 2021 року, в березні 2020 року за 22000,00 доларів США сім`єю [PERSON] був придбаний автомобіль "TOYOTA COROLLA, сірого кольору, 2020 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , WIN [NUMBER] , зареєстрований 25 березня 2020 року на відповідача [PERSON] . Вартість автомобіля по курсу НБУ на 03.04.2023 року складає 796172,00 грн., відповідно до Звіту про оцінку майна від 03.04.2023 року. Враховуючи, що транспортний засіб є річчю, яку не можливо поділити без втрати її цільового призначення, позивачка звернулася з вказаним позовом до суду. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.03.2023 року позов залишено без руху та надано позивачці час на усунення недоліків. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.04.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження. Позивачка та її представник адвокат Ковальчук О.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Матеріали справи містять клопотання сторони позивача про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі, проте наголосив, що під час оцінки вартості транспортного засобу були відібрані для дослідження автомобілі з іншим двигуном та більш коштовною комплектацією. Вважав, що ціна автомобіля у Звіті про оцінку майна від 03.04.2023 року завищена, проте не заперечував проти задоволення позову саме в тій сумі, яка заявлена позивачкою до стягнення. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення відповідача, суд встановив наступне. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 26 жовтня 2021 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Під час перебування у шлюбі в березні 2020 року сторонами придбаний автомобіль "TOYOTA COROLLA, сірого кольору, 2020 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , WIN [NUMBER] , вартістю 22000,00 доларів США, який зареєстрований 25 березня 2020 року на ім`я відповідача [PERSON] . Відповідно до наданого позивачкою до матеріалів Звіту про оцінку майна від 03.04.2023 року вартість вказаного автомобіля по курсу НБУ станом на 03.04.2023 року складає 796 172.00 грн. Посилаючись на те, що транспортний засіб є річчю, яку не можливо поділити без втрати її цільового призначення, позивачка вважає, що право власності на вказаний автомобіль має бути визнано за відповідачем, як за особою, яка фактично користується ним, за сплатою вартості 1/2 частки у вказаному майні, що становить 398 086,00 грн. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 368 ЦК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Тлумачення статті 61\~СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України). Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72\~СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (абзац 2 частини 1 статті 71 СК України).Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21). Поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина друга статті 71 СК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України). Судом встановлено, що не заперечувалося сторонами по справі, що за час перебування у шлюбі сторони набули у власність автомобіль "TOYOTA COROLLA", сірого кольору, 2020 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , WIN [NUMBER] , вартістю 22000,00 доларів США, який підлягає поділу між ними. Після розірвання шлюбу автомобіль перебував у постійному користуванні відповідача. Зважаючи на неможливість виділення кожній стороні по частині спільного майна подружжя, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме в порядку поділу спільного майна подружжя стягнути з [PERSON] [INFO] , на користь [PERSON] [INFO] , грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу марки "TOYOTA COROLLA", сірого кольору, 2020 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , WIN [NUMBER] в розмірі 398086,00 грн. При цьому, позовна вимога про визнання за позивачкою [PERSON] 1/2 частини вказаного транспортного засобу задоволенню не підлягає, оскільки не може вважатися належним та ефективним способом захисту порушеного права позивачки на компенсацію вартості відповідної частини спірного майна та не призведе до досягнення тієї правової мети, яку ставила перед собою сторона позивача. З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: partial