Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

У серпні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом у якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] , укладений 18.06.2010; малолітню доньку [PERSON] , [INFO] залишити проживати з батьком [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.06.2010 між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області складено актовий запис №250. У шлюбі у них народилася дитина [PERSON] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим, виникали сварки, сторони мають різні погляди на спільне життя та ведення спільного господарства, внаслідок чого вони втратили почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. З 24.02.2022\~ внаслідок військової агресії російської федерації проти України сторони вимушені були залишити свої домівки. Відповідач особисто переїхала до м.Верхньодніпровськ, де працює та проживає. Натомість позивач разом з донькою переїхали до м. Києва, де тимчасово мешкають, позивач працює дистанційно. Спору між сторонами про місце проживання дитини немає. Враховуючи, що сторони з лютого 2022 разом не проживають, шлюбні стосунки не підтримують, просить задовольнити його позов. Ухвалою судді від 08.08.2022 позовну заяву залишено без руху. 30.08.2022 позивач на виконання ухвали суду про залишення позову без руху подав квитанцію про сплату судового збору та позовну заяву у новій редакції. Ухвалою судді від 27.09.2022 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання. 02.11.2022 відповідач [PERSON] надала відзив, у якому просить позов [PERSON] задовольнити, розірвати шлюб між сторонами, малолітню доньку залишити проживати з батьком [PERSON] . Ухвалою суду від 08.11.2022 до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Службу у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації; зобов`язано третю особу надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору у справі; зобов`язано позивача протягом п`яти днів з моменту отримання ухвали надіслати третій особі копію позовної заяви та доданих до неї документів, а докази такого направлення надати суду. Позивачем надано суду нотаріально посвідчений договір, укладений сторонами 20.12.2022 щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини та визначення місця проживання дитини. Ухвалою суду від 10.01.2023 відмовлено у прийняття визнання позову відповідачем. Ухвалою суду від 08.03.2023, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Позивач\~ подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.44). Відповідач у поданому відзиві просить розглядати без його часті (а.с.46). Представник третьої особи у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 18.06.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №250. У шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони подружні стосунки припинили. Вказана обставина визнається сторонами та у відповідності до ст.82 ЦПК України За таких обставин спільне проживання і збереження сім`ї неможливе, а тому суд вважає за доцільне та правильне шлюб між ними розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на « [PERSON] ». Клопотань про зміну прізвища не заявляла, а тому суд вважає за необхідне залишити прізвище відповідача без змін. Щодо вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком, то з цього приводу слід зазначити наступне. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , яка станом на час розгляду справи досягла віку 13 років, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Кожна особа має право в порядку, встановленому цими Кодексами, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України, частина 1 статті 16 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша та четверта статті 12 ЦПК України). Частиною 1 статті 9 СК України визначено, що подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства. 20.12.2022 між сторонами укладено нотаріально посвідчену угоду щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини та визначення місця проживання дитини (а.с.59-62). Відповідно до змісту договору, сторони, за згодою дитини, зокрема, погодили місцем проживання дитини за адресою: [ADDRESS] разом з батьком, мати проживає окремо. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 СК України передбачено, що спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, які проживають окремо, та не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що першочерговим критерієм визначення місця проживання дитини, яка не досягла десяти років, є спільна згода батьків (ст. 160 СК України). У випадку наявності спору між батьками щодо місця проживання малолітньої дитини, такий спір може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ст. 161СК України). Крім того, відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. В силу ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Відповідно до ч 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У даній справі орган опіки та піклування було залучено судом та зобов`язано надати письмовий висновок щодо розв`язання спору, ухвалу суду про зобов`язання подати висновок орган опіки та піклування отримав 21.11.2022 (а.с. 56), а також неодноразово належним чином повідомлявся про дати підготовчих та судових засідань (а.с.79, 86). Судом встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини, про що зазначено у позовній заяві, відзиві, договорі, укладеному між сторонами. За відсутності між сторонами відповідного спору, у суду відсутні правові підставі вирішувати такі питання в судовому порядку, оскільки завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних чи оспорюваних прав особи. Сімейні відносини, враховуючи їх особистісний характер, повинні в першу чергу вирішуватися за згодою їх учасників, і тільки в разі відсутності такої згоди (існування між ними спору) зокрема, в суді. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визначення місця проживання дитини не підлягають задоволенню, у зв`язку з їх безпідставністю. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у частині розірвання шлюбу, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial