Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить суд визнати відповідача батьком [PERSON] , [INFO] , а також визначити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого воно стане підставою для внесення органом державної реєстрації актів цивільного стану змін до актового запису №367 від 05 травня 2009 року, вчиненого Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, а саме: змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », в графі відомості про батька замість « [PERSON] » зазначити «громадянин України [PERSON] , [INFO] ». В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з відповідачем вона проживала сім`єю протягом 2008року. У зареєстрованому шлюбі сторони не перебували. [INFO] у неї народилася донька [PERSON] . На час реєстрації народження дитини сторони вже не проживали сім`єю, не перебували у шлюбі та не планували поновлювати сімейні відносини. Не маючи розуміння як далі складуться відносини з відповідачем, позивач вирішила при реєстрації народження дитини відомості про батька вказати відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, а отже відомості про батька було вказано як « [PERSON] », а доньку було записано як « [PERSON] ». Відповідач з часу вагітності знає про своє батьківство, ніколи його не заперечував, всіляко допомагав з доглядом та утриманням дитини. Після досягнення донькою чотирирічного віку дитина почала постійно проживати з її батьком - [PERSON] та проживає з ним на теперішній час. Разом з тим, питання батьківства відповідача до тепер не врегульоване. Відповідач,посилаючись на різні обставини, постійно відтерміновує вирішення цього питання, а тому позивач вирішила звернутись до суду, аби впорядкувати питання батьківства щодо дитини. Позивач в підготовче засідання не з`явилась, надала через канцелярію суду заяву про підтримання позовних вимог, просила суд їх задовольнити та розглянути справу за її відсутністю. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, надав через канцелярію суду заяву про визнання позову, підтвердив, що саме він є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , просив позов задовольнити та розглянути справу за його відсутністю. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач на стадії підготовчого провадження звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] протягом 2008 року проживали однією сім`єю. У зареєстрованому шлюбі сторони не перебували. [INFO] у [PERSON] народилася дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.05.2009 року. На час народження дитини сторони припинили відносини та при реєстрації народження дитини відомості про батька були вказані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, а саме: батько - « [PERSON] ». Відповідач з моменту вагітності позивача знає про своє батьківство, ніколи його не заперечував, однак позасудовим шляхом вирішити дане питання сторони не змогли. Після досягнення дитиною чотирирічного віку [PERSON] почала постійно проживати з її батьком - [PERSON] та проживає з ним на теперішній час. Представником позивача, через канцелярію суду було подано клопотання про долучення доказів, а саме результат дослідження №38175 аналізу ДНК на батьківство [PERSON] відносно [PERSON] , згідно якого ймовірність батьківства складає 99,9999996%. Відповідно до ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно ч. 2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі-органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved