Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Зміївського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі (однієї чверті) всіх видів доходів (заробітку) платника щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з 17.12. 2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем від якого сторони мають спільну неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . В зв`язку з тим, що стосунки не склалися, позивачка звернулася до Зміївського районного суду Харківської області з позовом про розірвання шлюбу. Дитина залишилася проживати з нею, а відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання. З метою захисту інтересів дитини для належного матеріального забезпечення позивачка звернулася з даним позовом до суду. 15.05.2023 року ухвалою Зміївського районного суду Харківської області позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників в судове засідання. 16.06.2023 року учасники справи у судове засідання не з`явилися. Позивачка подала до суду заяву, в якій просила судовий розгляд справи проводити за її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду письмову заяву про визнання позову та просив розглянути справу без його участі та без фіксації судового засідання технічними засобами. Відповідно до ч.3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи викладене, а також на підставі ч.2 статті 191 ЦПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви та письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне: 17 грудня 2011 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області, що підтверджується Свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] від 17.12.2011, актовий запис № 15 (а.с.5) [INFO] народилася [PERSON] ,. Батьками якої записані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Таранівської сільської ради Зміївського району Харківської області, актовий запис № 31 від 21.08.2012 (а.с.6) Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров`я і матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, те, що він не має малолітніх чи неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, яким зобов`язаний надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З доводів позовної заяви вбачається і не оспорюється відповідачем, що неповнолітня дитина проживає разом із позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні, а відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає, в зв`язку з чим аліменти з нього підлягають стягненню в примусовому порядку. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п.1 ч.1 статті 430 ЦПК України, рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Згідно зі статтею 141 ЦПК України, з відповідача стягнути на користь державного бюджету належить стягнути судовий збір .

Outcome: approved