Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Територіальної громади с. Звеничів Чернігівського району Чернігівської області в особі Ріпкинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, в якому проситьвизначити їй додатковий строк, тривалістю в три місяці, для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її матері - [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Чернігові, та встановити факт родинних відносин, а саме, що вона є дочкою [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Чернігові. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] [INFO] померла матір позивачки [PERSON] , яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивачка без реєстрації проживала разом з матір`ю [PERSON] за вказаною адресою та здійснювала догляд за нею. За життя [PERSON] склала заповіт, у відповідності до якого все своє майно заповіла дочці - позивачці [PERSON] . До складу спадщини увійшло право приватно власності на землю на підставі державного акту про право приватно власності на землю серії IV-ЧН №046982, виданого 03.03.2003 на підставі рішення Великовіської сільської ради від 06.02.2003. Спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась, єдиним її спадкоємцем є дочка [PERSON] . В березні 2023 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Кравченко Т.В. з метою оформлення своїх спадкових прав, зокрема і на землю. Однак, приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що було пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини, а також з тим, що наданими документами не підтверджується факт перебування позивачки у родинних відносинах з померлою, оскільки в свідоцтві про народження [PERSON] матір`ю зазначено « [PERSON] », в той час як в свідоцтві про смерть спадкодавця зазначено « [PERSON] ». Позивачка пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини у зв`язку з юридично необізнаністю щодо встановлених законодавством порядків та строків прийняття спадщини, та вважала, що фактично прийняла спадщину, оскільки разом проживала зі спадкодавцем та мала оригінали документів. Крім того, введений на території України військовий стан з 24.02.2022 та активні бойові дії, також стали однією з основних причин пропуску строку для прийняття спадщини. Таким чином, позивачка позбавлена в позасудовому порядку реалізувати своє право на спадщину. У підготовче засідання позивачка не з`явилася. Від її представника - адвоката Кравченка В.В. надійшла заява, в якій підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити та справу розглядати відсутність сторони позивача. Представник відповідача у підготовче засідання надіслав заяву, в якій визнав позовні вимоги та просив справу розглядати у його відсутність. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши позовну заяву та додані до неї письмові докази, суд вважає за можливе прийняти визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України та п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно положень ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно правової позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 26.06.2019 за результатами розгляду цивільної справи №565/1145/17, вбачається, що: "Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо". Таким чином, з огляду на те, що законодавцем чітко не визначено вичерпний перелік обставин поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, враховуючи обставини конкретної справи, визнання позовних вимог відповідачем, що не порушує прав та інтересів інших осіб, суд доходить висновку про поважність причин пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини та задоволенню вимог в частині визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно із положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, надавши оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, суд доходить до висновку, що вимоги в частині встановлення факту родинних відносин підлягають задоволенню.

Outcome: approved