Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача заборгованість за борговою розпискою в сумі 16000 доларів США та судові витрати у сумі 15006,22 грн. Посилається в позові на те, що 01.10.2029 відповідач взяв у нього в борг грошові кошти в сумі 16000 доларів США, які зобов`язався повернути до 01.10.2020. Отримання коштів відповідачем, а також строк повернення позики підтверджуються розпискою. В обумовлений ними та визначений у розписці строк грошові кошти відповідачем йому повернуті не були. Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити позов Позовна заява та заява про забезпечення позову були зареєстровані в канцелярії суду 04листопада 2020 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду. Ухвалою суду від 6 листопада 2020 року заяву про забезпечення позову повернуто заявнику. 07 грудня 2020 року надійшла повторна заява про забезпечення позову. Ухвалою суду від 09 грудня 2020 року заяву позивача про забезпечення позову в цивільній справі задоволено. Накладено арешт на грошові кошти відповідача, які знаходяться на банківському рахунку в Акціонерному товаристві Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (скор. АТ КБ «ПРИВАТБАНК), МФО 305299, виключно в межах заявлених позивачем вимог - 463363,20 грн. Ухвалою суду від 09.12.2020 в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. Ухвалою суду від 30.12.2020 виправлено описку, допущену в ухвалі суду від 09.12.2020, що стосується номеру банківського рахунку. 12.02.2021 до суду надійшов відзив від відповідача у якому позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що не брав у [PERSON] у борг указані гроші то між ним відсутній спір. Вказана розписка не містить відомостей про особу позикодавця. Крім цього, зміст указаної копії документа не містить відомостей про передачу позивачем відповідачу грошових коштів та їх отримання ним. У долучених до позовної заяви документах відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження факту передачі позивачем указаних коштів. Наявність у наданій позивачем копії документа зобов`язання повернути борг не може свідчити про те, що між сторонами було укладено договір позики та те, що позивачем було передано відповідачу грошові кошти. Слід зазначити, що відповідно до цивільного законодавства борг може виникати (утворюватися) на підставі й інших правовідносин. Указані обставини не відрізняються від правової позиції Верховного Суду, яку викладено в постанові від 08.10.2020 у справі №194/1126/18 (провадження № 61 -6634св20). Звертає увагу і на те, що в копії документа не зазначено про те, що ж саме (гроші, цінності, майно, іпотека, корпоративні права тощо) і в якому розмірі необхідно було б повернути відповідачу. Пояснив, що вказана копія документа не є належним та достовірним доказом для підтвердження заявлених позивачем вимог. 24.02.2021 надійшла відповідь на відзив у якій позивач заперечив проти доводів відповідача та пояснив, що він з відповідачем знайомі з дитинства, виросли в одному районі міста Києва - Відрадний, деякий час дружили сім`ями, є багато спільних фото з відпочинку їх з дружинами у спа-центрі в місті Ворзель, які може надати у судовому засіданні. Зазначив, що неодноразово надавав відповідачу грошові кошти в борг, так як відповідач займався бізнесом, спочатку працював з кавовими автоматами, а потім відкрив декілька точок з продажу кави, в тому числі і в Торгово-розважальному центрі «Лавина». Для відкриття саме цієї точки з продажу кави відповідач попросив в борг грошові кошти в сумі 16 000 доларів США. Отже, відповідач при написанні розписки прекрасно розумів, хто такий [PERSON] та у кого він позичає грошові кошти, кому їх потрібно повернути у визначений в розписці строк, розписку писав відповідач власноручно, тією мовою, якою йому було зручно та під цією розпискою стоїть його підпис. Звертає увагу суду на те, що підпис [PERSON] на розписці та його підпис на відзиві на позовну заяву та на документах, доданих до відзиву, співпадає навіть на вигляд. У борговій розписці було чітко визначено суму, взяту у борг та строк повернення саме цієї суми грошових коштів. Отже, дана розписка містить всі умови отримання позичальником [PERSON] в борг 16 000 доларів США із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. За ініціативою суду справа ухвалою суду від 15.12.2021 була призначена до розгляду з викликом сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позові. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, підтримали викладене у відзиві на позов, наголошували на необґрунтованості позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом ст.ст. 525, 526, 599 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 1 жовтня 2019 року між сторонами був укладений договір позики, про що відповідачем була видана власноручна розписка про отримання у позивача в борг грошових коштів у розмірі 16000 доларів США., які зобов`язався повернути до 01 жовтня 2020 року. Звертаючись до суду, позивач зазначив, що умови договору відповідач не виконав, борг не повернув. З точки зору закону в разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. На підтвердження укладеного з відповідачем договору позики та передачу йоу грошових коштів позивач надав суду належним чином завірену, у порядку ст.95 ЦПК України, копію розписки відповідача. Наявність розписки у позивача є свідченням невиконання відповідачем умов договору позики. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог. Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача. Відповідно ст.ст.76, 80, 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За змістом даних норм закону доказування - це діяльність, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів. Це положення є одним із основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності. Відповідно до ч. ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 зазначеної статті визначені способи захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до положень ч. 3 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом не приймаються до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві, оскільки на думку суду є голослівними, надуманими, казуїстичними. Будь-яких належних та допустимих доказів суду не надано. Виходячи з викладеного вище, невиконання відповідачем зобов`язань за договором позики, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача в розмірі заявлених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 5 064,22 грн. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

Outcome: approved