Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

Позивач АТ «Укрсиббанк» пред`явив до суду позов до відповідачів [PERSON] , який діє також в інтересах [PERSON] , [PERSON] , яка діє також в інтересах [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтерсах [PERSON] , треті особи: Відділ ведення Державного реєстру виборців Виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області, у якому просить виселити [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , - з іпотечної квартири [ADDRESS] ; встановити заборону власнику [PERSON] (здійснювати реєстрацію місця проживання будь-яких осіб в іпотечній квартирі; стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного Товариства «Укрсиббанк» судовий збір. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19 травня 2006 року між АТ «УКРСИББАНК» (надалі - Позивач, Банк, АТ «УКРСИББАНК») та [PERSON] (надалі - Відповідач-1, Іпотекодавець) був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 11005625000 (надалі - Кредитний договір). У відповідності до умов Кредитного договору, Позивач надав [PERSON] кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 51 300 (п`ятдесят одна тисяча триста) доларів США 00 центів, з цільовим призначенням кредиту: для особистих потреб, а саме на: придбання 2-х кімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов Кредитного договору [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути кредит не пізніше 19 травня 2027 року, якщо тільки не застосується інші терміни повернення кредиту, встановлені на підставі додаткових угод Сторін або до вказаного Банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього Кредитного договору. 07 березня 2007 року, в забезпечення виконання умов кредитного договору, АТ «УКРСИББАНК» з відповідачем [PERSON] уклав Договір іпотеки №49325, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1190 (надалі - Договір іпотеки). У серпні 2012 року АТ «УКРСИББАНК» звернувся до [PERSON] із вимогами про дострокове стягнення заборгованості за кредитними договорами з підстав прострочення повернення кредиту. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28 січня 2013 року, яке набрало законної сили 16.09.2013 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16.09.2013 року, позов АТ «УКРСИББАНК» до [PERSON] задоволений. На користь АТ «УКРСИББАНК» з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитними договорами: 1. №27-NL/08-2003C (10005097000) від 29.08.2003 року; 2. № 11005625000 від 19.05.2006 року; 3. № 11105190000 від 26.12.2006 року; 4. №11202038000 від 21.08.2007 року на загальну суму 499 133,55 доларів США та 3 219,00 грн. судового збору. Вказаним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28 січня 2013 року з [PERSON] на користь АТ «УКРСИББАНК» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 11005625000 від 19.05.2006 року в сумі 40 342,18 доларів США. 15 жовтня 2013 року Вишгородський районний суд Київської області, на підставі рішення суду про стягнення заборгованості з позичальника, видав виконавчий лист № 2-101/2013. 10.04.2015 року АТ «УКРСИББАНК» звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від власного імені та представляла інтереси малолітнього [PERSON] , [INFO] , третя особа: Ірпінський міський відділ Управління Державної міграційної служби України в Київській області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської Ради - з вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстрації місця проживання усіх мешканців іпотечної квартири. 22.07.2015 року Ірпінський міський суд Київської області ухвалив заочне рішення у справі за позовом АТ «УКРСИББАНК» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє від власного імені та представляла інтереси малолітнього [PERSON] , [INFO] , третя особа: Ірпінський міський відділ Управління Державної міграційної служби України в Київській області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської Ради - про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстрації місця проживання усіх мешканців іпотечної квартири. Відповідно до рішення суду від 22.07.2015 року позов банку задоволено частково. Рішенням суду звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною, яка згідно з висновком оцінювача про вартість майна станом на дату оцінки 14 липня 2015 року, становить (без ПДВ) 769 900 грн., для її подальшої реалізації шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту від 19 травня 2006 року № 11005625000 перед АТ «УКРСИББАНК» в сумі 40 140,29 доларів США та 1613 грн. 70 коп. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року апеляційну скаргу АТ «УКРСИББАНК» задоволено частково, заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області змінено, резолютивна частина рішення викладена в зміненій редакції. В частині заочного рішення про відмову у вимогах про виселення та зняття з реєстрації місця проживання усіх мешканців іпотечної квартири: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє від власного імені та представляє інтереси малолітнього [PERSON] , які мають в іпотечній квартирі зареєстроване місце проживання - суд апеляційної інстанції рішення першої інстанції залишив без змін. 02 березня 2016 року Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі №367/2506/15-ц виніс ухвалу про часткове задоволення касаційної скарги АТ «УКРСИББАНК». Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року, в частині вирішення позовних вимог про виселення відповідачів, скасував, а справу було передано на новий розгляд до суду першої інстанції у цій частині. 06 червня 2016 року, за результатами нового розгляду справи №367/2506/15-ц, Ірпінський міський суд Київської області ухвалив рішення по справі за позовом АТ «УКРСИББАНК» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє від власного імені та представляє інтереси малолітнього [PERSON] , [INFO] , третя особа: Ірпінський міський відділ Управління Державної міграційної служби України в Київській області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської Ради - про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстрації місця проживання усіх мешканців іпотечної квартири. Відповідно до рішення Ірпінського міського суду від 06 червня 2016 року позовна заява АТ «УКРСИББАНК» задоволена повністю. Вирішено, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] по Договору про надання споживчого кредиту № 11005625000 від 19.05.2006 року, перед АТ «УКРСИББАНК» в сумі 40 140 доларів США 29 центів та 1 613,70 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 49325 від 07.03.2007 року, належний [PERSON] , а саме, нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною яка згідно висновку оцінювача про вартість майна станом на 14 липня 2015 року становить (без ПДВ) 769 900,00 грн. Вирішено виселити [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з квартири [ADDRESS] . Рішенням апеляційного суду Київської області від 1 листопада 2016 року апеляційна скарга [PERSON] задоволена, заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 06 червня 2016 року, в частині щодо виселення відповідачів з іпотечного майна - скасовано. У задоволенні позову АТ «УКРСИББАНК» в цій частині відмовлено. У решті рішення суду першої інстанції - залишено без змін. Постановою Верховного СУДУ ВІД 27 червня 2018 РОКУ касаційна скарга АТ «УКРСИББАНК» задоволена, а рішення апеляційного суду Київської області від 1 листопада 2016 року, у частині відмови у задоволенні позову АТ «УКРСИББАНК» з виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з квартири [ADDRESS] , скасоване, та заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 6 червня 2016 року, у цій частині, залишене в силі. Після ухвалення рішення позивачу стало відомо, що [PERSON] здійснив реєстрацію місця проживання відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в іпотечній квартирі з метою перешкоджання виконанню рішення суду з її примусової реалізації, з метою унеможливлення її продажу. Позивач вважає, що своїми діями [PERSON] навмисно та штучно створив перешкоду виконання рішення суду від 22 липня 2015 року, яке набуло законної сили, про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів, в рахунок погашення заборгованості по кредиту, тому був вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву в якій позов підтримує, просив його задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення та розглядати справу за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини не явки суд не повідомили. Клопотань від відповідачів про розгляд справи без їх участі на адресу суду не надходило, відзиву на позовну заяву не подали. Треті особи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини не явки суд не повідомили. Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 травня 2006 року між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 11005625000. У відповідності до умов Кредитного договору, Позивач надав [PERSON] кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 51 300 (п`ятдесят одна тисяча триста) доларів США 00 центів, з цільовим призначенням кредиту: для особистих потреб, а саме на: придбання 2-х кімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов Кредитного договору [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути кредит не пізніше 19 травня 2027 року, якщо тільки не застосується інші терміни повернення кредиту, встановлені на підставі додаткових угод Сторін або до вказаного Банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього Кредитного договору. 07 березня 2007 року, в забезпечення виконання умов кредитного договору, АТ «УКРСИББАНК» з відповідачем [PERSON] уклав Договір іпотеки №49325, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Олійник Л.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1190. Відповідно до п. 1.1 Договору іпотеки, в забезпечення зобов`язань [PERSON] за Кредитним договором, Банку передано квартиру [ADDRESS] . Позичальник, відповідно до пункту 4.6. Кредитного договору, зобов`язаний достроково повернути суму кредиту та сплатити проценти, комісії у випадках встановлених умовами цього договору та/або порушень істотних умов Договору та застосування Банком процедури щодо дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 11 цього Договору. Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28 січня 2013 року, яке набрало законної сили 16.09.2013 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16.09.2013 року, позов АТ «УКРСИББАНК» до [PERSON] задоволений. На користь АТ «УКРСИББАНК» з [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитними договорами: 1. №27-NL/08-2003C (10005097000) від 29.08.2003 року; 2. № 11005625000 від 19.05.2006 року; 3. № 11105190000 від 26.12.2006 року; 4. №11202038000 від 21.08.2007 року на загальну суму 499 133,55 доларів США та 3 219,00 грн. судового збору. Вказаним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 28 січня 2013 року з [PERSON] на користь АТ «УКРСИББАНК» стягнуто заборгованість за кредитним договором № 11005625000 від 19.05.2006 року в сумі 40 342,18 доларів США. 22.07.2015 року Ірпінський міський суд Київської області ухвалив заочне рішення у справі за позовом АТ «УКРСИББАНК» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє від власного імені та представляла інтереси малолітнього [PERSON] , [INFO] , третя особа: Ірпінський міський відділ Управління Державної міграційної служби України в Київській області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ірпінської міської Ради - про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстрації місця проживання усіх мешканців іпотечної квартири. Рішенням суду від 22.07.2015 року позов банку задоволено частково, звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах за початковою ціною, яка згідно з висновком оцінювача про вартість майна станом на дату оцінки 14 липня 2015 року, становить (без ПДВ) 769 900 грн., для її подальшої реалізації шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту від 19 травня 2006 року № 11005625000 перед АТ «УКРСИББАНК» в сумі 40 140,29 доларів США та 1613 грн. 70 коп. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року апеляційну скаргу АТ «УКРСИББАНК» задоволено частково, заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області змінено, резолютивна частина рішення викладена в зміненій редакції. В частині заочного рішення про відмову у вимогах про виселення та зняття з реєстрації місця проживання усіх мешканців іпотечної квартири: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє від власного імені та представляє інтереси малолітнього [PERSON] , які мають в іпотечній квартирі зареєстроване місце проживання - суд апеляційної інстанції рішення першої інстанції залишив без змін. 02 березня 2016 року Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі №367/2506/15-ц виніс ухвалу про часткове задоволення касаційної скарги АТ «УКРСИББАНК». Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 21 жовтня 2015 року, в частині вирішення позовних вимог про виселення відповідачів, скасував, а справу було передано на новий розгляд до суду першої інстанції у цій частині. 06 червня 2016 року, за результатами нового розгляду справи №367/2506/15-ц, Ірпінський міський суд Київської області ухвалив рішення, яким вирішено, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] по Договору про надання споживчого кредиту № 11005625000 від 19.05.2006 року, перед АТ «УКРСИББАНК» в сумі 40 140 доларів США 29 центів та 1 613,70 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 49325 від 07.03.2007 року, належний [PERSON] , а саме, нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за початковою ціною яка згідно висновку оцінювача про вартість майна станом на 14 липня 2015 року становить (без ПДВ) 769 900,00 грн. Вирішено виселити [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з квартири [ADDRESS] . Зазначена обставина підтверджується копією заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 6 червня 2016 року. Рішенням апеляційного суду Київської області від 01 листопада 2016 року апеляційна скарга [PERSON] задоволена, заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 06 червня 2016 року, в частині щодо виселення відповідачів з іпотечного майна - скасовано. У задоволенні позову АТ «УКРСИББАНК» в цій частині відмовлено. У решті рішення суду першої інстанції - скасовано. Постановою Верховного Суду від 27 червня 2018 року касаційна скарга АТ «УКРСИББАНК» задоволена, а рішення апеляційного суду Київської області від 01 листопада 2016 року, у частині відмови у задоволенні позову АТ «УКРСИББАНК» з виселення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з квартири [ADDRESS] , скасоване, та заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 6 червня 2016 року, у цій частині, залишене в силі. 18 травня 2016 року, виконавчий лист № 367/2506/15-ц від 16.05.2016 року про звернення стягнення на іпотечну квартиру [PERSON] був пред`явлений для примусового виконання до ВДВС Ірпінського МУЮ ГТУЮ у Київські області. 20 травня 2016 року головний державний виконавець ВДВС Ірпінського МУЮ Київської області Дяченко Є.В. у виконавчому провадженні № [NUMBER] виніс постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 367/2506/15-ц від 16.05.2016 року про звернення стягнення на іпотечну квартиру [PERSON] та постанову про арешт на все майно боржника. 18 жовтня 2019 року виконавчий документ №367/2506/15-ц від 16.05.2016 року про звернення стягнення на іпотечну квартиру [PERSON] був пред`явлений для примусового виконання до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. 21 жовтня 2019 року приватний виконавець Голяченко І.П., у виконавчому провадженні [NUMBER], виніс постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 367/2506/15-ц від 16.05.2016 року про звернення стягнення на іпотечну квартиру [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості [PERSON] по Договору про надання споживчого кредиту №11005625000 від 19.05.2006 року, перед АТ «УКРСИББАНК» в сумі 40 140 доларів СІЛА 29 центів та 1 613,70 грн. Відповідно до відповіді начальника відділу ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Ірпінської міської ради О.Баранчук, від 13 травня 2020 року, Вих. №083-11/767, на запит приватного виконавця Голяченка І.П. щодо надання інформації про осіб зареєстрованих за адресою іпотечної квартири: [ADDRESS] , зазначено, що згідно даних реєстру територіальної громади, за вище вказаною адресою значяться зареєстрованими наступні особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Також дана обставина підтверджується довідкою Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 12.10.2021 року, за Вих. № 4812, по даним адресних карток та наявним відомостям у відділі ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Ірпінської міської ради. Відповідно до підпункту 2.4.9. Договору іпотеки № 49325 від 07 березня 2007 року визначено, що Іпотекодавець [PERSON] зобов`язаний не надавати дозвіл на реєстрацію в житлових приміщеннях, що складають Предмет іпотеки. Фізичних та юридичних осіб без згоди Іпотекодержателя. З копії вимоги від 27.01.2021 року, копій описів вкладення у відправлення від 29.01.2021 року, копій фіскальних чеків від 29.01.2021 року, довідковою інформацією підприємства поштового зв`язку про стан поштових відправлень і місце знаходження їх в період доставки вбачається, що 29.01.2021 року АТ «УКРСИББАНК» надіслав на адресу іпотечної квартири: [ADDRESS] , вимоги банку про добровільне звільнення житлового приміщення (виселення) та про зняття з реєстраційного обліку (з реєстрації) місця проживання в іпотечній квартирі - власнику квартири [PERSON] , а також, іншим особам, які мають зареєстровані місця проживання в іпотечній квартирі, а саме : [PERSON] , що діє від власного імені та в інтересах її малолітньої дитини [PERSON] , а також, [PERSON] , яка діє від власного імені та в інтересах малолітньої дитини [PERSON] . Однак зазначені вимоги банку мешканцями іпотечної квартири не отримані, оскільки поштові відправлення не вручені під час доставки. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень про виселення та вселення фізичних осіб покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців). Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: на примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника. В статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» визначений порядок виконання рішення про виселення боржника. В частині 3 статті 66 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» - іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Згідно статті 575 ЦК іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до статті 590 ЦК звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. З огляду на ч. 3 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Згідно з ч. 3 ст. 109 Житлового кодексу України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, шо мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 07 листопада 2018 року, по справі №753/21561/15 (провадження N 61-16164св18), наведені висновки щодо порядку застосування судами відповідних норм права, під час розгляду справ з вимогами про виселення мешканців з іпотечної житлової нерухомості: «Відповідно до частини другої статті 40 Закону України "Про іпотеку" та частини третьої статті 109 ЖК Української PCP після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку жилий будинок чи жиле приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити жилий будинок чи інше приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють жилий будинок або жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічна позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі N369/6123/1 б-ц (провадження N 61-17б79св18). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрації обтяжень, Відповідачці [PERSON] , яка діє від власного імені та представляє інтереси малолітнього [PERSON] , на підставі Свідоцтва про право власності № 306. від 20.03.2009 року, на праві спільної часткової власності, належить 1/3 частка власності у квартирі [ADDRESS] (номер запису : 37950 в книзі : 270, реєстраційний номер майна: 28213634). Відповідно до ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. З огляду на рішення Ірпінського міського суду від 06 червня 2016 року, у справі №367/2506/15- ц, про виселення з іпотечної квартири власника [PERSON] та [PERSON] з її неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] , всі зазначені особи втратили право користування іпотечною квартирою, як і право реєструвати місце проживання інших осіб в іпотечній квартирі [ADDRESS] . Таким чином реєстрація [PERSON] в іпотечній квартирі місця проживання дружини [PERSON] , з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , та реєстрація малолітнього сина [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , здійснена в супереч рішення Ірпінського міського суду від 06 червня 2016 року, у справі справи №367/2506/15-ц, про виселення осіб, які в ній мешкали та мали зареєстроване місце проживання та не відповідає вимогам статті 29 ЦК України. Згідно відповіді Відділу ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 13 травня 2020 року, Вих. № 083-11/767, зазначено, що в іпотечній квартирі не обліковані та не мають реєстрації власник квартири [PERSON] та [PERSON] з її неповнолітнім сином [PERSON] . З огляду на обставину того, що власник іпотечної квартири [PERSON] , усвідомлюючи, що постанова Верховного Суду від 27 червня 2018 року про задоволення касаційної скарги АТ «УКРСИБАНК» і про залишення в силі рішення Ірпінського міського суду у справі від 6 червня 2016 року, в частині виселення (зняття з реєстрації місця проживання) усіх мешканців іпотечної квартири: боржника та власника [PERSON] з іншими мешканцями: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , є підставою для зняття з реєстрації місця проживання зареєстрованих в ній відповідачів, зокрема малолітніх дітей та подальшого примусового звернення стягнення на іпотечну квартиру в межах процедури виконавчого провадження, без отримання згоди від органу опіки та піклування, [PERSON] додатково здійснив реєстрацію в арештованій у виконавчому провадженні іпотечній квартирі, місце проживання інших дітей, а саме: малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та своєї дружини [PERSON] , [INFO] . Згідно частини третьої статті 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт б частини першої статті З ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. В ч. 2 ст. 611 ЦК визначено, що у разі порушення боржником негативного зобов`язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дїі, від вчинення якої боржник зобов`язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов`язання. Така вимога може бути пред`явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов`язання. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 20.03.1952 року, визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У рішенні Європейського суду з прав людини, у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" від 15 жовтня 2009 року - суд, задовольняючи заяву особи яка звернулася, зазначив, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як не передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (994 535). Європейський суд також повторює, що саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади. У справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов 'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін. За положеннями ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. В ст. 47 Конституції України зазначено, що кожен має право на житло. При цьому ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.. Таким чином, з огляду на те, що відповідачі порушують законні права та інтереси АТ «УКРСИББАНК» як іпотекодержателя та стягувача у виконавчому провадженні, з метою перешкоджання виконанню рішення суду з примусової реалізації іпотечної квартири, з метою унеможливлення її продажу, позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 4 962 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved