Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

11.04.2023 [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про стягнення з відповідача ТОВ «ЯНЕІР» ЛТД на свою користь середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 113801 гривня 76 копійок за період з 01.11.2021 по 07.02.2023 (а.с.1-6). Обґрунтовуючи позов, позивач зазначив, що з 03.12.2013 по 08.09.2021 року він працював в ТОВ «ЯНЕІР» ЛТД та був звільнений з посади директора департаменту наземного обслуговування за власним бажанням. При звільненні з роботи відповідач не провів з ним розрахунку по заробітній платі, у зв`язку з чим у листопаді 2021 року він звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 53360 гривень 70 копійок та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02.08.2022 по справі №359/10810/21 його позов було задоволено та стягнуто з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 1373 гривні 18 копійок, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 12995 гривень 88 копійок за період з вересня 2021 по листопад 2021 року, грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку в розмірі 31987 гривень 52 копійки, а також судовий збір в сумі 908 гривень. Також зазначено, що 11.10.2022 року Корольовським відділом державної виконавчої служби у м.Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції були відкриті виконавчі провадження щодо виконання виконавчого листа №359/10810/21 від 23.09.2022 року Бориспільського міськрайонного суду Київської області про стягнення вищезазначених сум. 08.02.2023 він отримав від відповідача кошти на виконання вказаного судового рішення, які були стягнуті з відповідача виконавчою службою примусово. Таким чином, 08.02.2023 відповідач здійснив повний розрахунок з позивачем по заборгованості з заробітної плати, яка не була йому виплачена при звільненні. Посилаючись на вимоги ст.ст.116, 117 КЗпП України за період з 01.11.2021 по 07.02.2023 включно позивачем нараховано середній заробіток за час затримки розрахунку в с сумі113801 гривня 76 копійок, з урахуванням кількості робочих днів (324 дні) та середньоденної заробітної плати за липень-серпень 2021 року (351,24 грн.) Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 13.04.2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного провадження. Згідно з поданою заявою позивач позов підтримав та просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, отримавши позовну заяву та ухвалу суду про відкриття провадження в цивільній справі, відзиву, а також заяви про розгляд справи буз його участі, не подав. Відповідно до вимог ст. ст. 223, 280, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи позивач не заперечує. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з даними Трудової книжки на ім`я [PERSON] , а також наказів про прийняття на роботу від 03.12.2013 №133-ос, про переведення від 06.04.2017 №42-ос та звільнення від 07.09.2021 №100-ос позивач працював в ТОВ «ЯНЕІР» та був звільнений з посади директора департаменту на земного обслуговування з займаної посади за власним бажанням (а.с.10-18). Згідно з довідкою, виданою ТОВ «ЯНЕІР» ЛТД від 09.02.2022 №00000000003 (а.с.19) станом на дату звільнення на 08.02.2021 року сума заборгованості по заробітній платі складала 23432,70 гривен, після звільнення [PERSON] було перераховано на зарплатну картку: 08.10.2021 - 2059,52 грн. зарплати та 7940,48 грн. компенсації за невикористану відпустку; 12.11.2021 - 10000,00 грн. зарплати; 29.12.2021 -10000,00 грн. зарплати. Станом на 09.02.2022 заборгованість по заплаті складає 1378,18 грн. та компенсації за невикористану відпустку 31987,52 грн. Ця ж обставина була встановлена рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02.08.2022 (справа №359/10810/21, провадження №2/359/991/22), яким позов [PERSON] задоволено та стягнуто з ТОВ «ЯНЕІР» ЛТД на його користь : заборгованість по заробітній платі в розмірі 1373,18 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 12995,88 грн., грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку в розмірі 31987,52 грн., судовий збір в розмірі 908 грн. (а.с.22-26) Так, за змістом вказаного рішення суду середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні стягнуто за період з вересня 2021 року по листопад 2021 року (37 днів). Згідно з довідкою, виданою ТОВ «ЯНЕІР» ЛТД від 09.02.2022 №00000000004 (а.с.20) середньоденна заробітна плата за два місяці, що передували звільненню (липень-серпень 2021 року) з вирахуванням податків становить 351,24 грн. Крім того, встановлено, що на підставі виконавчих листів №359/10810/21, виданих 23.09.2022 Бориспільським міськрайонним судом Київської області у Королівському відділі державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) було відкрито чотири виконавчі провадження: ВП №№70023114, 70023165, 70023048, 70022980 (а.с.27-30). Згідно з випискою АТ «КБ «Приватбанк» по рахунку [PERSON] , позивачу на рахунок було перераховано стягнуті за рішенням суду суми: 12995,88 грн., 31987,52 грн., 1373,18 грн., 908,00 грн. (а.с.31). Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено статтею 117 Кодексу законів про працю України. Встановлено, що на дату звільнення позивача та в період по 18.07.2022 включно вказана стаття передбачала, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. 19.07.2023 набули чинності зміни до ст.117 КЗпП України, відповідно до яких, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. За загальним правилом, затвердженим ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у зв`язку з невиплатою ТОВ «ЯНЕІР» ЛТД усіх належних позивачу при звільненні сум, роботодавець зобов`язаний сплатити [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 01.11.2021 (по вказану дату вже було стягнуто середній заробіток судом) по 18.07.2022 включно (по дату набрання законної сили нової редакції ст.117 КЗпП України, якою встановлено обмеження щодо періоду, за який може бути стягнутий середній заробіток за час затримки розрахунку). Загальний розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню, становить 63925 грн. 68 коп.: 351,24 грн. (середньоденна заробітна плата) х 182 робочі дні (22 дні - листопад 2021, 22 дні - грудень 2021, 19 днів - січень 2022, 20 днів - лютий 2022, 22 дні - березень 2022, 21 день - квітень 2022, 22 дні - травень 2022, 22 дні - червень 2022, 12 днів - липень 2022) =63925,68грн. За період з 19.07.2022 по 07.02.2023 нарахований позивачем середній заробіток стягненню не підлягає, враховуючи, що станом на 19.07.2022 (на день набрання чинності змін до ст.117 КЗпП України, якими встановлення обмеження щодо періоду стягнення середнього заробітку) період затримки вже перевищив шість місяців. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні з позовом до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 1138,02 грн., який становить 1% від ціни позову, проте у зв`язку з частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування понесених витрат слід стягнути 1073,60грн., що становить 0,4 розміри мінімального прожиткового мінімум доходів громадян (мінімальна ставка судового збору за майновим спором для фізичної особи, визначена ст.4 Закону України «Про судовий збір»), оскільки є як судовими витратами так і прямими збитками позивача, які він був вимушений понести у зв`язку зі зверненням до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial