Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання в порядку спадкування за законом права власності на нерухоме майно, що складається з житлового будинку літ. А-1 загальною площею 47,1 кв.м, в тому числі житлової площі 19,8 кв.м, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , й до дня смерті належало [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після смерті [PERSON] він є спадкоємцем за законом за правом представлення, після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , спадкового майна, а саме: житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Для належного оформлення своїх спадкових прав він звернувся до Котелевської державної нотаріальної контори, однак державний нотаріус Вербицька Т.М. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки не надано нотаріусу оригінал документа, який підтверджує право власності на житловий будинок спадкодавця, а також відсутня інформація щодо зареєстрованого права власності [PERSON] . Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с. 65, 66). Позивач [PERSON] 09.09.2023 подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 64). Відповідач Великорублівська сільська рада Полтавського району Полтавської області 21.06.2023 року подала до письмову заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі та просить розглянути справу у судовому засіданні без участі представника відповідача. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 3, ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідачу відомі та зрозумілі (а.с. 70). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов необхідно задовольнити повністю з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серii [NUMBER] , виданим Милорадівською сільською радою Котелевського району Полтавської обласні 01.10.2004 (а.с. 15). Відповідно до довідки №09-9/74 виданої виконавчим комітетом Великорублівської сільської ради Полтавської області 22.05.2023, [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . При цьому на час відкриття спадщини [INFO] з [PERSON] ніхто не був зареєстрований (а.с. 16). Згідно з довідкою Котелевської державної нотаріальної контори № 120/01-09 від 09.06.2023, після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 239/2005 (а.с. 67). Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим державним нотаріусом Котелевської державної нотаріальної контори Ковпаком В.І. 05.10.2005 за реєстровим № 1739, спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її онук [PERSON] , батько якого [PERSON] помер [INFO] . Спадкове майно на яке видано свідоцтво складається з земельної ділянки у розмірі 3,19 га, яка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і знаходиться на території Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області, що належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку ПЛ № 024982, зареєстрованого Котелевським районним відділом земельних ресурсів у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010454510513 від 14.09.2004 року. (а.с. 17). Таким чином, позивач є спадкоємцем на спадщину яка відкрилась після смерті [PERSON] за правом представлення, після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Милорадівською сільською радою Котелевського району Полтавської області 26.07.2002 (а.с. 14). Родинні відносини [PERSON] та [PERSON] , підтверджуються свідоцтвом про народження [NUMBER] , виданим Котелевським ЗАГС Полтавської області 08.03.1955 (а.с. 13). Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Милорадівською сільською радою Котелевського району Полтавської області 13.08.1971 року [PERSON] є батьком [PERSON] (а.с. 12). Вiдповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числi зачатi за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 статті 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадкового майна, після смерті [PERSON] , входить житловий будинок літ. А-1, загальною площею 47,1 кв.м., в тому числі житлової площі 19,8 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] . У відповідності до матеріалів Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» реєстрація права власності на будинок садибного типу станом на 31.12.2012 року за адресою: [ADDRESS] , не проводилася (а.с. 21). Позивач не має можливості прийняти спадщину у вигляді спірного нерухомого майна, оскільки державний нотаріус Третьої полтавської державної нотаріально контори, яка виконує обов`язки завідувача Котелевської державної нотаріальної контори, Вербицька Т.М., відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що спадкоємець не подав документи, які посвідчують право власності спадкодавця [PERSON] , на зазначене вище нерухоме майно, що входить до складу спадщини, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 101/02-32 від 11.05.2023 року (а.с. 18-20). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Великорублівської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 09-03/464 від 17.10.2022 року, згідно з погосподарською книгою №2 за 2016-2023 роки особовий рахунок № [NUMBER] , домоволодіння в [ADDRESS] , числиться за [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с. 22). Згідно з погосподарською книгою № 6 за 1986-1990 рр., особовий рахунок № [NUMBER] , станом на 01.07.1990 року домоволодіння в [ADDRESS] , відносилося до колгоспного двору. Членами колгоспного двору на 01.07.1990 року були: [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , про що свідчить довідка виконавчого комітету Великорублівської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 09-03/463 від 17.10.2022 (а.с. 23). Виходячи із вимог ст. 5 ЦК України, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР (в редакції 1963 року), Української РСР «Про власність» (в редакції 1991 року). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно з ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищевказаної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) iз 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сiльських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвернтаризацію) будинків і домоволодінь у межах місті і селищ, у тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання відповідачем пред`явленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч. 3, ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved