Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Радивилівського районного суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17.05.2019 між ним та відповідачем було укладено договір позики, оформлений у вигляді розписки, відповідно до якого [PERSON] отримав у борг у нього грошові кошти в сумі 300\~000,00 грн. Строк повернення боргу сторони не визначали. Вказану розписку [PERSON] написав власноручно та скріпив її своїм підписом. Враховуючи те, що строк повернення коштів сторонами не встановлювався, такий строк слід рахувати з дня пред`явлення вимоги про повернення. Так, 19.01.2022р. та повторно 10.11.2022р. позивачем на адресу відповідача були направлені вимоги про повернення позики, які були проігноровані, позика повернута не була, а тому позивач просить стягнути суму боргу з відповідача на його користь. Ухвалою суду від 02.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. 29.03.2023 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову, вказуючи на те, що розписка, на яку посилається позивач, не свідчить про укладення договору позики між сторонами. Так, відповідач є незмінним директором ТОВ «СФГ «Джерела». [PERSON] є учасником ТОВ «СФГ «Джерела». Грошові кошти, зазначені в розписці від 17.05.2019р. в розмірі 300\~000,00 грн. були отримані [PERSON] від [PERSON] для поповнення обігових коштів ТОВ «СФГ «Джерела», про що прямо зазначено в розписці. Розписка не містить слів «в борг» та «обов`язок повернути», що виключає наявність у спірних правовідносинах позикових зобов`язань. Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, свої інтереси в суді довірив представляти адвокату Соколову А.О. У судовому засіданні представник позивача адвокат Соколов А.О. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, свої інтереси в суді довірив представляти адвокату Беляновському Р.Ю. Представник відповідача адвокат Беляновський Р.Ю. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у відзиві, зазначаючи, що між сторонами не виникли позикові зобов`язання. Грошові кошти по розписці були взяті відповідачем не в борг, а в якості поповнення [PERSON] , як члена ТОВ «СФГ «Джерела», обігових коштів товариства. Заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно дослідивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступних висновків. Статтею 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Згідно з ч. 2\~ЦПК України\~завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду\~\~за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод\~\~чи законних інтересів. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. У свою чергу суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до статей\~12,\~13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із\~ст. 89 ЦПК України\~\~жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вирішуючи вимоги за позовом [PERSON] , суд виходить із наступного. Судом встановлено, що 17.05.2019р. [PERSON] була написана розписка наступного змісту: «Я, [PERSON] отримав від [PERSON] 300 тисяч гривень для поповнення обігових коштів СФГ «Джерела»». Розписка містить дату 17.05.2019р., підпис та ініціали [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копією розписки, яка наявна в матеріалах справи (а.с. 6). Факт отримання грошових коштів та написання розписки підтверджується та не оспорюється відповідачем. Предметом спору за позовом є стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суми за вказаною розпискою у розмірі 300\~000,00 грн. В обґрунтування позову, позивач зазначає, що між ним та відповідачем виникли правовідносини за договором позики. Так, відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій\~ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. (ч.1\~ст.207 ЦК). Згідно з ч. 2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України 18.01.2017 у справі № 6-2789цс16. З аналізу вищенаведеного вбачається, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. В постанові від 22.08.2019 у справі № 369/3340/16-ц Верховний Суд вказав, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником позикодавцеві за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору і зміст умов договору, так і факт отримання боржником від позикодавця певної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки (постанова Верховного Суду від 26.04.2022 у справі №753/1349/20, провадження № 61-14052св21). Цивільний кодекс України\~не встановлює обмежень щодо використання розписки в цивільних відносинах, передбачаючи лише випадки, коли розписці надається право підтверджувальне значення в окремих видах цивільних відносин. При цьому, факт отримання коштів в борг підтверджує не будь яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можна встановити, що відбулася передача певної суми коштів від позикодавця до позичальника з обов`язком повернення (постанова від 26.04.2022 у справі №753/1349/20 (провадження №61-14052св21)). Як встановлено зі змісту вищевказаної розписки від 17.05.2019, вона власноручно написана [PERSON] , містить чіткий та недвозначний напис, що грошові кошти в сумі 300\~000, 00 грн. отримано у [PERSON] для поповнення обігових коштів СФГ «Джерела». Тобто, розписка містить застереження щодо мети отримання вказаних коштів та не містить обов`язку щодо їх повернення. \~ \~ \~ \~Як вбачається із матеріалів справи та встановлено із пояснень представників сторін у судовому засіданні, 07.09.2018р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «СФГ «Джерела», відповідно до якого [PERSON] купив частку у розмірі 58,61% (а.с. 79-80). Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «СФГ «Джерела» від 09.04.2019р. [PERSON] був включений в склад учасників товариства згідно договору купівлі-продажу частки в [PERSON] (а.с. 81). Головою ТОВ «СФГ «Джерела» є [PERSON] . Згідно розділу 6 Статуту ТОВ «СФГ «Джерела» Товариство є власником майна, наданого учасниками, продукції, виробленої в результаті господарської діяльності, отриманих доходів, а також іншого майна, придбаного ним з інших підстав, передбачених чинним законодавством. Майно Товариства складають основні фонди, обігові кошти, а також інші цінності, вартість яких відображена в самостійному балансі. Джерелами формування майна Товариства є, зокрема, грошові і матеріальні внески учасників, як вклад до статутного капіталу. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб станом на 28.03.2023р. засновниками ТОВ «СФГ «Джерела» є Селянське (Фермерське) господарство «Нектар» (51%) та [PERSON] (49%) (а.с. 32). Виходячи з викладеного, слід дійти висновку, що між сторонами з квітня 2019р. по теперішній час існують корпоративні відносини, пов`язані з їх участю у ТОВ «СФГ «Джерела». Грошові кошти у розмірі 300\~000,00 грн. були передані [PERSON] [PERSON] вже після включення його до учасників ТОВ «СФГ «Джерела», а саме 17.05.2019р. та були передані з метою поповнення обігових коштів Товариства, а не у борг, що не протирічить чинному законодавству. Жодних належних та допустимих доказів на спростування вищевстановлених судом обставин позивачем суду не надано. З огляду на наведене, суд вважає обґрунтованими доводи представника відповідача про те, що грошові кошти було взято [PERSON] у [PERSON] не у борг, а тому між сторонами не виникли позикові зобов`язання. Із урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним, необґрунтованим та не доведеним, у зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed