Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

Тячівська окружна прокуратура, діючи в інтересах держави в особі Управління соціального захисту населення та надання соціальних послуг Рахівської районної державної адміністрації (далі по тексту УСЗННСП Рахівської РДА),звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення збитків. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] , у період з серпня 2020 року по травень 2021 року надавала неправдиві відомості до УСЗННСП Рахівської РДА у зв`язку з чим, їй за вказаний період нараховано допомогу як одинокій матері на загальну суму 70858 гривень. Вироком Тячівського районного суду від 17.01.2023 року [PERSON] засуджено за ч.1, 2 ст.190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік. Вказаний вирок набрав законної сили 17.02.2023 року. У зв`язку з викладеним, Тячівська окружна прокуратура просить стягнути з [PERSON] завдані державі збитки у розмірі 70858 гривень, а також 2684 гривні судового збору. Представник позивача Тячівської окружної прокуратури у судове засідання не з`явився, натомість від прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника позивача. Заявлені позовні вимоги підтримують та просять такі задовольнити. Відповідач [PERSON] у судові засідання, призначені на 10.04.2023 року, 10.05.2023 року та 08.06.2023 року не з`явилася. Про дату, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом особистого вручення судового виклику, що підтверджується інформацією з трекінгу відправлень Укрпошти. Відповідачка про причини своєї неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи чи про свою обов`язкову участь у розгляді справи також не подала. Враховуючи викладене, а також повторну неявку без поважних причин в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, суд вважає можливим ухвалити рішення на підставі наявних у справі документів та доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини. На підставі вироку Тячівського районного суду Закарпатської області від 17.01.2023 (справа №307/1217/21) [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.190 КК України та призначено покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75\~КК України [PERSON] звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та з покладенням відповідно до ст.76\~КК України\~обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Зазначений вирок набрав законної сили 16.02.2023 року. Окрім цього, з вказаного вироку вбачається, що під час розгляду кримінального провадження цивільний позов не заявлявся. Відповідно до довідки від 29.06.2021 року №339, [PERSON] отримувала допомогу на 5 дітей одиноким матерям, а саме: у серпні-вересні 2020 року по 11193 гривні; у грудні 2020 року-січні 2021 року по 11640 гривень; у лютому-травні 2021 року по 701,5 гривень. Загальна сума допомоги, яку [PERSON] отримала за вказаний період становить 70858 гривень. Згідно інформації УСЗННСП Рахівської РДА від 24.02.2023 № 282/01-20, завдані [PERSON] збитки у розмірі 70858 гривень не відшкодовані. Вирішуючи позовну заяву, суд керується наступним. Відповідно до положень ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. При цьому, одним із способів захисту захистом особистого немайнового або майнового права та інтересу, відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Окрім наведеного, згідно ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до ч.1, ч.3 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права. Частиною 7 цієї ж статті КПК України встановлено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. У відповідності до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, суд вважає, що вина [PERSON] є доведеною і не підлягає розгляду в судовому процесі. З абзацу 1 п.13 постанови Пленуму ВСУ №3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п.2 Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі. Так, судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій [PERSON] , їй було нараховано допомогу, як одинокій матері на загальну суму 70858 гривень, що стверджено вироком суду, який набрав законної сили. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, прокурором надано\~обґрунтовані та\~достатні докази\~того,\~що внаслідок дій відповідачки, державним інтересам заподіяно збитків на загальну суму 70858 гривень. Натомість відповідачкою жодних доказів на протилежне не представлено, а також не надано доказів того, що вона відшкодувала шкоду у вище зазначеному розмірі. З огляду на викладене, суд вважає, що позов Тячівської окружної прокуратури є обґрунтованим та підлягає до задоволення, а з відповідачки слід стягнути завдані збитки у розмірі 70585 гривень. Позивач, у відповідності до пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений\~від сплати судового збору у розмірі 2684 гривні. Отже, у зв`язку із задоволенням позову, на підставі\~ст.141 ЦПК України, з відповідачки слід стягнути в спеціальний фонд Державного бюджету України, судовий збір у розмірі 2684 гривні. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Outcome: approved