Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

08.05.2023 року представник позивача звернувся до Олександрівського районного суду Донецької області (в електронній формі) з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, внаслідок кримінального правопорушення, третя особа ПрАТ «СК АСКО ДС». Того ж дня ухвалою судді позовна заява залишена без руху та позивачу надано строк для усунення її недоліків. 11.05.2023 року представником позивача недоліки позовної заяви усунуто та цього ж дня ухвалою судді відкрито провадження у справі. В обґрунтування свого позову представник позивача зазначив, що вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 18 березня 2022 року по справі № 933/52/22, [PERSON] визнано винним\~у порушенні\~правил безпеки\~дорожнього руху\~особою,\~яка керує\~транспортним засобом,\~що спричинило\~потерпілому тяжке\~тілесне ушкодження\~за ч.\~2\~ст.\~286\~\~КК України.\~Вирок набрав законної сили 19.04.2022 року. Потерпілим у ДТП був позивач у даній справі - [PERSON] . 16.05.2022 року [PERSON] подав письмову заяву про страхове відшкодування до страховика ПАТ «СК АСКО Донбас Північний», у якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність відповідач. Страховик сплатив позивачу за шкоду завдану здоров`ю 91741,45 гривень, відповідно до підтверджених медичних документів на лікування позивача та отриманої інвалідності 2 групи. Також, відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - 14.07.2022 р. ПрАТ «СК АСКО Донбас Північний» здійснило виплату 5% моральної шкоди від вартості медикаментів на лікування [PERSON] , в сумі 687,07 гривень. 14.04.2023 р., після запиту представника потерпілого, ПрАТ «СК АСКО-Донбас Північний» прийняло додаткове рішення про виплату 5% моральної шкоди від суми 35 838,09 грн. (витрат на медикаменти згідно наданих медичних документів), що становить 1791,90 грн. Тобто, страховик сплатив моральну шкоду в розмірі 5% від витрат на лікування, в загальній сумі 2 478,97 гривень. Зазначив, що позивач в наслідок травмування під час дорожньо-транспортної події, отримав каліцтво, інвалідність 3 групи, потребує масаж, при необхідності ЛПУ, з засобами реабілітації: палиця та милиці, з обмеженнями життєдіяльності в пересуванні та трудової діяльності, з медикаментозним та оперативним лікуванням, з метою реабілітації: відновлення обмеженої життєдіяльності, частковим відновленням професійної та трудової діяльності. У сукупності всі зазначені фактори завдали значних душевних страждань, внаслідок каліцтва та завданої шкоди здоров`ю позивачу. Враховуючи ступінь вини відповідача, характер вчиненого діяння та заподіяння шкоди у вигляді настання тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння, позивач вважає розумним, виваженим та справедливим визначити суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 80 000 грн. 00 коп. З урахуванням того, що страховик сплатив частину моральної шкоди завданої необережними діями відповідача, в сумі 2478,97 гривень, просить стягнути з відповідача залишок моральної шкоди у розмірі 77521,03 гривень (80000 грн. - 2478,97 грн.), та судові витрати на правничу допомогу. Представник позивача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи до суду не з`явився, надавши суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю (а.с. 70). Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково у розмірі моральної шкоди, зазначив, що згоден заплатити позивачу 5000-10000 грн. Додав, що на даний час офіційно не працює, має на утриманні доньку інваліда, є її опікуном та отримує пенсію по інвалідності доньки у розмірі 6000 грн. На підтвердження зазначеного, долучив до матеріалів справи відповідні докази. Представник третьої особи ПрАТ «СК АСКО ДС» належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив (а.с.66). Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Вироком Олександрівського районного суду Донецької області від 18 березня 2022 року по справі № 933/52/22, [PERSON] визнано винним у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження за ч. 2 ст. 286 \~КК України. В результаті\~даної дорожньо-транспортної\~події,\~пішоходу -\~позивачу [PERSON] \~заподіяно тілесні\~ушкодження,\~що викликало\~тривалий розлад\~здоров`я строком\~понад три\~тижні (більше\~як 21\~день),\~що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як небезпечні для життя. Вирок набрав законної сили 19.04.2022 року (а.с.16-25). На даний час позивач хворіє внаслідок перенесених травм та потребує реабілітації, що підтверджується виписками із медичної картки стаціонарного хворого та індивідуальними програмами реабілітації інваліда (а.с.13-15, 44-49). Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії № 214991 Міжрайонної травматологічної МСЕК м. Покровська від 16.03.2022 року, позивач є інвалідом 3 групи, позивачу протипоказана важка фізична праця, тривала ходьба, підземні умови праці. Може працювати вахтером (а.с.31-32). Згідно довідки Олександрівського відділу УСЗН від 06.06.2023 року та посвідчення серії [NUMBER] , відповідач є опікуном дитини [PERSON] [INFO] та йому призначено допомогу до 02.01.2027 року на дітей з інвалідністю та надбавка по догляду за дитиною - інвалідом (а.с.74, 78). Відповідно до трудової книжки серії [NUMBER] виданої 19.06.2001 року, відповідач з квітня 2012 року і по даний час офіційно не працевлаштований (а.с.75-77). Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд на\~підставі ст.\~13\~ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Дослідженні докази, їх взаємозв`язок у сукупності, є достатнім для вирішення справи по суті. Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши письмові докази по справі, за своїм внутрішнім переконанням оцінює їх, як належні, допустимі та достовірні, що не оспорені сторонами в судовому засіданні та шляхом подання відзиву. До встановлених судом правовідносин, які склалися між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В судовому засіданні встановлено, що в зв`язку з ДТП за вини відповідача, позивач зазнав значного фізичного болю, тривалий час проходить лікування, потребує тривалої реабілітації та визнаний інвалідом. В наслідок протиправних дій відповідача, фізичному болю та стражданнях, яких позивач зазнає у зв`язку з каліцтвом заподіяним відповідачем, позивачу заподіяно моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем. Розмір моральної шкоди визначений позивачем в 77521,03 грн. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди (немайнової шкоди)» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (п.4,9). Враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, вимушених змін у глибині перенесених фізичних та душевних страждань позивача, необережному характеру дій відповідача, а також вимоги розумності та справедливості, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача 57521,03 грн., на відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу ушкодженням здоров`я в наслідок кримінального правопорушення. При визначені розміру грошової суми, на відшкодування моральної шкоди, суд врахував доводи відповідача, щодо перебування на його утримані, як опікуна, дитини інваліда. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню користь держави 1073,60 грн. судового збору, оскільки позивач звільнений від його сплати. Що стосується витрат на правничу допомогу адвоката, суд дійшов наступного висновку. 17.02.2023 року між позивачем та [PERSON] , укладено договір № 37 про надання правової допомоги (а.с.33-38). Відповідно до квитанцій до прибуткового ордера № 37 від 06.05.2023 року та [PERSON] прийнято від позивача грошові кошти на загальну суму 7000 грн. (а.с.30). Відповідно до акту виконаних робіт по договору про надання правової допомоги від 06.05.2023 року, вартість наданих послуг адвокатом Майоровим С.В. склала 7000 грн. (а.с.11). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). Суд вважає, що судові витрати підлягають частковому стягненню, оскільки адвокат Майоров С.В. в судовому засіданні не здійснював представництво та захист інтересів позивача. Враховуючи викладене,\~суд дійшов\~до висновку\~про необхідність\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~судових витрат\~пропорційно до\~задоволених позовних\~вимог у\~розмірі 5194грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial