Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

31 березня 2023 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Харкова з заявою в якій просив встановити факт проживання громадянина [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2023 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами окремого провадження. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримала вимоги викладені в заяві та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи - завідувач П`ятої ХМДНК Зімніцька В., в судове засідання не прибула, через канцелярію суду звернулась з заявою в якій просила проводити розгляд справ за їх відсутності. Представник заінтересованої особи ХМР належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила що, у померлого [PERSON] своїх рідних дітей не було, лише пасинок - [PERSON] , який повністю йому замінив кровного сина, підтвердила факт спільного постійного проживання однією родиною Заявника разом з вітчимом [PERSON] , спільного ведення побуту та господарства останніми та здійснення поховання померлого вітчима [PERSON] [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою із Заявником по поверху, та яка підтверджує факт спільного постійного проживання однією родиною Заявника разом з вітчимом [PERSON] , спільного ведення побуту та господарства останніми та здійснення поховання померлого вітчима [PERSON] [PERSON] . Суд, вислухавши учасників справи та дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є рідним сином [PERSON] , яка народила останнього [INFO] , перебуваючи у шлюбі з [PERSON] до 29 червня 1972 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.10.1965 [PERSON] та Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 11.07.1972 між [PERSON] (рідним батьком Заявника) та [PERSON] (матір`ю Заявника), якій після розірвання цього шлюбу присвоєно прізвище - « [PERSON] » 26 серпня 1972 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 26.08.1972 між [PERSON] (вітчимом Заявника) та [PERSON] (матір`ю Заявника), якій після укладення цього шлюбу присвоєно прізвище чоловіка - « [PERSON] » 21 грудня 1979 року на підставі рішення №23 виконавчого комітету Жовтневої райради народних депутатів міста Харкова від 12.12.1979 на ім`я [PERSON] видано ОРДЕР №6201 серії Б на право займання 2-х кімнатної ізольованої квартири [ADDRESS] , сім`я якої складалася із трьох членів родини, а саме: безпосередньо [PERSON] , чоловіка та (вітчима Заявника) [PERSON] та сина [PERSON] . В зазначеній квартирі за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані та постійно проживали однією родиною: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Згодом, у липні 1990 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 10.07.1990 між [PERSON] (вітчимом Заявника) та [PERSON] (рідною матір`ю Заявника), та після розірвання даного шлюбу матір Заявника залишила собі прізвище його вітчима - « [PERSON] ». Так, цей шлюб між матір`ю Заявника - [PERSON] та вітчимом Заявника - [PERSON] тривав з 26.08.1972 по 10.07.1990, згодом вітчим та мати помирилися, та після розірвання даного шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , вітчим [PERSON] , мати [PERSON] та заявник [PERSON] продовжували мешкати однією родиною в цій квартирі, вели спільне господарство та витрати на утримання нерухомого майна, та, як і раніше були зареєстровані за вказаною адресою. У листопаді 2000 року квартира, що розташована за адресою [ADDRESS] , згідно з Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» була приватизована членами зазначеної родини, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 09.11.2000 за реєстраційним № [NUMBER] , яке видано Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради згідно з розпорядженням від 09.11.2000 №9377, та відповідно до цього Свідоцтва про право власності ця квартира зареєстрована у міському бюро технічної інвентаризації на праві спільної сумісної власності за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та ця квартира записана у реєстрову книгу за №П-2-27915 від 14.11.2000. [INFO] помер [PERSON] , про що в Книзі реєстрації смертей здійснено відповідний актовий запис за №11284, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.05.2005, видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану №4 Харківського обласного управління юстиції. [INFO] померла [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис 06.04.2021 за №6568, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.04.2021, видане Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків). 28.05.2021 П`ятою Харківською міською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №352п/2021 за відповідною заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину (скороченого) після померлої матері [INFO] [PERSON] , яка на день смерті постійно зареєстрована в [ADDRESS] . 03.06.2021 П`ятою Харківською міською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №365п/2021 за відповідною заявою [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину (скороченого) після померлого вітчима [INFO] [PERSON] , який на день смерті постійно зареєстрований в [ADDRESS] . Відповідно до Відповіді від 13.07.2021/П №1772/02-14 на заяву від 13.07.2021 вх. №927/02-14 державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Денисюк Т. повідомлені наступні безспірні факти щодо смерті спадкодавця, часу та місця відкриття спадщини, а саме, що на момент смерті вітчима Заявника - [PERSON] , який помер [INFO] , останній постійно зареєстрований в [ADDRESS] , та [PERSON] прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований та мешкав за однією адресою зі спадкодавцем на день його смерті у спадковій квартирі, спадкодавець розірвав шлюб із [PERSON] 10.07.1990, яка померла [INFO] , в іншому зареєстрованому шлюбі спадкодавець не перебував. Дітей не мав, та спадкування у даному випадку після нього здійснюється за законом, заяви від інших спадкоємців до контори не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Денисюк Т. роз`яснено, що відповідно до пунктів 4.1. та 4.2. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин, та на даний час у [PERSON] відсутні документи, що підтверджують наявність підстав для закликання до спадкоємства, оскільки у Заявника відсутній родинний зв`язок зі спадкодавцем - вітчимом [PERSON] , та, поряд з цим, державним нотаріусом повідомлено, що відсутність вищевказаних документів і в подальшому буде перешкодою для оформлення Загрядським спадкових прав після померлого [INFO] [PERSON] та повідомлено про необхідність звернутися до суду для захисту своїх прав. Наразі держаний нотаріус, за відсутності доказів родинних відносин між заявником та померлим [PERSON] не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом, та, як наслідок, Заявник має право на четверту чергу на спадкування за законом як особа, яка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини (у відповідності до ст.1264 Цивільного кодексу України) та кваліфікуючою ознакою віднесення осіб до четвертої черги спадкоємців є їхнє проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на момент смерті останнього. На підставі Ордеру №6201 серї Б від 21.12.1979 та згодом на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 09.11.2000 за реєстраційним № [NUMBER] на праві спільної сумісної власності ця квартира належить [PERSON] , та належала померлій [PERSON] та померлому [PERSON] у рівних частках, які проживали постійно в цій квартирі спільно однією сім`єю (з моменту реєстрації шлюбу між матір`ю та вітчимом у серпні 1972 року, та у спадковій квартирі з моменту отримання Ордеру від грудня 1979 року до дати смерті - [PERSON] ). При цьому хоча заявник з вітчимом не є кровними родичами, проте вони вели спільний бюджет, вели спільне господарство, брали участь у витратах, пов`язаних з оплатою комунальних послуг, на спільні кошти підтримували належний стан квартири, необхідний для проживання в ній, проводили поточний ремонт, та за час спільного проживання з [PERSON] . Заявник піклувалася про нього, надавав йому допомогу, спільно харчувалися, та Заявник прожив із померлим вітчимом майже все своє життя. Факт проживання однією сім`єю заявника з померлим вітчимом [PERSON] , окрім спільної адреси місця реєстрації та спільного постійного проживання на день смерті вітчима заявника, підтверджується наступними документами: Ордером №6201 серії Б від 21.12.1979 в якому зазначено склад сім`ї та родинні відносини: [PERSON] - особа на яку видано ордер (мати/дружина), [PERSON] - чоловік та [PERSON] - син; Приватизаційними платіжними дорученнями від 30.11.2000 за №№9377/1; 9377/2; 9377/3 (спільна участь у приватизації); Витягом з Протоколу №7 Виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів - Рішення №107-17 від 27.04.1990, де зазначено склад сім`ї з 3-х осіб: основного наймача - [PERSON] , матері - [PERSON] та вітчима [PERSON] ; Свідоцтвом про право власності на житло від 09.11.2000 реєстраційний № [NUMBER] , де зазначені власники спільної сумісної власності на квартиру: [PERSON] та члени його родини: [PERSON] та [PERSON] ; Фотокартками із сімейного архіву (у зв`язку із тим, що вітчим [PERSON] помер майже 20 років тому, більшість спільних сімейних фото втрачені). Похованням [PERSON] займався безпосередньо [PERSON] , що підтверджується Видатковою накладною №411 від 12.12.2004 на придбання ритуальних послуг та товару, та Товарним чеком №91/4 від 12.12.2004 на придбання продуктів харчування та алкогольних напоїв на поминки померлого. Відповідно до п.1 ч.1 ст.318 ЦПК України метою встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю є оформлення спадкових прав [PERSON] після померлого [INFO] [PERSON] , який спадщину прийняв після його смерті, оскільки останні були зареєстровані та мешкали за однією адресою зі спадкодавцем та день смерті у спадковій квартирі. Таким чином, метою встановлення факту проживання однією сім`єю є оформлення права на спадщину за законом і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право спадкодавець в іншому зареєстрованому шлюбі не перебував, дітей не мав, заяви від інших спадкоємців до нотаріальної контори не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса від 13.07.2021/П №17772/02-14). Встановлення факту проживання однією сім`єю заявника та померлим [PERSON] має юридичне значення, оскільки в іншому випадку заявник буде позбавлена можливості оформити право на спадщину за законом (у порядку четвертої черги згідно положень ЦК України) та отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом.. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, зокрема, встановлення факту проживання однією сім`єю. Згідно ч.1 ст. 316 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК) заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від довення певних фактів, особа може звернутися в суд з заявою про встановлення цих фактів, яка в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Відповідно до ст.3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, незаборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Членів сім`ї пов`язують взаємні права та обов`язки. Ця ознака є найбільш вагомою для юридичного визначення поняття сім`ї. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем. Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Змістом положень статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною другою статті 1274 ЦК України встановлено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), підлягають врахуванню правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму ВС України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, до спадкоємців четвертої черги належать не тільки жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Разом із тим відповідно до пункту 2 вищевказаної постанови справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення та можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб, та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, за відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно відповіді державного нотаріуса від 13.07.2021/П №1772/02014, померлий [PERSON] в іншому зареєстрованому шлюбі не перебував, дітей більше не мав, заяви від інших спадкоємців до нотконтори не надходило, свояцтва про право на спадщину не видавалися. Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення. В порядку ч.1 п. 1ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту. В силу ст.315 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем проживання. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від «10» лютого 2010 року). З таких обставин, суд вважає доведеним факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved