Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» суму виплаченого страхового відшкодування у порядку суброгації в розмірі 63431 гривню 41 копійку та судовий збір у розмірі 2684 гривні 00 копійок, задовольнити клопотання ПрАТ «УПСК» та винести ухвалу про повернення ПрАТ «УПСК» передплаченого судового збору у розмірі 2017,47 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що 25.11.2021 між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] (Страхувальник) укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту за програмою «Економія» №036/079/001071 (далі Договір страхування), згідно з яким було застраховано, у т.ч. і на випадок ДТП (п. 9), транспортний засіб (ТЗ)VOLVOXC90, р.н. [NUMBER] , 2020 р.в. 17.02.2022 року в м. Кременчук, по вул. Шевченка сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) за участю транспортних засобів: 1.SKODAFABIA, р.н. [NUMBER] ,під керуванням відповідача [PERSON] ; 2. SUBARUFORESTER, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ; 3. VOLVOXC90, р.н. [NUMBER] , під керуванням власника [PERSON] та який на момент ДТП знаходився на парковці. Внаслідок ДТП, у т.ч. і власнику автомобіля VOLVOXC90, р.н. [NUMBER] , була завдана матеріальна шкода. Враховуючи, що, як було зазначено, автомобільVOLVOXC90, р.н. [NUMBER] був застрахований в ПрАТ «УПСК» на підставі Договору страхування, [PERSON] 18.02.2022 р. звертається до ПрАТ «УПСК» із заявою-повідомленням (Автокаско) про ДТП, а згодом 15.03.2022 р. і з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Рахунку №В000001024 від 09.03.2022 р. ТОВ «ДК «Полтава-Автосвіт» вартість відновлювального ремонту склала 443431,41 грн. На виконання своїх зобов`язань за Договором страхування та підписаною Угодою ПрАТ «УПСК» сплатила страхове відшкодування у розмірі 443431,41 грн. [PERSON] декількома частинами. Таким чином, ПрАТ «УПСК» виконало свої зобов`язання по Договору страхування у повному обсязі. У той же час, транспортний засіб, яким керував [PERSON] , на момент ДТП був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ/1239951 від 22.10.2021 р. (ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну (страхова сума) 130 000,00 грн. та Договором добровільного комплексного страхування транспортних ризиків «Повний автозахист» №096.17.08 від 22.10.2021 р. по програмі «Автоцивілка плюс» із додатковим лімітом відповідальності 250 000,00 грн. в ПрАТ «СГ «ТАС». Страхувальником по обом договорам є [PERSON] . Таким чином, ПрАТ «СГ «ТАС» відповідно до своїх лімітів за полісами обов`язкового (130 000,00 грн.) та добровільного (250 000,00 грн.) відшкодувала ПрАТ «УПСК» завданий з вини [PERSON] збиток загалом у розмірі 380 000 грн., виконавши свої зобов`язання перед своїм страхувальником [PERSON] , винною особою [PERSON] та ПрАТ «УПСК», до якого перейшло право від потерпілої особи [PERSON] , у повному обсязі (ліміт ПрАТ «СГ «ТАС» за обома договорами 380 000 грн. Спатили 380 000 грн.). Різниця між розміром збитку (443431,41грн.) та страховим відшкодуванням, яке ПрАТ «СГ «ТАС» сплатила ПрАТ «УПСК» (380 000,00 грн.) складає 63 431,41 грн. (443 431,41 грн. 380 000,00 грн.). Саме на цю суму ПрАТ «УПСК» отримала право вимоги до [PERSON] і просить суд її стягнути з відповідача. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.05.2023 відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] зазначив, що позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Відзиву на позов, заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідачів не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі письмових матеріалів справи, оскільки відповідач був повідомлені належним чином про дату, час та місце слухання справи, він не повідомляв суд про причини неявки, ним не подано відзив, представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами по справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В судовому засіданні встановлено 25.11.2021 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за програмою «Економія» № 036/079/001071 між ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та [PERSON] , яким застраховано транспортних засіб автомобільVOLVOXC90, р.н. [NUMBER] , страхова сума 1500000 грн. 17.02.2022 оформлено та подано заяву-повідомлення до Полтавського обласного управління ПрАТ «УПСК», яку одержано 18.02.2022, зареєстровано в журналі реєстрації за № 28 від [PERSON] . Також, [PERSON] 15.03.2022 надав до Полтавського обласного управління ПрАТ «УПСК» заяву на виплату страхового відшкодування для транспортного засобу автомобіль VOLVOXC90, р.н. [NUMBER] , який пошкоджений в результаті настання страхового випадку, який стався 17.02.2022. Актом огляду транспортного засобі від 18.02.2022 та додатковим актом огляду транспортного засобі від 09.03.2022 здійсненого огляд автомобіля VOLVOXC90, р.н. [NUMBER] , виявлені та зафіксовані пошкодження. Як вбачається із рахунку на оплату № В000001024 від 09.03.2022 на підставі заявки на ремонт № В000000214 від 22.02.2022, договір від 12.11.2020, [PERSON] здійснив ремонт автомобіля на загальну суму 443431,41 грн. Угодою про розмір і спосіб здійснення страхування від 15.04.2022, підписаною між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] сторони вирішили та затвердили графік відшкодування. ПраТ «УПСК» було сплачено [PERSON] суми страхового відшкодування, що підтверджуються платіжним дорученням № 24143 від 20.04.2022 (сума 130000 грн.), платіжним дорученням № 24210 від 27.04.2022 (сума 50000 грн.), платіжним дорученням № 24333 від 04.05.2022 (сума 50000 грн.), платіжним дорученням № 24454 від 11.05.2022 (сума 50000 грн.), платіжним дорученням № 24634 від 18.05.2022 (сума 50000 грн.), платіжним дорученням № 24778 від 26.05.2022 (сума 50000 грн.), платіжним дорученням № 24898 від 01.06.2022 (сума 50000 грн.), платіжним дорученням № 25025 від 08.06.2022 (сума 12431,41 грн.). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається із відповіді із НПУ, ідентифікатор картки ДТП в систему НПУ 3022048627110932, ДТП скоєне 17.02.2022 о 12 год. 01 хв., правопорушник: [PERSON] , протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ № 123649, за ст. 124 КУпАП. Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука по справі № 537/676/22 від 18.04.2022 [PERSON] визнано винним за ст. 124 КУпАП. В судовму засіданні встановлено, що позивачем до АТ «СГ «ТАС» було надіслано претензію (Заяву) на суму 443431,41 грн. (вих. № 1260/17 від 01.07.2022), в зв`язку з тим, що транспортний засіб постраждалої сторони застрахований в ПРАТ «УПСК» за договором страхування та згідно правил позивач здійснив виплату відшкодування в розмірі 443431,41 грн. Просить перерахувати у добровільному порядку сплачене страхове відшкодування. АТ «СГ «ТАС» направило лист до ПрАТ «УПСК» (№ 13028/91 від 23.09.2022), зі змісту якого вбачається, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована АТ «СГ «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ 1239951. Згідно постанови Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.04.2022 зазначаена ДТП сталася внаслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху України. Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, згідно поліса становить 130000. На підставі викладеного належна ПрАТ «УПСК» сума страхового відшкодування 130000,00 грн. буде перерахована на реквізити, вказані в регрес ній вимозі. Також АТ «СГ «ТАС» направило лист до ПрАТ «УПСК» (№ 02873/9123 від 24.02.2023), в якому вказало що також страхове відшкодування в сумі 250000 грн. буде сплачено на реквізити, вказані в регрес ній вимозі. АТ «СГ «ТАС» сплатило ПрАТ «УПСК» відшкодування страхових виплат в сумі 380000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 290935 від 27.09.2022 та №321092 від 27.02.2023. Відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 979 Цивільного Кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон). Зокрема, статтею третьою Закону передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання подія, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом рядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, роблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У Постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). На підставі цього висновку Верховний Суд Верховний суд у складі судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 03.10.2018 у справі №686/17155/15-ц підтримав вищезазначений правовий висновок та визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу, а за решту - безпосередній винуватець. Відповідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Положенням ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З огляду на вказані положення законодавства, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що право вимоги до відповідача [PERSON] , який визнаний винуватцем дорожньо-транспортної пригоди на підставі рішення суду, перейшло до ПрАТ «УПСК». Однак, як стверджує позивач в обґрунтування позову, жодних дій з боку відповідача щодо погашення заборгованості в добровільному порядку проведено не було. Судом приймаються до уваги вказані доводи позивача як такі, що не спростовані відповідачем. Жодних належних та допустимих доказів на спростування вищевстановлених обставин відповідачем до суду не подано. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом також приймається до уваги позиція Європейського суду з прав людини, який вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення. Із урахуванням встановлених обставин справи та визначених відповідно до них правовідносин, суд вважає обґрунтованими доводи позивача, наведені в обґрунтування позовних вимог, та вбачає наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування у розмірі 63431,41 грн. в порядку суброгації. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved