Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

13.03.2023 [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, посилаючись на те, що 18.09.2018 зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.09.2021 шлюб було розірвано. З моменту народження дитина проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні та вихованні. На даний час вона не працює та самостійно несе витрати на лікування дитини. Відповідач від самого народження дитини не забезпечував її будь-яким чином, відтак свій обов`язок з матеріального утримання дитини не виконує. Тривалий час вона заверталась до нього про перерахунок коштів для дитини, але останній відмовляв з посиланням на відсутність коштів. Відповідач має дохід від оренди автомобілів, інших утриманців та стягнень по виконавчих листах у відповідача немає, здоровий та працездатний, має можливість сплачувати аліменти на дитину. Відтак, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у грошовій сумі у розмірі 6000 гривень щомісячно починаючи з 01.03.2022, до досягнення ним повноліття. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 22.03.2023 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та роз`яснено право відповідача подати відзив на позовні заяву та надати докази на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог. Копія позовної заяви з додатками були надіслані відповідачу за адресою, що вказана в позові. За наданою суду інформацією ЦНАП виконавчого комітету Ніжинської міської ради та витягу з ЄДДР, відповідач значиться зареєстрованими за адресою, що вказана в позові. Однак, до суду повернулася поштова кореспонденція, надіслана відповідачу, з відмітками на довідці «Про причини повернення (досилання)» працівника «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. Відповідно до положень пунктів 3,4 ч.8 ст.128 ЦПК відповідач вважається повідомленим та підстав для відкладення судового засідання суд не вбачає. У заяві від 07.06.2023 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Перешкод для здійснення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та вирішення справи і ухвалення судового рішення за наявними матеріалами судом не встановлено. З урахуванням ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.09.2021 розірвано. У свідоцтві про народження виданим 26.03.2022 Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №375 батьком [PERSON] вказаний відповідач [PERSON] . Положеннями ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України) визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч.2 ст.182 цього кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Зважаючи на досліджені обставини, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, враховуючи інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов, підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача аліментів в користь позивача на утримання малолітнього сина у розмірі 3 000 (трьох тисяч) гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім зазначеного, судом не встановлено інших обставин при визначенні розміру аліментів встановлених ст.182 СК України, що давало б можливість стягнення аліментів у більшому розмірі. Вирішуючи вимогу щодо періоду з якого мають стягуватися аліменти, суд зазначає наступне. За змістом\~ст.191\~СК України,\~аліменти на\~дитину присуджуються\~за рішенням\~суду від\~дня пред`явлення\~позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Доказами того, що позивач намагався отримати аліменти можуть бути, наприклад: спроби встановити місце проживання, місце роботи, справжній розмір заробітку відповідача; також інші письмові докази, які підтверджують звернення позивача до відповідача з вимогою про сплату аліментів. Згідно зі ст. ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно ст. ст. 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження обставин щодо вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливості їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, суд вважає, що аліменти повинні бути стягнуті з дати звернення до суду 13.03.2023. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог ст.5 Закону України «Про судовий збір» та положень ст.141 ЦПК України, позивач звільнена від сплати судового збору при звернені до суду з позовом про стягнення аліментів, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Представництво інтересів позивача здійснювалося адвокатом Бакуліним Д.О., яким згідно звіту до Договору від №786-1 від 01.03.2023 надані послуги щодо вивчення та аналізу матеріалів (2 год.), формування правової позиції (1 год.), складання позовної заяви (2 год.), оформлення поштових відправлень та копії позовної заяви із з додатками (2 год.), подання позовної заяви із додатками до суду через систему Електронний суд (1 год.), підготовка адвокатських запитів (12 год.), подання клопотань про витребування доказів (12 год.), участь у судових засіданнях (2 год.), сума витрат 20 000 грн. Згідно п.2 Додаткової угоди №1 від 03.04.2023 до Договору №786-1 від 01.03.2023 сума гонорару за виконання доручення становить 20\~000 грн. та повинна бути сплачена клієнтом протягом 5 днів з моменту ухвалення відповідного судового рішення на підстав рахунку. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. При визначенні розміру витрат на правничу допомогу, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial