Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

Зміст позовних вимог У квітні 2021 року позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги центрального опалення та послуг постачання гарячої води. у загальному розмірі 59 188,65 грн. Під час розгляду справи судом було залучено, як співвідповідача [PERSON] , а позивачем подано нову редакцію позовної заяви, в якій він просить суд: стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО»: - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 30369,83 грн.; - заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 4826,70 грн.; - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 17335,41 грн.; - заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 6656,71 грн. - витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. - судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2270,00 грн. Позовні вимоги, в новій редакції позовної заяви мотивовані тим, що на виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» підготувало та опублікувало договір про надання послуг централізованого опалення та гарячої води в газеті Хрещатик № 34 (5085) від 28.03.2018, за яким свідоцтвом повного та беззаперечного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Квартира за адресою: [ADDRESS] під`єднана до внутрішньо-будинкової системи теплопостачання. Відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Відповідачі від послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлялися (не відключалися). Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків, підтверджується діями сторін: позивач надає послуги з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, щомісячно надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідач споживає надані послуги та зобов`язаний оплатити їх вартість. Однак відповідачі не здійснили належним чином оплату таких послуг, у зв`язку з чим перед позивачем станом на 01.03.2021 утворилась заборгованість у розмірі 23992,12грн., яка складається з: 17335,41 грн. - заборгованість за надані послуги з центрального опалення; 6656,71 грн. - заборгованість за послуги централізованого постачання гарячої води. Окрім того, 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 35196,53 грн. Зустрічні позовні заяви [PERSON] та [PERSON] Подані зустрічні позовні заяви є аналогічними за змістом та вимогами. Так, позивачі за зустрічними позовами просять суд: - визнати незаконною та необґрунтованою нараховану КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованість в сумі 59 188,65 грн., з них 30 369, 83 грн. - заборгованість з централізованого опалення за період до 01.05.2018, 4 826,70 грн. - заборгованість з централізованого постачання гарячої води за період до 01.05.2018, 17335,83 грн. - заборгованість з централізованого опалення за період з 01.05.2018, заборгованість за централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018. - відмовити позивачу за первісним позовом в задоволенні позовних вимог. Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що в матеріалах даної справи відсутні письмові докази про затвердження тарифу на централізоване опалення та/або постачання гарячої води для виконавця таких послуг в межах м. Києва. Так само відсутні будь-які докази, що виконавцем таких послуг є саме позивач. Позивачі за зустрічними позовами наголошують на тому, що в матеріалах справи відсутні докази направлення їм примірника договору про надання послуг постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води, або розміщення такого договору в порядку публічної оферти, в засобах масової інформації, як передбачено нині чинним Законом України «Про житлово-комунальні послуги», який повністю вступив в силу 01.05.2019. Позивачі за зустрічним позовом зазначають, що розміщення договору про надання житлово-комунальних послуг в обов`язковому порядку шляхом публічної оферти в засобах масової інформації було введено Законом України Про внесення змін та доповнень до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» лише 29 квітня 2021 року, до цього часу такі договори повинні були укладатися в простій письмовій формі. Що стосується вимоги позивача про стягнення заборгованості за централізоване опалення та/або постачання гарячої води до 01.05.2018, то позивачі за зустрічним позовом вказують, що позивач набув права вимоги за договором відступлення права вимоги № 602-18 від 11.10.2018, на загальну суму 1 818 662 617, 96 грн. У матеріалах даної справи містяться Додаток 1 та Додаток 2 до цього Договору, з яких вбачається заборгованість за централізоване опалення в сумі 30 369,83 грн., та постачання гарячої води 4826,70 грн. Відступлення права вимоги не є самостійним видом договору, а має всі ознаки того чи іншого виду договору. Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води вчинявся не письмово, а шляхом публічної оферти. Отже, договір уступки права вимоги, який міститься в матеріалах справи, вчинено не у тій формі, в якій укладено основний договір. За твердженням відповідачів, у позивача за первісним позовом відсутні правові підстави вимагати з відповідачів стягнення заборгованості за централізоване опалення та гаряче водопостачання в сумі 59188,65 грн. за період до 01.05.2018, а також з 01.05.2018 по 01.03.2021 оскільки: 1) заборгованість за послуги з централізованого опалення та/або послуг з постачання гарячої води до 01.05.2018 не підтверджена належними та допустимими доказами. Договір уступки права вимоги № 602-18 від 11.10.2018 не відповідає вимогам законодавства за формою укладення, а також в ньому відсутня інформація, яка стосується відповідача; 2) заборгованість за послуги з централізованого опалення та/або послуг з постачання гарячої води після 01.05.2019 не підтверджена наявними та допустимими доказами, оскільки такої послуги взагалі не існує з 01.05.2019. Відзив на зустрічну позовну заяву У відзиві на зустрічну позовну заяву представник КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» просить суд у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити та задовольнити вимоги первісного позову, вказуючи на те, що споживачі зобов`язані оплатити житло-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» є виконавцем послуг з постачання централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у м. Києві з 01.05.2018. Також КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло право вимоги до позивачів за зустрічним позовом щодо виконання останніми грошових зобов`язань з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг. Факт підключення будинку до централізованого опалення та постачання гарячої води в спірний період підтверджується нарядами на включення та відключення, наявними в матеріалах справи, актом прийняття теплового вузла на облік, актом про готовність комерційного обліку до роботи та оформленими відомостями обліку споживання теплової енергії мешканців будинку [ADDRESS] . Отже, підключення будинку до мереж централізованого опалення та постачання гарячої води свідчить про надання послуг відповідачем за зустрічним позовом. Рух справи Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 16.04.2021 відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Крім того, задоволено клопотання представника позивача та витребувано від Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відомості, що підтверджують право власності/користування об`єктом нерухомості за адресою: [ADDRESS] . 08.06.2021 до суду надійшла зустрічна позовна заява від [PERSON] до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» про визнання незаконною та необґрунтованою нарахованої заборгованості за послуги центрального опалення та послуг постачання гарячої води в сумі 59 188,65 грн. Разом з зустрічною позовною заявою [PERSON] подано клопотання про відстрочення сплати судового збору, оскільки вона є матір`ю багатодітної родини. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11.06.2021 відстрочено [PERSON] сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» про визнання незаконною та необґрунтованою нарахованої заборгованості за послуги центрального опалення та послуг постачання гарячої води з первісним позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Здійснено перехід до розгляду цивільної справи за правилами загального позовного провадження. 18.06.2022 Комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» надано витребувану судом інформацію. 14.07.2021 від Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву. 15.09.2021 представником позивача подано клопотання про залучення співвідповідачів. 30.11.2021 від Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» надійшли заперечення на відповідь на відзив. 16.12.2021 від Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» надійшла позовна заява про стягнення заборгованості в новій редакції до відповідачів [PERSON] , [PERSON] . У підготовчому засіданні 20.12.2021 [PERSON] подано відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20.12.2021 залучено до участі у справі як співвідповідача [PERSON] . 22.06.2022 від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» про визнання незаконною та необґрунтованою нарахованої заборгованості за послуги центрального опалення та послуг постачання гарячої води. Разом з зустрічною позовною заявою [PERSON] подано клопотання про відстрочення сплати судового збору на підставі пункту «г» ст. 8 Закону України «Про судовий збір», оскільки він є батьком багатодітної родини. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 22.06.2022 відстрочено [PERSON] сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» про визнання незаконною та необґрунтованою нарахованої заборгованості за послуги центрального опалення та послуг постачання гарячої води з первісним позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості та зустрічним позовом [PERSON] до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» про визнання незаконною та необґрунтованою нарахованої заборгованості за послуги центрального опалення та послуг постачання гарячої води. 11.07.2022 від Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27.09.2022 закрито підготовче провадження у справі № 754/5693/21 та призначено справу до судового розгляду. 25.05.2023 [PERSON] подано заяву про застосування позовної давності. У судовому засіданні 05.06.2023 представник позивача за первісним позовом просив суд вимоги первісного позову задовольнити, а у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити. [PERSON] , як відповідач-1 та представник відповідача-2 за первісним позовом, просила суд відмовити у задоволенні первісних позовних вимог та задовольнити зустрічні позові вимоги. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Щодо зустрічних позовних заяв Відповідно до відповіді Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» згідно з даними реєстрових книг кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (в рівних долях) на підставі свідоцтва про право власності, виданого Головним управлінням житлового забезпечення 16.04.2008 (наказ №648-С/КІ від 11.04.2008). Надання послуг, в тому числі за адресою [ADDRESS] , здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», а також в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 № 111 (4511). Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 27 грудня 2017 року № 1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва» від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та АЕК «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Тобто, з 01 травня 2018 року надання послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». Крім того, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було опубліковано договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті Хрещатик від 28.03.2018 № 34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. З 01 травня 2019 року введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189. Так, стаття 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 12 цього «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до п. 3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону передбачено, що Договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. Договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг. Водночас, пунктом 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» цього закону передбачено для Кабінету Міністрів України у шестимісячний строк з дня набрання чинності цим Законом: привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити введення в дію нормативно-правових актів, спрямованих на реалізацію цього Закону, з дня введення його в дію; внести зміни до нормативно-правових актів, що визначають порядок перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню, у частині забезпечення надання житлових субсидій стосовно вартості комунальних послуг, що споживаються за колективним договором про надання комунальних послуг та плати за абонентське обслуговування, яка сплачується виконавцю комунальної послуги відповідно до індивідуального договору про надання комунальних послуг; забезпечити в межах своїх повноважень перегляд та скасування нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону; забезпечити приведення міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом. Як вбачається із матеріалів справи, 11.10.2018 між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесїї). Відповідно до п. 1.1 - 1.3 Договору № 602-18 від 11.10.2018 в порядку та на умовах, визначених цим Договором Кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців (далі по тексту споживачі) щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання (основний борг, в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням (судовими рішеннями) як такий, що підлягає стягненню із споживача на загальну суму 1 818 662 617,96 грн. станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення цього договору та коригувань платежів. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається в Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору. Всі права вимоги переходять від Кредитора до Нового кредитора в момент підписання сторонами Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору. З укладенням цього договору Кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані Кредитором та/або виникли до дати укладення цього Договору та/або можуть бути нараховані та/або виникнути після дати укладення цього Договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку № 1 та у Додатку № 2 до цього Договору. Відступлення прав вимоги за Додатковими грошовими зобов`язаннями (неустойка (штраф. пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень) до основних грошових зобов`язань, які вже є предметом судового розгляду або вже підтверджені судовими рішеннями як такі, що підлягають стягненню із споживача (споживачів), визначаються окремим договором. Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, згідно із нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору. Таким чином, заміна ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» на КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» відбулася на підставі укладення договору відступлення права вимоги, а позивач за первісним позовом прийняв право вимоги стягнення з відповідача заборгованості в межах встановлених Додатком 1 та Додатком 2 до вказаного договору, а також прийняв право вимоги до відповідача будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії. Виходячи з системного аналізу зазначених правових норм слід дійти висновку про те, що позивачі за зустрічним позовом отримували надані відповідачем за зустрічним позовом послуги, що свідчить про приєднання їх до умов публічного договору про надання комунальних послуг, виконавцем яких є відповідач. За таких обставин, твердження позивачів за зустрічним позовом про те, що КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» договір на постачання теплової енергії за спірний період не укладався та мав бути направленим їм відповідачем за зустрічним позовом є безпідставними. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 грудня 2018 р. за № 1502/32954, затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, а також визнано таким, що втратив чинність, наказ Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 «Про затвердження Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення». Наказ набрав чинності 25 січня 2019 року. Роз`яснення щодо застосування Методики № 315 були розміщені на офіційному сайті Міністерства розвитку громад та територій України, у яких зазначено про те, що договори про надання комунальних послуг, що були укладені до 01 травня 2019 року передбачають застосування положень Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення № 359. Судом встановлено, що КП «Київтеплоенерго» обґрунтовано здійснювало розподіл між споживачами обсягу спожитих у будинку відповідача комунальних послуг відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII та Методики № 315. Положеннями ст.13, 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Наведені висновки, викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 922/4239/16, 25.09.2019 у справі № 522/401/15-ц та 10.12.2018 у справі № 638/11034/15-ц. У зв`язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що доводи позивачів за зустрічними позовами про незаконність та необґрунтованість нарахованої КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованості в сумі 59 188,65 грн. за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води є необгрунтованими, а тому вимоги зустрічних позовних заяв задоволенню не підлягають. Щодо вимог первісної позовної заяви Судом встановлено, що відповідно до Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору цесїї позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 30369,83 грн. та право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 4826,70 грн. за адресою: [ADDRESS] . Водночас неоплаченою залишилася заборгованість на суму 35196,53 грн. Відповідачі за первісним позовом є власниками та споживачами послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі належним чином не здійснювали оплату таких послуг, у зв`язку з чим перед позивачем за первісним позовом утворилась заборгованість у загальному розмірі 59 188,65 рн., яка складається з: - заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 30369,83 грн.; - заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 4826,70 грн.; - заборгованості за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 17335,41 грн.; - заборгованості за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 6656,71 грн. За приписами статей 526, 525, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З матеріалів справи вбачається, що відповідачі за первісним позовом тривалий час не виконували належним чином договірні зобов`язання щодо оплати за спожиті комунальні послуги в повному обсязі, у зв`язку з чим у них утворилася заборгованість перед позивачем за первісним позовом. Доказів того, що відповідачі за первісним позовом звертались до позивача з повідомленнями щодо того, що вони не користуються наданими послугами або щодо проведення звірки розрахунків матеріали справи не містять. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідачів у сумі 59188,65 грн. є обґрунтованими. Однак відповідачами за первісним позовом подано заяву щодо застосування наслідків спливу позовної давності. Відповідно до усталених загальних правових висновків Верховного Суду щодо порядку застосування позовної давності, викладених, зокрема, в постановах від 23 січня 2020 року у справі № 916/2128/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 914/197/19, виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3677/17, якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму). Відповідно до положень статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з приписами статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Слід зауважити, що Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 продовжено на всій території України карантин до 30 червня 2023 року. Верховний Суд у постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 вказав на те, що у пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Таким чином, враховуючи, що Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02 квітня 2020 року, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року і до часу звернення до суду з позовом, строки позовної давності було продовжено. Отже, до вимог позивача про стягнення заборгованості за період з березня 2017 року до 01 травня 2018 року трирічний строк звернення до суду (позовна давність) не пропущений, оскільки на час подання позовної заяви 02.07.2021 такий строк був продовжений вищевказаним Законом. Водночас позивачем пропущено позовну давність за вимогами про стягнення заборгованості за період з липня 2015 року по лютий 2017 року. З розрахунку заборгованості за період з 01.07.2015 по 01.03.2021 вбачається, що заборгованість відповідачів за первісним позовом за період з березня 2017 року до 01 травня 2018 року з централізованого опалення становить 13685,42 грн. (30369,83 грн. - 16684,41 грн.), а з централізованого постачання гарячої води - 3330,90 грн. (4826,70 грн. - 1495,80 грн.). Окрім того, заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення становить 17335,41 грн., а заборгованість за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 6656,71 грн. Відповідачами не надано доказів на спростування наявності вказаної заборгованості перед позивачем. З огляду на зазначене, позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню у розмірі 41008,44 грн. (13685,42 грн. + 3330,90 грн. + 17335,41грн. + 6656,71 грн.). В решті позовних вимог слід відмовити у зв`язку з пропуском позовної давності. Понесені позивачем за первісним позовом судові витрати збору підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів за первісним позовом пропорційно задоволених вимог, відповідно до правил ст. 141 ЦПК України. Також підлягає стягненню з позивачів за зустрічним позовом на користь держави судовий збір, сплата якого була відстрочена до ухвалення судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: partial