Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» (далі -ТОВ «Теплопостачсервіс») звернулось до Голосіївського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01.07.2014 є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . 12.10.2018 з відповідачем укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Таким чином, відповідач зобов`язана здійснювати оплату спожитих послуг. Заборгованість відповідача за послуги з централізованого опалення за період з листопада 2018 року по січень 2023 року становить 13373,92 грн. Заборгованість відповідача за послуги з постачання гарячої води за період з вересня 2018 року по січень 2023 року становить 1582,97 грн. За положеннями ст. 625 ЦК України відповідач повинна сплатити 3% річних від суми заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 947,02 грн. та 82,80 грн., відповідно, та інфляційні втрати в розмірі 2169,26 грн. та 190,36 грн., відповідно. Просив суд стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості, та судові витрати в розмірі 2684,00 грн. 15.03.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі, призначення справи до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. 01.05.2023 [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому посилаючись на невірність розрахунків позивача, пропуск строків позовної давності та недоведеність факту надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а також їх обсягу за спірний період, просила суд відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ТОВ «Теплопостачсервіс». Крім того у відзиві, відповідач заявила клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін. 26.05.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній відхилив доводи, наведені відповідачем у відзиві, та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 07.06.2023 судом постановлено ухвалу, якою клопотання відповідача [PERSON] про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін було залишено без задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. ТОВ «Теплопостачсервіс» з 01.07.2014 є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . ТОВ «Теплопостачсервіс» як юридична особа здійснює діяльність з постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, що підтверджується копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 02.04.2018. [PERSON] є власником на праві приватної власності квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.11.2015 №46983175 та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05.11.2015 № [NUMBER] . [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 17.03.2009. 12.19.2018 між ТОВ «Теплопостачсервіс» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води №50/2/219, згідно якого виконавець зобов`язується надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором. Відсутні відомості про те, що відповідач не споживає надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води та/або відмовлялася від них. Згідно з довідкою від 21.02.2023 №Л50/2-219Т за період з 01.09.2018 по 21.02.2023 за адресою: [ADDRESS] , обліковується заборгованість з централізованого опалення в сумі 13373,92 грн. та з постачання гарячої води в розмірі 1582,97 грн. Відповідно до розрахунку, складеного позивачем, за період з 01.11.2018 по 31.01.2022 на суму заборгованості за послуги з централізованого опалення нараховані 3% річних в розмірі 947,02 грн. та інфляційні втрати в розмірі 2169,26 грн., а також за період з 01.09.2018 по 31.01.2022 на суму заборгованості за послуги з постачання гарячої води нараховані 3% річних в розмірі 82,80 грн. та інфляційні втрати в розмірі 190,36 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (ст.360 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до п.п. 1 пункту 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 №630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Відповідно до п.п.1 пункту 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 №630, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Враховуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що відповідач, як власник квартири, є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надає ТОВ «Теплопостачсервіс». З огляду на правовідносини, які склалися між сторонами, на відповідача, як боржника у зобов`язанні за укладеним договором, покладено обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, а позивач, як кредитор у зобов`язанні за укладеним договором має право вимагати сплату грошей за надані послуги. Відповідач належним чином не виконала свої зобов`язання за укладеним договором щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг. Таким чином, позивач правомірно вимагає стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 13373,92 грн. та заборгованість за послуги з постачання гарячої води в розмірі 1582,97 грн. При цьому суд не приймає доводи відповідача щодо того, що споживання гарячої води обліковувалось лічильником гарячої води, оскільки відсутні відомості прийняття його на облік. Також на спірні правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності боржника за прострочення виконання зобов`язання. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] , як боржник, прострочила виконання зобов`язання, з неї підлягає стягненню на користь позивача за період з 01.01.2018 по 31.01.2022 сума заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 2169,26 грн. та 190,36 грн., а також 3% річних від простроченої суми в розмірі 947,02 грн. та 82,80 грн. Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності до позовних вимог, суд відзначає наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (частина 1 ст. 256 ЦК України). Відповідно до частини 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. В силу частин 1, 5 ст. 261, частин 1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Частиною 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" встановлено на всій території України карантин з 12.03.2020 року. Зазначене дає підстави для висновку, що строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину. 13.03.2023 позивач звернувся до суду з позовом, в якому заявлено до стягнення заборгованість за період з вересня 2018 року по січень 2022 року, включно, тобто позовну заяву було подано до суду під час дії норм карантинних заходів. Зазначене свідчить про те, що позивач звернувся до суду з позовом в межах строків позовної давності з урахуванням продовження строку їх дії на період карантину, який досі триває, строки позовної давності позивач не пропустив, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за надані позивачем послуги за період вересня 2018 року по січень 2022 року, включно, разом з інфляційними нарахуваннями та 3% річних, нарахованими на суму заборгованості. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2684 грн.

Outcome: approved