Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

У березні 2023 року позивач через свого уповноваженого представника звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що з 01.05.2014 року відповідач перебував на обліку в пенсійному фонді як одержувач пенсії в разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно вимог ст. 36 якого діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Разом з тим, відповідач вчасно не повідомив позивача про перехід на заочну форму навчання та втрату ним з 01.02.2016 року права на отримання пенсії по втраті годувальника, хоча про такий обов`язок був належним чином повідомлений при заповнені заяви на виплату пенсії, у зв`язку з чим виникла переплата пенсії за період з 01.02.2016 року по 30.06.2016 року в сумі 5982 грн. Починаючи з 01.01.2018 року позивачем в порядку ст. 50 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» було утримано з пенсії відповідача в січні та лютому 2018 року загальну суму 580,80 грн., а також 27.09.2018 року останній повернув надміру виплачені кошти в сумі 500 грн. Таким чином, на даний час залишок невідшкодованої переплати становить 4901,20 грн. Про необхідність повернення вказаної суми коштів відповідач неодноразово повідомлявся позивачем, проте належним чином на відповідні повідомлення не відреагував, що зумовило необхідність звернення до суду з даним позовом. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просив стягнути з відповідача на користь позивача суму переплати пенсії виплаченої надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера в розмірі 4901,20 грн., а також судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву в якій просив справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Справа слухалась\~у відсутності\~відповідача,\~який \~ не\~з`явився \~ \~ в\~судове засідання\~незважаючи на\~те,\~що вважається\~ \~належним чином\~ \~повідомленим \~судом про\~час та\~місце розгляду\~справи \~за зареєстрованим\~ місцем\~ \~ проживання.\~ \~Про причини\~своєї неявки\~ суд\~не повідомив\~ \~ і\~не подав\~ \~ відповідної\~мотивованої \~ заяви\~про відкладення\~розгляду справи. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Крім того, у встановлений строк відповідачем не було подано заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом, а також відзиву. Згідно ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив та не направив відзиву, а представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що 15.04.2014 року відповідач звернувся до позивача із заявою про призначення йому пенсії в разі втрати годувальника (а/с 22 зворот). За змістом Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, особа, заповнюючи заяву про виплату пенсії, повідомляється в Розписці-повідомленні про зобов`язання своєчасно повідомляти органи пенсійного фонду про обставини, що можуть вплинути на його пенсійне забезпечення. Відповідно\~до вимог\~ ст.\~36\~Закону\~України «Про\~загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Відповідно до\~ст.\~102\~Закону України\~«Про пенсійне\~забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. З матеріалів справи вбачається, що звертаючись із заявою про призначення пенсії відповідач вказав, що навчається на денній формі навчання та підтвердження чого надав відповідну довідку, натомість згідно довідки Чернівецького національного університету ім. Ю. Федьковича від 12.10.2017 року було встановлено, що з 31.01.2016 року [PERSON] був відрахований з 4 курсу і 01.09.2017 року поновлений на 4 курсі денної форми навчання, проте про вказані обставини не повідомив відповідача, що призвело до надміру виплачених коштів пенсії за період з 01.02.2016 року по 30.06.2016 року в сумі 5982 грн. (а/с 5, 22). Згідно ч.1 ст.50\~Закону України\~«Про загальнообов`язкове\~державне пенсійне\~страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Так, з матеріалів справи вбачається, що шляхом утримання та добровільного повернення суми надміру виплачених коштів позивачу було відшкодовано 1080,80 грн. надміру виплаченої відповідачу пенсії та залишок переплати становить 4901,20 грн. (а/с 5). Відповідно до ч. 1, 4 ст.\~103\~Закону України\~«Про пенсійне\~забезпечення» суми пенсії, над міру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. У разі припинення виплати пенсії (внаслідок відновлення здоров`я тощо) до повного погашення заборгованості решта заборгованості стягується в судовому порядку. Про необхідність повернення вказаних коштів відповідач неодноразово повідомлявся позивачем шляхом направлення на його адресу відповідних повідомлень, натомість належним чином на такі повідомлення не відреагував, що зумовило звернення позивача до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи(потерпілого)без достатньої правової підстави(безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава,на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 1215 ЦК України\~не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Наведені вище обставини в їх сукупності свідчать про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача залишку надміру виплаченої суми пенсії в розмірі 4901,20 грн. За змістом ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір та доказів наявності підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору матеріали справи не містять. На підставі\~вище викладеного\~та

Outcome: approved