Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Виконавчий комітет Смілянської міської ради як орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . З 01 вересня 2023 року малолітня [PERSON] взята на облік служби у справах дітей як така, що проживає в сім`ї, де мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Так, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 2013 року проживали спільно без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у них народилась донька [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 18 червня 2021 року встановлено юридичний факт, що [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] . Умови для проживання дитини за вказаною адресою не створені. В будинку панує безлад, не прибрано, брудно, меблі зламані, електропостачання відключене за несплату, відсутній запас продуктів, шкільне приладдя, недостатньо дитячого одягу. Оскільки [PERSON] вела асоціальний спосіб життя, зловживала спиртними напоями, не мала постійного місця роботи та ухилялася від утримання, виховання та догляду за донькою, з жовтня 2021 року [PERSON] стала проживати разом з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Мати самоусунулась від виконання батьківських обов`язків власного житла не має, з дитиною майже не спілкується, матеріально не утримує, доньку майже не відвідує, не цікавиться її навчанням, життям та здоров`ям. Службою у справах дітей проводилась робота щодо встановлення обставин, за яких [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню доньки, з [PERSON] систематично проводились бесіди щодо належного виконання нею батьківських обов`язків. У своїй заяві від 14 березня 2023 року [PERSON] повідомила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , з юридичними наслідками позбавлення батьківських прав ознайомлена. Вищезазначені обставини свідчать про небажання [PERSON] виконувати батьківські обов`язки, покладені на неї чинним законодавством, в зв`язку з чим комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Смілянської міської ради вважає, що є підстави для позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно доньки [PERSON] , [INFO] . На підставі наведеного орган опіки та піклування просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та відповідно до положень ч. 2 ст. 166 СК України, просить стягнути з відповідачки на користь закладу у якому буде перебувати дитина, або на користь особи, на утриманні якої буде перебувати дитина, аліменти у розмірі 1/4 частини її заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. В підготовче судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явилась, однак звернулась до суду із заявою, в якій позовні вимоги визнала повністю, не заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнення з неї аліментів на утримання дитини, пояснила, що вона не в змозі забезпечити належні умови для проживання, утримання та виховання дитини, справу просила розглянути без її участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - [PERSON] в судове засідання також не з`явилася, однак звернулася до суду із заявою, у якій позовні вимоги підтримала. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, вважає позовну заяву виконавчого комітету Смілянської міської ради як органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 28 липня 2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с.7). Згідно рішення Смілянського міськрайонного суду від 18 червня 2021 року встановлено юридичний факт, що [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 5-6). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 05 лютого 2021 року [PERSON] помер [INFO] (а.с.4). В своїх заявах від 26 жовтня 2021 року, 16 серпня 2022 року, 27 жовтня 2022 року та 17 березня 2023 року [PERSON] , повідомила, що її онука [PERSON] з жовтня 2021 року проживає в її сім`ї та перебуває на повному її утриманні, мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків, проживає окремо, зловживає алкогольними напоями, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не бере участі в її вихованні та навчанні, ніяких кроків для повернення дитини на виховання не здійснює (а.с.8-11 ). Відповідно до повідомлення КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» № 144/02-04 від 09 березня 2023 року [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з бабусею [PERSON] , знаходиться під спостереженням педіатричної служби амбулаторії № 6. До поліклініки на планові обстеження та у випадку хвороби з дитиною завжди звертається бабуся - [PERSON] (а.с. 12). Згідно з характеристиками Смілянської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 11, в якій навчається [PERSON] , вихованням [PERSON] займається бабуся, яка систематично відвідує батьківські збори, цікавиться навчанням дівчинки. Мати дитини за час навчання до школи не приходила, батьківські збори не відвідувала, із класним керівником не знайома (а.с. 13-14). Згідно письмових заяв [PERSON] та [PERSON] від 15 березня 2023 року останні повідомляють, що вихованням та матеріальним утриманням малолітньої [PERSON] займається бабуся [PERSON] , мати до дитини не з`являється (18,19). Відповідно до повідомлень Смілянського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді № 161 від 01 вересня 2022 року, та № 84 від 24 березня 2023 року [PERSON] проживає разом з бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , бабуся самостійно утримує, виховує та опікується дитиною. Дитина перебуває на обліку в СЖО, оскільки мати дитини [PERSON] не підтримує контакт із нею понад півроку, не займається вихованням дитини, а батько дитини помер. Дитина має емоційну прив`язаність до бабусі [PERSON] , довіряє їй та відносить до кола значимих людей. Дівчинка неодноразово зазначала, що з мамою майже не спілкується, останній раз говорила з нею у вересні 2022 року. Також зазначила, що має образу на маму через те, що та не приходить до неї та не спілкується з нею (а.с. 20,21). Згідно з актом обстеження умов проживання від 22 вересня 2022 року за адресою: [ADDRESS] , для проживання, виховання та розвитку малолітньої [PERSON] створені належні умови бабусею [PERSON] . Мати до дитини не з`являється, матеріально дитину не утримує (а.с. 22). В матеріалах справи міститься заява [PERSON] , датована 14 березня 2023 року в якій зазначено, що остання через свій спосіб життя не в змозі забезпечити належні умови для проживання, утримання та виховання дитини [PERSON] , 2015 року народження, а відтак не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав (а.с.17). Таким чином, малолітня [PERSON] , [INFO] , залишилася без батьківського піклування. Відповідно до висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області № 160 від 13 квітня 2023 року позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , відповідає інтересам дитини та є доцільним (а.с.23-25). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, при цьому батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітнього. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п. 16 вищевказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідач [PERSON] надала суду заяву в якій просить позбавити її батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , 2015 року народження Зазначене вище свідчить про не бажання [PERSON] приймати участь у вихованні, розвитку дитини та її утриманні, будь-яких спроб, щодо реалізації нею батьківських обов`язків не вживалося. Як передбачено ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд також враховує, при винесенні рішення, висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки такий ґрунтується на вимогах закону, є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставинах. Отже, судом встановлено та вбачається з наведених вище доказів, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , її життям не цікавиться та не приймає участі у її вихованні, розвитку та утриманні. За таких обставин, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог про позбавлення батьківських прав та про необхідність їх задоволення. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно зі ст. ст. 180-184 СК України, із змісту яких слідує, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері), або у твердій грошовій сумі. Частка доходу батька (матері) визначається судом з врахуванням матеріального становища платника аліментів та наявності у нього інших дітей. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відтак, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] є обґрунтованими, відтак підлягають до задоволення в повному обсязі. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана до суду 25 квітня 2023 року, а тому з відповідача підлягають стягненню аліменти, починаючи з дня звернення до суду. Як передбачено ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи визнання позову відповідачем та із аналізу норми ч.3 ст.200 ЦПК України, згідно якої за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, суд знаходить можливим розглянути справу по суті та ухвалює рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, оскільки визнання позову відповідачем не порушує прав третіх осіб. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» вказує на те, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Оскільки в позовній заяві об`єднано дві вимоги, а саме вимогу немайнового характеру (про позбавлення батьківських прав) та вимогу майнового характеру (про стягнення аліментів) то з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн. за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав та 2684 грн. - за позовну вимогу про стягнення аліментів, що в сумі складає 5368 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved