Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

У листопаді 2022 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] , треті особи Орган опіки та піклування адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, про усунення перешкод у спілкуванні батька з синами бабусі з онуками, шляхом визначення способу їх участі у вихованні дітей. В обґрунтування позову зазначивши, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На даний час діти проживають разом з матір`ю, яка у свою чергу позбавляє його можливості виконувати свої батьківські обов`язки через постійні перешкоди з її боку на ґрунті непорозуміння щодо участі батька у вихованні дітей. Також відповідач не дає спілкуватися бабусі [PERSON] з онуками. Позивачі хочуть спілкуватися з дітьми, а тому звернулися до суду та просили - усунути перешкоди у спілкуванні [PERSON] з синами [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення графіку зустрічей батька з синами таким чином: -систематичні побачення по вихідних днях, а саме: щомісячно кожну другу та четвергу суботу і неділю з 10.00 години суботи до 19 години неділі, без присутності матері [PERSON] , без обмеження їх місця перебування, з поверненням синів до місця проживання; -щороку у дні народження синів та батька, а саме 10 березня, 03 серпня та 08 грудня з 10:00 год. до 16:00 год., без присутності матері [PERSON] , без обмеження їх місця перебування, з поверненням синів до місця проживання; -щороку у святкові дні 7 січня - Різдво Христове, 9 травня - День перемоги, 28 червня - День Конституції України, 24 серпня - День незалежності України, 14 жовтня - День захисників і захисниць України з 10:00 год. до 16:00 год., без присутності матері [PERSON] , без обмеження їх місця перебування, з поверненням синів до місця проживання; -один раз на два роки, починаючи з набрання рішення законної сили, з 10:00 год. 31 грудня до 19:00 год. 01 січня для святкування новорічного свята разом з батьком, без обмеження місця прогулянок і святкування, без присутності матері [PERSON] , з поверненням синів до місця проживання; -щороку в літні місяці протягом трьох тижнів під час відпустки батька для спільного відпочинку на території України, без присутності матері [PERSON] , з поверненням синів до місця проживання; -вільне спілкування з синами під час відвідування навчальних закладів, спортивних секцій та гуртків, в яких навчаються сини, відвідування дитячих свят, змагань в період їх проведення; -необмежене спілкування з синами у вільний їх час засобами телефонного, електронного та іншого способу зв`язку (Viber, Skype тощо). Усунути перешкоди у спілкуванні [PERSON] з онуками [PERSON] . [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , шляхом встановлення графіку зустрічей бабусі з онуками таким чином: -щомісячно у першу суботу місяця з 10:00 год. до 18:00 год. без присутності матері [PERSON] , без обмеження їх місця перебування, з поверненням онуків до місця проживання; -кожного року з 01 по 15 липня за місцем проживання бабусі за адресою: [ADDRESS] , без обмеження місця прогулянок, з можливістю спільного відпочинку на території України, без присутності матері [PERSON] , з поверненням синів до місця проживання; -необмежене спілкування з онуками у вільний їх час засобами телефонного, електронного та іншого способу зв`язку (Viber, Skype тощо). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2022 року справу прийнято до свого провадження та відкрито провадження, визначено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. У відповідності до вимог ч.ч.4,5 ст.19 СК України доручено Органу опіки та піклування в особі Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради надати письмовий висновок щодо розв`язання даного спору. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2023 року у відповідності до вимог ч.ч.4,5 ст.19 СК України доручено Органу опіки та піклування виконавчого комітету Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області надати письмовий висновок щодо розв`язання даного спору. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Він, як батько, бажає спілкуватися з синами та брати участь у їх вихованні, ніколи синів він не ображав. Після розірвання шлюбу, він 1,5 року спілкувався з дітьми, а потім [PERSON] почала перешкоджати у спілкуванні з синами. Вважає, що відповідач почала перешкоджати у спілкуванні з дітьми коли стала проживати із цивільним чоловіком. Телефон відповідача на його номер заблоковано, телефони дітей не відповідають. Ніколи він не настроював дітей проти матері. Водночас, для збереження психологічного стану дітей не заперечує проти зустрічей з синами у присутності матері. Представник позивача адвокат Стенюкова Л.М. позов просила задовольнити у повному обсязі, оскільки чинним Сімейним кодексом України передбачено рівність батьків у вихованні та спілкуванні з дітьми. Доказів негативного впливу батька на дітей, стороною відповідача суду не надано. У разі необхідності суд може встановити порядок зустрічей з батьком у присутності психолога або органу опіки та піклування. Позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити, оскільки вона любить онуків та бажає з ними спілкуватися, тим більше, що вони спілкувалися з нею та дідусем, а потім [PERSON] стала заперечувати такі зустрічі. Неодноразово вона з чоловіком, дідусем хлопчиків, приїздила за місцем їх проживання, проте з дітьми поспілкуватися їм не дали. Відповідач [PERSON] проти позову заперечувала, підтримавши наданий відзив на позов. Проте зазначила, що у разі встановлення судом порядку зустрічей з батьком та бабусею вважає доцільним такі зустрічі проводити у її присутності для інтересів дітей. Також просила врахувати, що позивач [PERSON] працює за межами України і спілкування лише за допомогою телефону не є повноцінним спілкуванням з дітьми. Вона ніколи не перешкоджала зустрічам батька та бабусі з дітьми, вони не приїжджають самі до дітей. Представник відповідача адвокат Заніздра А.П. заперечував проти позову, підтримавши наданий відзив на позов. Звернув увагу суду на те, що [PERSON] ніколи не перешкоджала позивачам у спілкуванні з дітьми. Доказів того, що відповідач [PERSON] перешкоджає позивачам у спілкуванні з синами та онуками, суду не надано. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області Божко З.О. просила суд вирішити спір з урахуванням інтересів дітей, підтримала надані висновки складені у порядку ст.19 СК України. Вважає, що згідно чинного СК України батько та бабуся мають право спілкування з дітьми. Вислухавши учасників судового розгляду, допитавши свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що 31 серпня 2013 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.02.2022 розірвано. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). Згідно з частинами другою та третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частини першої статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особи у здійсненні нею свого права. Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків вимагатиме від судів ретельної перевірки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, N 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, N 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Згідно частин другої, третьої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Отже, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Судом не встановлені обставини, які б свідчили про аморальну або неналежну поведінку батька по відношенню до дітей, що може зашкодити розвиткові дітей. Стаття 51 Конституції України гарантує кожному із подружжя рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно частини шостої статті 7 СК України, рівність прав і обов`язків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» («Sommerfeld v. Germany») від 08.07.2003, «Цаунеггер проти Німеччини» («Zaunegger v. Germany») від 03.12.2009). Слід також зазначити, що порядок виховання та спілкування з дитиною встановлюється шляхом особистого спілкування, і ні законодавством України та положеннями міжнародних договорів не встановлена дистанційна участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, у тому числі шляхом залучення до такого спілкування сторонніх осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України» суд зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden від 27 листопада 1992 року), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року). Суд наголошує, що для дітей вкрай важлива комунікація батьків у спілкуванні між собою в питаннях виховання останніх, проте між батьками, як встановлено судом, виникають суперечки щодо питання спілкування батьком із синами. Під час розгляду справи, відповідач [PERSON] просила визначити зустрічі батька з дітьми у її присутності, про що не заперечував і позивач [PERSON] , оскільки діти тривалий час не бачили батька і наразі відсутній контакт між ними. Суд вважає за необхідне зазначити про те, що саме батьки несуть відповідальність по відношенню до малолітньої дитини та саме вони повинні докласти усіх зусиль для того, щоб у їх дитини виникало прагнення бути як із матір`ю, так і з батьком. При цьому, на обох батьках лежить відповідальність за збереження психічної рівноваги дитини, що досягається шляхом уникнення конфліктних, напружених стосунків між батьками, оскільки, саме це в подальшому може бути причиною початку емоційних розладів у дитини. Відповідно до вимог статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. У судовому засіданні під час розгляду справи була заслухана думка старшої дитини сторін [PERSON] , [INFO] , який висловив небажання спілкуватися з батьком та бабусею, оскільки вони ображають маму. Водночас, озвучена думка дитини не може вважатися визначальною, переважною підставою при вирішенні питання про спілкування з батьком, оскільки її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу свого віку та життєвого досвіду неспроможна надавати виважену та правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. Тобто хоч думка дитина у вирішенні даного спору є важливою, проте вона не може бути "апріорі" вирішальною, як не можу бути безумовним свідченням того, що відсутність спілкування сина з батьком призведе до забезпечення якнайкращих інтересів дитини. З урахуванням того, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування батька з дітьми, а також беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, стан їх здоров`я, вік дітей, наявності рівних прав щодо спілкування з дітьми та участі у їх вихованні незалежно від того, з ким проживають діти, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову щодо встановлення в судовому порядку способу та графіку участі батька у вихованні та спілкуванні з синами. Враховуючи, що між батьками виникли неприязнені стосунки, для запобігання можливим конфліктам у присутності дітей, оскільки особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дітей, ураховуючи психоемоційний стан дітей, їх вік, суперечливе відношення до батька старшої дитини, як в найкращих інтересах дітей, забезпечення їх розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, буде проведення зустрічей з батьком у присутності психолога, що буде сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків батька з синами. Суд вважає, що графік такого спілкування має бути визначений із врахуванням інтересів дітей, та має бути таким, що не порушує режиму дня та їх розвитку, не відриватиме їх від нормального, звичайного для них середовища та не заважатиме нормальному їх існуванню і при цьому не порушуватиме принципу рівності прав батьків при участі у вихованні дітей. Також суд зазначає, що визначений судом спосіб участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітніми синами, з урахуванням вікових змін дітей, їх розвитку та потреб чи у випадку виникнення негативних наслідків для дітей за результатами спілкування з батьком, може бути змінений в майбутньому за позовом одного з батьків за наявності відповідних підстав. Водночас, суд звертає увагу сторін на те, що вони, як батьки дітей, незважаючи на взаємні непорозуміння між собою, мають вжити заходів щодо уникнення конфліктних, напружених стосунків між собою з метою досягнення співробітництва в інтересах дітей. Що стосується позовних вимог [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з онуками, то суд приходить до наступного. Відповідно до ст.\~1\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Згідно вимог ч. 1 ст. 151 Сімейного кодексу України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Проте, норми Сімейного кодексу України, встановлюють особисті немайнові права та обов`язки інших членів сім`ї та родичів. Відповідно до статті 257\~Сімейного кодексу\~України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Частиною 3 статті 291 ЦК України фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Відповідно до загальних засад регулювання сімейних відносин, закріплених зокрема у ч.ч. 1,2,3,5,7,8,9,10 ст.\~7\~СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 263\~Сімейного кодексу\~України передбачено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~150\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Статтею 5 Конвенції про контакт з дітьми (підписана 15.05.2003, набрала чинності для України\~\~01.04.2007) з урахуванням найвищих інтересів дитини може бути встановлено контакт між дитиною та особами, що не є її батьками, але мають сімейні зв`язки з дитиною. Договірні Держави вільні поширювати це положення на осіб, інших, ніж ті, що зазначені в пункті 1, й у випадках, коли таке поширення відбувається, держави можуть вільно вирішувати, які види контакту, визначені під літерою "a" в статті 2, повинні бути застосовані. У статті 2 вищезазначеної Конвенції визначено, що для цілей цієї Конвенції: a)«контакт» означає: i) перебування дитини протягом обмеженого періоду разом з особою, яку зазначено в статті 4 або 5 і з якою вона зазвичай не проживає, чи зустріч з такою особою; ii) будь-яку форму спілкування між дитиною й такою особою; iii) надання інформації такій особі про дитину або дитині про таку особу. Суд також враховує висновок ЄСПЛ, який був зроблений у справі «Мамчур проти України» про те, що тривалість часу, проведеного дитиною з дідусем чи бабусею, може стати важливим чинником при визначенні найкращих інтересів цієї дитини. Враховуючи ставлення відповідача [PERSON] до участі бабусі [PERSON] у спілкуванні з дітьми, вислухавши думку [PERSON] , [INFO] , який не бажає спілкуватися з бабусею, те, що між сторонами існують конфліктні відносини, проте в інтересах дітей слід встановити порядок участі бабусі [PERSON] у спілкуванні з онуками - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у присутності психолога та матері перші два місяці, що буде сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків бабусі з онуками. За встановлених обставин, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають до часткового задоволення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України слід стягнути з [PERSON] судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі по 992 грн. 40 коп. на користь [PERSON] та [PERSON] .

Outcome: partial