Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Правекс Банк» (далі - ПАТ «Правекс Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 25.06.2005 між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № 665-010/05Ф. Відповідно до умов зазначеного договору банк надав [PERSON] кредит в розмірі 15 000 Євро, строком до 25.06.2008, з процентною ставкою 17 % річних. На забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором №665-010/05Ф від 25.06.2005, позичальником був укладений з банком договір іпотеки. На забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] був укладений договір поруки №665-010/05Ф від 25.06.2005, за умовами якого поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання умов основного зобов`язання всім належним йому майном і грошовими коштами. Свої зобов`язання [PERSON] належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 02.02.2016 має заборгованість за кредитним договором, а саме: 1 500 Євро заборгованості за кредитом, 4 842 Євро 93 євроценти, що еквівалентно 137 327 грн. 09 коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Правекс Банк» 1 500 Євро заборгованості за кредитом, 137 327 грн. 09 коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за кредитним договором № 665-010/05Ф від 25.06.2005, а також судовий збір в розмірі 2 697 грн. 92 коп. Представник відповідача подав до суду заяву, у якій просив застосувати позовну давність до вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав на те, що позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За таких обставин, суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи, за наявними в справі матеріалами. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 25.06.2005 року між Акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Правекс-Банк» (банк) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір про відкриття кредитної лінії №665-010/05Ф (далі- договір) згідно якого банк надав позичальнику кредит для споживчих цілей в іноземній валюті на загальну суму 15 000 Євро (а.с. 5-7). Відповідно до п. 1.2. договору кредит надається Позичальникові строком з 25.06.2005 до 25.06.2008 з сплатою 17 відсотків річних. Згідно з п. 1.3. договору у кожному випадку невиконання (неналежного виконання) Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором (відносно строків сплати відсотків і повернення кредиту та/або сплати відсотків та/або повернення кредиту не в повному обсязі), розмір процентної ставки збільшується на 1 відсоток річних, починаючи від розміру, встановленого в п. 1.2. даного Договору. У випадку наступного невиконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором розмір відсоткової ставки збільшується з урахуванням збільшення відсоткових ставок, зроблених раніше, відповідно до умов даного пункту Договору. Новий розмір відсоткової ставки встановлюється від дня, наступного за днем, в який Позичальник повинен був виконати свої зобов`язання, однак не виконав їх або виконав не в повному обсязі. Згідно з п. 9.1. договору за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування грошовими коштами Позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної в п. 1.2. даного Договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. Згідно з розрахунками, наданими позивачем, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 02.02.2016 складає 1 500 Євро заборгованості за кредитом, 4 842 Євро 93 Євроценти пені за несвоєчасне погашення кредиту за період з 11.03.2009 по 02.02.2016 (а.с. 4). На забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором між банком та [PERSON] був укладений договір поруки №665-010/05Ф від 25.06.2005, за умовами якого поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед банком за виконання умов основного зобов`язання всім належним йому майном і грошовими коштами (а.с. 8). Відповідно до п. 4.1 договору поруки даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 25.06.2011. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Згідно ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17.09.2014 у справі № 6-53цс14 регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Враховуючи те, що на момент подачі позову до суду у липні 2016 року, суб`єктивний обов`язок поручителя припинився, вимоги позивача щодо солідарного стягнення із [PERSON] заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають Ураховуючи те, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача 1 500 Євро заборгованості за кредитом. Крім того, позивач просив стягнути на його користь 4 842 Євро 93 євроценти, що еквівалентно 137 327 грн. 09 коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків. Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п. 9.1 договору за порушення строків повернення кредиту або внесення процентів за користування кредит позичальник платить банку пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної ставки, визначеної у п. 1.2 цього договору, від розміру заборгованості за весь період прострочення. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» (далі - Закон) платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Згідно з ст. 3 Закону розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня. Відповідно до правового висновку Верховного Суду у постанові від 01.04.2015 у справі №3-29цс15, максимальний розмір пені пов`язаний із розміром облікової ставки Національного банку України, оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті. Ураховуючи те, що кредитним договором передбачено надання кредитних коштів в іноземній валюті, позивачем здійснено обчислення пені у іноземній валюті, що суперечить вимогам законодавства, правових підстав для задоволення позову про стягнення користь позивача 4 842 Євро 93 євроцентів, що еквівалентно 137 327 грн. 09 коп., пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків немає. Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 636 грн. 70 коп. підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial