Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог вказала, що з відповідачем являються батьками неповнолітньої доньки [PERSON] та повнолітнього сина [PERSON] , який є здобувачем вищої освіти. Спільне життя з відповідачем не склалося, відповідач перестав піклуватися про сім`ю, матеріальної допомоги не надає, а дохід позивача не в повній мірі може забезпечити умови для фізичного, розумового та духовного розвитку дітей. Просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, та на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усього заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на весь період навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 24). Відповідачем подано відзив на позовну заяву (а.с. 34-37), у якому позовні вимоги визнає частково; не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки у розмірі частки заробітку; просить стягнути з нього аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки заробітку (доходу). Позивач правом на подачу відповіді на відзив не скористалась. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що сторони у справі мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 8, 9), які проживають разом з матір`ю (а.с. 10). [PERSON] є здобувачем вищої освіти другого курсу факультету лісового господарства та екології денної форми навчання спеціальності 207 «Водні біоресурси та аквакультура» за освітнім ступенем бакалавр Поліського національного університету ІV рівня акредитації. Термін навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2025 року (а.с. 12). Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, щодо громадянина за період з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2022 року (а.с. 31) останній дохід [PERSON] було отримано у липні 2022 року. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на малолітню доньку, суд зазначає таке. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно положень ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Крім того, відповідно до ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. З огляду на викладене, враховуючи, що основна відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, покладається на батьків, враховуючи також визнання відповідачем позову в цій частині, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення на її користь аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно. Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч. 2 ст. 199 СК України). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч. 2 ст. 200 СК України). Виходячи з критеріїв розумності та справедливості, враховуючи матеріальне становище позивача та матеріальне становище відповідача, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, оскільки аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. З аналізу вищенаведених норм сімейного законодавства вбачається, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені докази, суд знаходить достовірно встановленим, що син сторін [PERSON] , продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги; яку як відповідач так і позивач мають можливість надати, оскільки є особами працездатного віку, тому суд, виходячи із засад розумності, справедливості та добросовісності, враховуючи також часткове визнання відповідачем позову у цій частині, вважає можливим стягувати з останнього аліменти на утримання сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) на період його навчання, але не більше ніж до досягнення 23-річного віку. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду.

Outcome: partial