Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

17.05.2023 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 18.11.2002 року зареєстрував шлюб з відповідачем, шлюб зареєстровано загсу Хотинського райвиконкому актовий запис № 37. Від шлюбу у подружжя народилися двоє дітей [PERSON] та [PERSON] . Позивач вказує, що спершу їх спільне життя з відповідачем складалося добре проте протягом останніх місяців вони втратили повагу один до одного, шлюбні відносини між ними фактично призупиненні. Відповідач на даний час взагалі не розуміє позивача та між ними відсутня любов та повага. У відповідача власні погляди на життя будь-яких дій, які б свідчили про бажання змінити ставлення до своєї сім`ї та стати на шлях виправлення остання не робить. Бажання зберегти шлюб відсутнє. Шлюб між ними носить формального характеру, а тому збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача. Крім того позивач вказує, що він з сином проживає разом за адресою: [ADDRESS] . Відповідач проживає окремо. Підтримуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем та залишити сина [PERSON] , на утриманні, проживанні разом з ним. 12.06.2023 року до суду від відповідача та позивача надійшли заяви в яких сторони вказують, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідно до п 1ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 18.05.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони в судове засідання не викликалися. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 18.11.2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Хотинського районного управління юстиції Чернівецької області актовий запис № 97, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сім`ю. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. Як встановлено судом, від шлюбу у сторін є діти донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] та серія [NUMBER] . Після розірвання шлюбу син буде на утриманні та проживанні біля батька. Вирішуючи заяву позивача про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Більш того, відповідач подав до суду, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У зв`язку із вказаним, після розірвання шлюбу сина слід залишити із позивачем, з яким він на даний час проживає, що підтверджується актом обстеження від 08.05.2023 року № 1265. За таких обставин, враховуючи спільне небажання сторін зберегти сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, а сина [PERSON] [INFO] , залишити на утриманні та проживанні біля батька. За таких обставин, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить висновку, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, носить формальний характер, рішення про звернення до суду із даним позовом є виваженим та відповідає волевиявленню позивача, а тому позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved