Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

05.05.2023 року до суду звернулась позивач [PERSON] , представник позивача, адвокат Фурман В.О., з позовом про зміну способу стягнення аліментів до відповідача, [PERSON] 08.05.2023 року отримана інформація про реєстрацію місця проживання відповідача фізичної особи. Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 09.05.2023 року відкрите провадження у справі. Справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 08.06.2023 року. 29.05.2023 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось відповідно до положень ст. 247 ЦПК України Згідно заявлених позовних вимог позивач просить змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення, які стягуються за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2021 року (справа №173/1830/20, провадження № 2/173/3/2021) з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , ухваливши рішення про стягнення частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення сином повноліття. В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 12.01.2021 року було розірвано за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області у справі № 173/1830/20 В період шлюбу у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] . За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2021 року (справа №173/1830/20, провадження № 2/173/3/2021) частково задоволені її позовні вимоги та стягнено з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини: доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 1 500.00 грн., з наступною індексацією відповідно до закону \~ щомісячно, починаючи стягнення з 21 жовтня 2021 року до досягнення дитиною повноліття. Також стягнені аліменти на утримання дружини до 12 вересня 2022 року. Будь-якої іншої допомоги відповідач на утримання дитини не надає. Стягувані з відповідача аліменти є недостатніми для утримання дитини, забезпечення її належного рівня життя та ставить позивача у скрутне матеріальне становище. В свою чергу дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшується її потреба у матеріальному забезпеченні. А відповідач самостійно не бажає збільшувати розмір аліментів на утримання дитини, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідачем наданий відзив на позовну заяву, згідно якого позивач просить задовольнити позовні вимоги частково, змінивши спосіб стягнення з нього аліментів на утримання доньки з твердої грошової суми 1\~500 .00 грн.. на частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішення законної сили та до досягнення повноліття. У відзиві на позовну заяву зазначає, що позивачка не намагалась вирішити з ним питання щодо зміни способі ( збільшення розміру аліментів на утримання дитини в позасудовому порядку. Натомість ізолювала дитину від спілкування з ним. На його пропозиції щодо організації відвідування дитиною індивідуальних занять з англійської мови, які він зобов`язувався оплачувати, позивачка відповіла відмовою. Таким чином позивачка маніпулюючи тим, що дитина проживає разом з нею повністю позбавила його від спілкування з дитиною та єдиним, що цікавить позивачку є гроші. Він ніколи не ухилявся від сплати аліментів та виплачував їх своєчасно, про що свідчить розрахунок заборгованості з аліментів. Факт відсутності у позивачки можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходяться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Оскільки дана обставина не звільняє батьків від утримання дитини. Відповідач не надала доказів того, що вона працює, чи вживає заходів щодо отримання прибутку, з метою утримання дитини, а не перекладати тягар утримання дитини лише на батька. Необґрунтованою є вимога щодо стягнення аліментів в розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний за рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.01.2021 року, що підтверджується копією рішення суду. В період шлюбу в сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини. За рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2021 року (справа №173/1830/20, провадження № 2/173/3/2021) частково задоволені позовні вимоги позивачки та стягнено з відповідача на її користь стягнені аліменти на утримання дитини: доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 1500.00 грн., з наступною індексацією відповідно до закону щомісячно, починаючи стягнення з 21 жовтня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Також стягнені аліменти на утримання дружини до 12 вересня 2022 року, що підтверджується копією рішення суду. Позивач звернулась до суду з позовом про зміну способу стягуваних аліментів з твердої грошової суми до розміру частини всіх видів заробітку (прибутку) відповідача, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Згідно правової позиції у справі за № 6-143 цс 13 судової палати з цивільних справ Верховного Суду України від 05.02.2014 року в зв`язку з відсутністю імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 С К України зміна розміру аліментів може мати під собою і зміну способу їх присудження. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Виходячи з того, що позивач бажає стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в частці від отримуваного відповідачем прибутку, а не твердій грошовій сумі, позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню, оскільки спосіб стягнення аліментів визначається виключно стягувачем аліментів, тобто тим з батьків, з ким проживає дитина . Так як відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України - За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд також погоджується із визначенням розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки , а саме частина заробітку (доходу) відповідача, оскільки доказів того, що на утриманні сторін є інші неповнолітні діти, чи утриманці, а також про наявність інших підстав, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, передбачених ст. 182 СК України, суду не надано. Мінімальний розмір аліментів, суд визначає з урахуванням положень ч. 2 ст. 182 СК України, згідно якого гарантований розмір аліментів не може бути меншим від 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний розмір аліментів в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є рекомендованим, а не гарантованим, і аліменти в даному розмірі присуджуються судом у випадку достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Проте доказів на підтвердження прибутку відповідача та його достатності для визначення мінімальної межі аліментів в даному розмірі суду не надано, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.. На підставі вищевикладеного суд вважає за можливе змінити спосіб стягнення аліментів, стягуваних з відповідача на ім`я позивачки на утримання дитини, з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) відповідача, а саме: з 1\~500.00 грн., на частину всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи розмір аліментів в зазначеному вище розмірі суд, з урахуванням обов`язку матері утримувати свою дитину, вважає, що стягнення аліментів в даному розмірі буде необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини даного віку. Доводи відповідача про те, що позивачка позбавила його від спілкування з дитиною не приймаються судом при розгляді спору про зміну способу стягнення аліментів та визначення їх розміру, оскільки не відносяться до предмету цього спор. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1 073.60 грн. На основі ст. 180, 182, 192, 194 СК України,

Outcome: partial