Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

15.05.2023 року [PERSON] (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про розірвання шлюбу, просить суд шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 01.11.2022 року Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що був зроблений відповідний актовий запис № 543, розірвати. Стислий виклад позиції позивача. Позивач свою заяву обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було зареєстровано 01.11.2022 року Білгород-Дністровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що був зроблений відповідний актовий запис № 543 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу дітей не мають. Спільного життя з відповідачем не склалося, не зійшлися характерами. Шлюбні відносини між сторонами припиненні з 07.04.2022 року. Спільного господарства не ведуть. Таким чином, враховуючи що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, вона і звернулася із вказаним позовом до суду. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 16.05.2023 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області позовна заява була залишена без руху через недоплачений судовий збір. 17.05.2023 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по вказаній справі було відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначена дата судового засідання на 25.05.2023 року. У судове засідання 25.05.2023 року відповідач не з`явився, причини неявки суду не повідомив, повторно був викликаний у судове засідання на 09.06.2023 року. 25.05.2023 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. У судове засідання 09.06.2023 року відповідач, належним чином сповіщений про дату, час та місце розгляду справи не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав. Суд розглядає справу за відсутність позивача та відповідача, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно до наданої заяви, за наявними матеріалами у справі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Вивчивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що дійсно сторони зареєстрували шлюб 01.11.2022 року у Білгород-Дністровському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що був зроблений відповідний актовий запис № 543 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Дітей від вказаного шлюбу сторони не мають. Як вказує позивач в своїх позовних вимогах, що вона з відповідачем більше трьох не проживає разом з відповідачем, відповідно мають різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства не здійснюється. Шлюбні стосунки між позивачем та відповідачем фактично припинені, шлюб існує лише формально. Подальше сумісне життя та збереження шлюбу не можливі. Спору про поділ майна сторони не мають. Нормативне обґрунтування. Відповідно до ст. ст. 21, 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст.\~56\~СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд бере до уваги той факт, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Оцінка аргументів сторін, висновки суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сім`ї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивача, тому її позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 2 ст.\~115\~СК України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved