Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

06 березня 2023р. акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз», подано позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за розподіл природного газу. 19.05.2023р., на підставі ухвали суду, на адресу суду з Богородчанського ВДРАЦС надійшла інформація, відповідно до якої [PERSON] 21 липня 2018р, уклав шлюб з [PERSON] , зареєстрований Івано-Франківським міським відділом РАЦС ГУЮ в Івано-Франківській області та після реєстрації шлюбу змінив прізвище з [PERSON] на [PERSON] , тому суд вважає за можливе вважати вірними даними відповідача як [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» здійснює на території Івано-Франківської області господарську діяльність з розподілу природного газу різним категоріям споживачів, в тому числі і побутовим споживачам (населенню), та є оператором газорозподільної системи (далі - оператор ГРМ). Доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, який є публічним. За цим Договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послуги з розподілу природного газу, а споживач зобов`язаний прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені у договорі. Обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у нього об`єкта, підключеного у встановленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема, надання, підписаної споживачем заяви-приєднання до цього Договору, яку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Фактом приєднання відповідача до умов Типового договору є документально підтверджене споживання природного газу і сплата рахунків за спожитий природний газ та послуги з його розподілу за період з 01 січня 2016 року по 31 жовтня 2019 року, фотофіксацією показника ПЛГ. При цьому, відповідачу оператором ГРМ було визначено місячну замовлену потужність по об`єкту споживання 186,31 м3 за кожен місяць на період з січня 2020 року по 31 грудня 2020 року включно, 182,30 м3 за кожен місяць на період з січня 2021 року до 31 грудня 2021 року та 213,70 м3 за кожен місяць на період з січня 2022 року до 28 лютого 2023 року. Про фактичний обсяг споживання природного газу споживача було поінформовано в платіжному документі за жовтень 2021р.,жовтель 2022р. лютий 2023 року. Однак, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання по своєчасному розрахунку за розподіл природного газу та за період з 01 грудня 2021 року по 28 лютого 2023 року допустив заборгованість перед АТ «Оператор ГРМ «Івано-Франківськгаз» за надану послугу з розподілу природного газу на загальну суму 6798,41 гривень. Відповідачу було направлено досудове попередження про наявність заборгованості за розподіл природного газу та припинення газопостачання/розподілу природного газу, проте станом на 04 січня 2023 року боржник не сплатив вищевказаної суми боргу на розрахунковий рахунок стягувача. Просить стягнути з [PERSON] на користь акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Івано-Франківськгаз» 6798,41 гривень заборгованості за послугу з розподілу природного газу за період з 01 грудня 2021 року по 28 лютого 2023 року, а також судовий збір в сумі 2681,00 гривень. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала повністю, просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини неявки [PERSON] суд не поінформував, своїм правом на подання відзиву не скористався, заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від нього не надходило. З огляду на викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обгрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати. Встановлено, що предметом позову є стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу за період з 01 грудня 2021 року по 28 лютого 2023 року по особовому рахунку № [NUMBER] . Типовим договором розподілу природного газу, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2498, визначено, що він є публічним договором та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до інформації про стан розрахунків за споживання природного газу та послуг за його розподіл за період з січня 2016 року до 31 грудня 2019 року, [PERSON] приєднався до умов такого Договору з такими персоніфікованими даними: [ADDRESS] (колишнього Богородчанського), особовий рахунок № [NUMBER] . Із інформації про використання природного газу споживачем встановлено, що фіксацію зміни показників лічильника газу за період з 01.01.2016 року по 31.12.2019 року та стан розрахунків за послуги з розподілу природного газу за період з 01.01.2020 року за період з 01.01.2016 року по 31.12.2019 року, сума оплати за послугу з розподілу природного газу за період з 2016 по 2019 рік була включена в рахунок оплати за спожитий природний газ. Згідно з розрахунком заборгованості за розподіл природного газу по [PERSON] , особовий рахунок № [NUMBER] , річна замовлена потужність на 2020 рік 2235,77 м.куб., місячна замовлена потужність 186,31 м.куб., ціна на розподіл природного газу з 1 січня 2020 року по 33 грудня 2020 року за 1 м.куб. - 1,38 грн з врахуванням ПДВ. Річна замовлена потужність на 2021 рік 2187,54 м. куб, місячна замовлена потужність 182,30 м куб. Ціна за розподіл природного газу в січні 2021 року по 31 грудня 2021 року за 1 м.куб - 2,148 грн з врахуванням ПДВ. Річна замовлена потужність на 2022 рік 2564,34 м. куб, місячна замовлена потужність 213,70 м куб. Ціна за розподіл природного газу з січня 2022 року до 31 грудня 2022 року за 1 м.куб - 2,232 грн з врахуванням ПДВ. Річна замовлена потужність на 2023 рік 2421,92 м. куб, місячна замовлена потужність 201,83 м куб. Ціна за розподіл природного газу з січня 2023 за 1 м.куб - 2,232 грн з врахуванням ПДВ. Позивач звертався до відповідача з досудовим попередженням про наявність заборгованості за розподіл (доставку) природного газу та припинення газопостачання/розподілу природного газу, які надавав для адресного доставлення рахунки плати за розподіл (доставку) природного газу. Отже, суд приходить до висновку, що позивачем надавалися споживачу послуги з розподілу природного газу, споживач користувалася послугами позивача. Доказів того, що він не користувався послугами з розподілу природного газу чи, споживаючи газ, отримував їх від іншого оператора, суду не надано. Підтвердженням приєднання відповідача до вказаного типового договору є факт споживання ним природного газу. Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання по своєчасному розрахунку за розподіл природного газу та за період з 01 грудня 2021 року по 28 лютого 2023 року допустив заборгованість перед АТ «Оператор ГРМ «Івано-Франківськгаз» за надану послугу на загальну суму 6798,41 гривень. Між сторонами виник спір з приводу правомірності нарахування плати за послугу з розподілу природного газу. Правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією, врегульовано Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30 вересня 2015 року (далі - Кодексом ГРМ), постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 «Про затвердження Типового договору розподілу природного газу». Згідно з частиною першою статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Захист прав споживачів природного газу - фізичних осіб регулюється, зокрема, Законом України «Про захист прав споживачів» та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право в тому числі на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, який діяв на час укладення договору між сторонами, визначав основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, тому відповідно до статті 3 цього Закону, предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єктами ринку природного газу є: оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. Відповідно до статті 2 Закону України від 09.11.2017 року № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають, зокрема у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до статті 5 Закону України від 09.11.2017 року № 2189-VIII "Про житлово-комунальні послуги" послуги з постачання та розподілу природного газу належать до комунальних послуг. Споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору (частини перша, друга статті 20 цього Закону). Відносини, які виникають між постачальником і споживачами, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами ГРМ, регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. № 2496, реєстрованою в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1382/27827 (далі - Правила постачання). Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на договірних засадах, змістом яких є обов`язок постачальника поставити природний газ споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), обов`язок оператора ГРМ надати споживачу послугу з розподілу природного газу та обов`язок споживача прийняти цю послугу оператора та своєчасно сплатити вартість послуги та вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Порядок укладення договорів розподілу природного газу урегульовано розділом VІ Кодексу газорозподільних систем. Так, договір розподілу природного газу має бути укладений оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до мережі. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається (пункт 1 глави 3 цього розділу) . Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 затверджено Типовий договір розподілу природного газу, який є публічним і регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної поставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів. У відповідності до п. 1.2. та 1.3. розділу І Типового договору розподілу природного газу, умови цього договору однакові для всіх споживачів та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРС. Даний договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептуванням договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Договір розподілу природного газу є публічним та укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (пункти 3,4 глави 3 цього розділу). Відповідно до статті 1 Закону України від 09.04.2015 року № 329-VIII "Про ринок природного газу" побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (п. 23). Частиною першою статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості в порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. У частині другій статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом. Аналогічні положення містяться й у пункті 22 Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 24968, яким передбачено обов`язок споживача укласти з постачальником договір постачання природного газу, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи. Форма та зміст, умови типового договору постачання природного газу побутовим споживачам затверджені постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам». Таким чином, укладення договору постачання природного газу побутовим споживачем є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача від укладення такого договору суперечить вказаним вимогам законодавства. Відповідно до розділу III Правил постачання, підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов. Оплата побутовим споживачем за надані послуги з газопостачання визначена в п.12 Правил та може провадитися: за квитанціями абонентської книжки постачальника; за платіжними документами, які виписуються постачальником. Порядок оплати за поставлений газ визначається в заяві-приєднанні. Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за договором на постачання природного газу через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб. Пунктом 1 розділу 7 глави VI Кодексу газорозподільних систем визначено випадки, у яких оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням Правил безпеки систем газопостачання та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема у випадку несвоєчасної та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу. Споживачем природного газу (споживач) є фізична особа, фізична особа-підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ Оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу. Абзацом 2 пункту 1 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРС визначено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що фактом приєднання відповідача до умов Типового договору є документально підтверджене споживання природного газу і сплата рахунків за спожитий природний газ та послуги з його розподілу за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2019 року, фотофіксація показника ПЛГ. За такого, слідує, що відповідач приєднався і до вказаного Типового договору розподілу природного газу, оскільки щомісячно споживав природний газ і оплачував спожитий газ. Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг з розподілу природного газу та їх оплати, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу», та ЦК України. Оскільки встановлено наявність у позивача обсягів споживання природного газу за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, фізичне підключення об`єкта споживача до газорозподільної мережі у спірному періоді, наявність договору постачання природного газу та договірних правовідносин між сторонами щодо розподілу природного газу, які не припинено, то суд вважає, що у позивача виник обов`язок оплати вартості послуг з розподілу природного газу в порядку, передбаченому главою 6 розділу VІ Кодексу ГРМ, і приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Оператором ГРМ було визначено місячну замовлену потужність по об`єкту споживання 12,67 м3 за кожен місяць на період з січня 2020 року по 31 грудня 2020 року включно, 26,17 м3 за кожен місяць на період з 01 січня 2021 року до 31 грудня 2021 року включно та 26,17 м3 за кожен місяць на період з 01 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року включно. Про фактичний обсяг споживання природного газу споживача було поінформовано в платіжному документі за жовтень 2022 року. Відповідачу було направлено досудове попередження про наявність заборгованості за розподіл природного газу станом на 04.01.2023 року в розмірі 7347,93 гривень та припинення газопостачання/розподілу природного газу, проте станом на 23 лютого 2023 року відповідач не сплатив вищевказаної суми боргу на розрахунковий рахунок стягувача. Оскільки [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання по своєчасному розрахунку за розподіл природного газу, то за період з 01 грудня 2021 року по 28 лютого 2023 року допустив заборгованість перед АТ «Оператор ГРМ «Івано-Франківськгаз» за надану послугу з розподілу природного газу. За період (з 01 грудня 2021 року по 28 лютого 2023 року) товариство нараховувало [PERSON] плату за розподіл природного газу, та за вказаний період заборгованість за послуги з розподілу природного газу за розрахунком відповідача склала 6798,41 гривень. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала в зв`язку з чим утворилась заборгованість, тому суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для задоволення в повному обсязі. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2681,00 грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідача.

Outcome: approved