Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

У травні 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування жилим приміщенням. Позивач посилаються на наступні обставини. Позивачу та відповідачу в рівних частках належить квартира [ADDRESS] . Оскільки між співвласниками склалися складні стосунки щодо користування спільним майном, позивач просить визначити наступний порядок користування квартирою [ADDRESS] : виділити в користування [PERSON] окрему кімнату житловою площею -12,6 кв.м,; виділити в користування [PERSON] житлову кімнату площею 13,2 кв.м.; всі інші приміщення квартири залишити в загальному користуванні. Зобов`язати відповідача не порушувати визначений порядок користування. Ухвалою суду від 22.05.2023 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] в рівних частках належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого за розпорядженням від 13.08.2007 № 47408, запис в реєстровій книзі № 7676 від 19.11.2007 Звертаючись до суду з заявленим позовом, позивач вказує, що сторони є колишнім подружжям, між ними виникають сварки щодо утримання майна. У кожної зі сторін склався порядок користування майном, а саме позивач використовує для проживання кімнату розміром 12,6 кв.м., відповідач - 13,2 кв.м. у квартирі [ADDRESS] , відтак з метою захисту прав та оплати житлово-комунальних послуг позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном відповідної матеріальної компенсації. З п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" №20 від 22.12.1995 (із наступними змінами) слідує, що у квартирі, яка є спільною частковою власністю може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Користування майном є однією із складових права власності (ст.ст.317, 319 ЦК України), яке гарантоване ст.41 Конституції України. Відповідач заперечень щодо встановлення порядку користування квартирою не надав. Відповідно до Технічного паспорта на спірну квартиру, житлова площа спірної квартири становить 25,8 кв.м, загальна площа спірної квар\-тири становить 42,9 кв.м, складається з 2 (двох) житлових кімнат площами 13,2 кв.м та 12,6 кв.м. Як зазначає позивач, між ним та відповідачем склався наступний порядок користування спірною квартирою, а саме: у житловій кімнаті площею 12,6 кв. м проживає позивач, у житловій кімнаті площею 13,2 кв.м проживає відповідач. Відтак, зважаючи на викладені обставини та ненадання відповідачем відзиву на позов, виходячи із загальної житлової площі вказаної квартири, розміру кожної жилої кімнати, кількості осіб, що проживають у квартирі, суд приходить до висновку що встановлення порядку користування квартирою жодним чином не впливає на розмір часток сторін у праві власності на квартиру і не обмежує їх право власності. Допоміжні приміщення квартири: кухня, коридор, ванна кімната, туалет, балкон підлягають залишенню в спільному користуванні. Суд вважає необхідним встановити порядок користування квартирою відповідно до запропонованого позивачами варіанту. Вказаний порядок відповідатиме інтересам всіх проживаючих у квартирі, крім того, виявляє право позивачів на визначення порядку користування як власників майна. Що стосується вимог позивача про зобов`язання відповідача не порушувати визначений порядок користування, то заявлені вимоги є передчасними, оскільки матеріали справи не містять доказів порушення права позивача в заявленій частині позовних вимог, відтак у задоволенні позову в частині заявлених вимог суд відмовляє. Враховуючи наведене суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial