Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

11.04.2023 представник позивача АТ «Сенс Банк» - адвокатМужик Н.Т. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 11.04.2023, справа №296/3392/23 передана на розгляд судді Шкирі В.М. В обгрунтування позову представник позивача зазначив, що 03.09.2021 між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] було укладено угоду про надання споживчого кредиту №501355428. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22.01.2023 року утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 88988,50 грн. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Направив на адресу суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судові засідання призначені на 01.06.2023 та 26.06.2023 не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи . Так, ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та її додатками направлено відповідачу за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] . Проте, 15.05.2023 до суду повернувся конверт з відправленням, згідно довідки Укрпошти причина невручення "адресат відсутній за вказаною адресою". Судове засідання відкладено на 26.06.2023, повторно направлено повістку та матеріали позову відповідачу за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] . Проте, 19.06.2023 до суду повернувся конверт з відправленням, згідно довідки Укрпошти причина невручення "адресат відсутній за вказаною адресою". У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 760/25978/13-ц/18 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність (вибуття) адресата, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі\~№ 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні Суд вважає, що наявних у справі матеріалів у цій справі, достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ч.1ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. 03.09.2021 між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] була підписана оферта на укладання угоди про надання споживчого кредиту №501355428, анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк», паспорт споживчого кредиту та графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, які в сукупності становлять кредитний договір, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 60250,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом 39,99 % річних строком на 24 місяці. Відповідно до оферти [PERSON] запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти з ним угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для укладення цієї угоди є договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Оферта містить умови споживчого кредиту: тип кредиту «кредит готівкою», сума кредиту 60250,00 грн., процентна ставка 39,99 % річних, тип ставки - фіксована, строк кредиту 24 місяців. Дата повернення кредиту вказана 03.09.2023 року (п. 2 Оферти). Згідно п.3 Оферти кредит надається для власних потреб у розмірі 60000,00 грн., спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа Банк», ЄДРПОУ 23494714. Крім того, сторони своїми підписами узгодили в письмовій формі графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, що становить додаток № 1 до укладеного між сторонами договору № 501355428 від 03.09.2021 та підписали паспорт споживчого кредиту. Згідно меморіального ордеру №521710847 від 03.09.2021 [PERSON] було виданоо 60250,00 гривень (а.с.14) Згідно виписки по особовим рахункам [PERSON] сплачував комісії за кредитом та погашав тіло крелиту (а.с.15-20) 16.03.2023 представник відповідача направив [PERSON] досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором № 501355428 в сумі 88988,50 грн (а.с.21-23) проте вимогу [PERSON] не виконав та станом на 22.01.2023 заборгованність за кредитним договором складає (а.с.13) : - 48422,36 грн за кредитом; -18761,61 грн по відсоткам ; -21804,53 грн по комісії (розрахунково-касове обслуговування). 12.08.2022, відповідно загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк». Як вбачається з Витягу з Державного реєстру банків, 24.03.1993 Національний банк України вніс запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «АЛЬФА БАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК» (скорочене найменування - АТ «СЕНС БАНК») (а.с. 24-25). Таким чином між сторонами виникли зобов`язальні цивільно-правові відносини у сфері кредитування, що регулюються нормами ЦК України. Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). 3.09.2021 між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] була підписана оферта на укладання угоди про надання споживчого кредиту №501355428, анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк», паспорт споживчого кредиту та графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, які в сукупності становлять кредитний договір, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 60250,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом 39,99 % річних строком на 24 місяці також погодили плату за обслуговування (управління кредитом) - 3,29% від суми кредиту, без ПДВ, що становило в грошовому виразі по 1982,23 грн щомісячно, а всього 47573,52 (а.с.5-6) Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 60250,00 грн встановленому договором, що підтверджується меморіальним ордером №521710847 від 03.09.2021 (а.с. 14). Згідно із ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст.ст.\~509,\~526,\~1054 ЦК України\~відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. Статтею 629 ЦК України\~визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525 ЦК України\~передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2\~ст. 615 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1\~ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України\~визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно розрахунку заборгованності станом на 22.01.2023 заборгованність за кредитним договором складає (а.с.13) : - 48422,36 грн за кредитом; -18761,61 грн по відсоткам ; -21804,53 грн по комісії (розрахунково-касове обслуговування). Отже, суд вирішуючи яку суму необхідно стягнути з відповідача вважає за необхідне зазначити наступне. Особливості регулювання правовідносин за договорами споживчого кредиту передбачені також Законом України «Про захист прав споживачів». Так, за змістом частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Крім того, згідно з абзацами 2, 3 частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними (частина шоста статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Частиною третьою вищезазначеної статті (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) передбачено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Згідно із частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. Нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання фінансового інструменту, за надання кредитних ресурсів, за обслуговування кредитної заборгованості), має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк. Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц Оскільки сплата\~позичальником винагороди\~за надання\~фінансового інструменту\~та винагороди\~за проведення\~додаткового моніторингу\~є платою\~за послуги,\~що супроводжують\~кредит в\~даному випадку,\~тому пункти\~договору,\~які передбачають\~сплату такої\~винагороди є\~нікчемними,\~у зв`язку\~з чим\~апеляційний суд\~правильно зазначив,\~що підстави\~для нарахування\~банком комісії\~на підставі\~нікчемних умов\~договору є\~безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником. Так позичальник сплатив банку 9911,15 грн, а тому з урахуванням вищевикладеного, а також умов кредитного договору, вказана сума підлягає зарахування в першу чергу для погашення тіла кредиту. Згідно розрахунку заборгованність за кредитом складає 48422,36 грн, отже необхідно відмінусувати від цієї суми - 9911,15 грн, тоді задишок заборгованості складе - 38511,21 грн З огляду на викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором №501355428 підлягає частковому задоволенню, внаслідок чого з відповідача підлягає стягненню - 38511,21 грн. заборгованність за кредитом та -18761,61 грн заборгованність по відсоткам, а всього 57272,82 грн Вимоги щодо стягнення комісії банку за обслуговування кредитного договору задоволенню не підлягають Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2684 грн., що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1727,42 грн ( 57272,82 грн : 88988,50 грн. х 2684,00 грн = 1727,42 грн)

Outcome: partial