Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

У лютому 2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати договір довічного утримання від 21.03.2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою Ольгою Василівною 21.03.2016 року за реєстровим № 403; скасувати заборону відчуження щодо квартири [ADDRESS] , накладену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою Ольгою Василівною 21.03.2016 року за реєстровим № 404; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 51,59 кв.м., житловою площею 30,41 кв.м. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.03.2016 року між ним (відчужувач) і [PERSON] (набувач) був укладений договір довічного утримання, згідно з пунктом 1.1 якого позивач передає, а відповідач приймає у власність квартиру [ADDRESS] , загальною площею 51,59 кв.м., житловою площею 30,41 кв.м. Згідно з п. 2 договору, набувач гарантує, що відчужувач залишає за собою довічне право на проживання у вищезгаданій квартирі в цілому. Відчужувач та набувач не мають права вселяти та реєструвати в квартиру інших осіб до смерті відчужувача. Пунктом 2.2 договору закріплено, що сторони договору домовилися, що до обов`язків набувача з надання відчужувачу довічного утримання та догляду належать: - \~ \~ \~ \~щомісячне надання відчужувачу грошової суми в розмірі 500,00 грн. будь-яким можливим шляхом. За домовленістю сторін перерахунок розміру грошової суми здійснюється відповідно до офіційного індексу інфляції, двічі на рік кожного року. Укладення додаткової угоди до договору в цьому випадку не вимагається. Перерахунок відбувається тільки у випадку, якщо індекс інфляції складає більше одиниці; - \~ \~ \~ \~відвідувати відчужувача за можливості, але не рідше ніж один раз на п`ять років; - \~ \~ \~ \~у випадку хвороби відчужувача забезпечувати його ліками відповідно до рецептів, виписаних лікарями та при необхідності забезпечити медичний огляд у лікарів відповідного фаху. У відповідності до п.3.1 договору, договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду за місцезнаходженням відчужуваного нерухомого майна: на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. У разі розірвання цього договору у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем своїх обов`язків за договором відчужувач набуває право власності на передану квартиру і має право вимагати її повернення. Вищевказаний договір посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В. 21.03.2016 року за реєстровим № 403 та у зв`язку з посвідченням цього договору накладена заборона відчуження зазначеного в договорі майна квартири [ADDRESS] , до припинення чи розірвання договору. Позивач є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] , тобто непрацездатною особою. Позивач має хронічні захворювання, що підтверджується, зокрема, відповідною медичною випискою з історії хвороби. Відповідач не забезпечував позивача ліками і не забезпечував медичний огляд у лікарів чи в медичних установах. Як до укладення оскаржуваного договору, так і після позивач самостійно здійснював оплату за комунальні послуги за квартиру, що підтверджується квитанціями на оплату житлово-комунальних послуг. Жодних щомісячних грошових коштів, як це передбачено умовами договору, відповідач позивачу не надавав. Крім того, відповідач проживає на території Російської Федерації, лише один раз приїжджав до позивача в 2016 році, коли у нотаріуса оформлювався договір довічного утримання, та ще один раз влітку 2021 року, і після цього в Україну більше не повертався, що підтверджує обставини відсутності відповідача в Україні, що у свою чергу визначає доведеність відсутності дій щодо догляду за позивачем та невиконання умов договору з боку відповідача. З огляду на викладене, договір довічного утримання від 21.01.2016 року, укладений між сторонами, підлягає розірванню. З метою поновлення прав позивача, також необхідним є скасування заборони відчуження щодо квартири [ADDRESS] , накладену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В. 21.03.2016 року за реєстровим № 404 та за позивачем слід визнати право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 51,59 кв.м., житловою площею 30,41 кв.м. Ухвалою суду від 21.02.2023 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] , про розірвання договору довічного утримання, скасування заборони відчуження квартири, визнання права власності на квартиру та відкрито провадження у справі. Витребувано з Державної прикордонної служби України інформацію про кількість перетинів Державного кордону України відповідачем [PERSON] . Ухвалою суду від 27.03.2023 року закрито підготовче провадження у справі. Витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію про надходження грошових коштів на банківський рахунок позивача [PERSON] від відповідача [PERSON] . Відповідач не скористався своїм правом, відзив на позов не надав. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, пояснення сторін, пояснення свідків, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у зв`язку із наступним. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення до справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно до ст. 745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Так, судом встановлено, що 21.03.2016 року між [PERSON] (відчужувач) і [PERSON] (набувач) був укладений договір довічного утримання, згідно з пунктом 1.1 якого позивач передає, а відповідач приймає у власність квартиру [ADDRESS] , загальною площею 51,59 кв.м., житловою площею 30,41 кв.м. Згідно з п.2 договору, набувач гарантує, що відчужувач залишає за собою довічне право на проживання у вищезгаданій квартирі в цілому. Відчужувач та набувач не мають права вселяти та реєструвати в квартиру інших осіб до смерті відчужувача. Пунктом 2.2 договору закріплено, що сторони договору домовилися, що до обов`язків набувача з надання відчужувачу довічного утримання та догляду належать: - \~ \~ \~ \~щомісячне надання відчужувачу грошової суми в розмірі 500,00 грн. будь-яким можливим шляхом. За домовленістю сторін перерахунок розміру грошової суми здійснюється відповідно до офіційного індексу інфляції, двічі на рік кожного року. Укладення додаткової угоди до договору в цьому випадку не вимагається. Перерахунок відбувається тільки у випадку, якщо індекс інфляції складає більше одиниці; - \~ \~ \~ \~відвідувати відчужувача за можливості, але не рідше ніж один раз на п`ять років; - \~ \~ \~ \~у випадку хвороби відчужувача забезпечувати його ліками відповідно до рецептів, виписаних лікарями та при необхідності забезпечити медичний огляд у лікарів відповідного фаху. У відповідності до п.3.1 договору, договір довічного утримання може бути розірваний за рішенням суду за місцезнаходженням відчужуваного нерухомого майна: на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. У разі розірвання цього договору у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем своїх обов`язків за договором відчужувач набуває право власності на передану квартиру і має право вимагати її повернення. Вищевказаний договір посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В. 21.03.2016 року за реєстровим № 403 та у зв`язку з посвідченням цього договору накладена заборона відчуження зазначеного в договорі майна квартири [ADDRESS] , до припинення чи розірвання договору. Позивач є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] , тобто непрацездатною особою. Позивач має хронічні захворювання, що підтверджується, зокрема, відповідною медичною випискою з історії хвороби. Під час судового розгляду судом встановлено, що відповідач не забезпечував позивача ліками і не забезпечував медичний огляд у лікарів чи в медичних установах. Як до укладення оскаржуваного договору, так і після позивач самостійно здійснював оплату за комунальні послуги за квартиру, що підтверджується квитанціями на оплату житлово-комунальних послуг. Жодних щомісячних грошових коштів, як це передбачено умовами договору, відповідач позивачу не надавав, що підтверджується інформаційною довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 22.05.2023 року № 20.1.0.0.0/7-230518/47226. Крім того, відповідач проживає на території Російської Федерації, після укладення договору довічного утримання лише один раз приїжджав на територію України влітку 2021 року, і після цього в Україну більше не повертався, про що свідчить інформаційна довідка Державної прикордонної служби України від 16.05.2023 року № 91-22304/18-23-Вих. Вказане підтверджує обставини відсутності відповідача в Україні, що у свою чергу визначає доведеність відсутності дій щодо догляду за позивачем та невиконання умов договору з боку відповідача. Крім того, факт не виконання відповідачем умов договору довічного утримання підтвердили у судовому допитані свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зокрема свідки надали покази, про те, що після укладання договору довічного утримання відповідач відвідував позивача лише один раз влітку 2021 року, грошової допомоги позивачу не надав, не забезпечував позивача ліками, не забезпечував медичний огляд позивача в медичних установах. У відповідності до ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Згідно ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. При цьому прямо і чітко вирішено питання про значення вини для вирішення спору про розірвання договору: договір підлягає розірванню незалежно від вини набувача у невиконанні чи неналежному виконанні зобов`язання. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Так, як встановлено у судовому засіданні відповідач не мешкає на території України, є громадянином іншої держави, з часу укладання договору довічного утримання приїзжав в Україну лише один раз, грошової допомоги позивачу не надавав, ліками позивача не забезпечував, до медичних оглядів позивачу не забезпечував. Вказані обставини свідчать, що відповідач здійснював та не здійснює належний догляд за позивачем по справі, яка є людиною похилого віку та потребує сторонньої допомоги. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, відповідачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що відповідачем виконуються вимоги, зазначені у договорі довічного утримання. У відповідності до ст. 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та розірвання договору довічного утримання від 21.03.2016 року, укладеного між позивачем та відповідачем через неналежне виконання відповідачем умов договору довічного утримання. З метою поновлення прав позивача, також необхідним є скасування заборони відчуження щодо квартири [ADDRESS] , накладену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В. 21.03.2016 року за реєстровим № 404. За позивачем слід визнати право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 51,59 кв.м., житловою площею 30,41 кв.м.

Outcome: approved