Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог позивачем вказано, що в жовтні 2017 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» запустив новий проект Monobank, у рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки Monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. При цьому, 22.04.2019 року [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 22.04.2019 року, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язався виконувати його умови. На підставі укладеного Договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 70 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Позивач вказує, що свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У свою чергу відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на нього обов`язки перед банком не виконав, порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Відповідач прострочив зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів у зв`язку з чим на підставі положень п.п.5.17 п.5 Розділу ІІ Умов, відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість по кредиту стала простроченою. Банк 13.08.2022 року направив відповідачу «Пуш» повідомлення про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодних дій направлених на погашення заборгованості в зв`язку з чим та відповідно до п.5.18, 5.19 кредит 29.08.2022 року став у формі «на вимогу». На залишення простроченої заборгованості банк нараховує неустойку яка передбачена тарифами. Так, станом на 12.08.2022 року за [PERSON] згідно укладеного договору про надання банківських послуг від 22.04.2019 року наявна заборгованість на загальну суму 101074,38 грн., з яких: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 101074,38 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн.; заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0,00 грн.. Вказана заборгованість відповідачем не сплачена, тому позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились. Надали суду заяву щодо розгляду справи за їх відсутності. Позовні вимоги визнав частково, зазначивши, що як вбачається з виписки про рух коштів, відповідачу 22.04.2019р. було встановлено кредитний ліміт у розмірі 5000 грн. і відповідач почав користуватися карткою, зокрема, 30.04.2019р. зняв готівку через банкомат чотирма операціями по 1000 грн. + 40 грн. комісія за кожне зняття та одна операція зі зняття готівки в сумі 800 грн. + 32 грн. комісія за зняття. В подальшому відповідач здійснював різноманітні операції з поповнення карткового рахунку, розрахунків платіжною карткою в торгово-роздрібних мережах. Разом з тим, виписка про рух коштів містить такі операції, як списання відсотків. Зокрема, 01.06.2019р. списання відсотків за травень в сумі 168 грн.. Всього, за весь час користування платіжною карткою, позивачем було здійснено списання відсотків з карткового рахунку відповідача в сумі 71669,75 грн.. Вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача відсотків в сумі 71669,75 грн. безпідставними, з огляду на наступне. Як вбачається зі змісту позовної заяви, кредитний договір складається з анкети-заяви позичальника від 22.04.2019 р. та Умов і правил надання банківських послуг. По-перше. Анкета-заява, підписана відповідачем 22.04.2019 р., містила нібито його ознайомлення та згоду з «Умовами і правилами надання банківських послуг». Однак, позивачем таких Умов і правил до позову не надано, а надано «Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при надання банківських послуг щодо продуктів «Монобанк», які набули чинності 27.11.2021р., тобто через два я половиною поки після підписання відповідачем анкети-заяви. Таким чином, позивачем не надано суду Умов і правил надання банківських послуг в редакції станом на 22.04.2019р., а тому учасники справи і суд позбавлені можливості перевірити обґрунтованість позовних вимог. По-друге. Підписана відповідачем Анкета-заява від 22.04.2019р. не містить конкретного розміру процентної ставки. Окрім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме вказані в Анкеті-заяві відповідача від 22.04.2019р. Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», були надані відповідачу для ознайомлення під час підписання Анкети-заяви. У Анкеті-заяві [PERSON] від 22.04.2019 процентна ставка за користування кредитом, умови та порядок її зміни, не зазначені. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, посилається на «Умови і правила обслуговування в AT «Універсал Банк» при надання банківських послуг щодо продуктів «Монобанк» як невід`ємну частину спірного договору. До того ж, як вище зазначено, договір нібито було укладено 22.04.2019р., а редакція «Умов і правил обслуговування в AT «Універсал Банк» при надання банківських послуг щодо продуктів «Монобанк» - від 24.11.2021р. З «Умови і правила обслуговування в AT «Універсал Банк» при надання банківських послуг щодо продуктів «Монобанк», наданих позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Умовами і Правилами відповідач ознайомився і погодився, підписуючи 22.04.2019р. Анкету-заяву. Позивачем не надано доказів того, що хоч-які Умови і правила обслуговування (станом на 22.04.2019р.), або витяги з Тарифів monobank надані відповідачу у відповідній редакції та підписані ним. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані [PERSON] умови обслуговування рахунків фізичної особи, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів за карткою monobank та Витяг з Умов і правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Умови і правила (в редакції від 27.11.2021р.), з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Вважає, що Витяг з Умов і правил monobank в редакції від 27.11.2021р., який долучений до матеріалів даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22.04.2019 року шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Враховуючи вищевикладене, слід дійти до висновку, що Тарифи обслуговування кредитних картки monobank та Умови та правила надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк», розміщені на сайті: https://www.Monobank.ua/terms, які містяться в матеріалах даної справи та не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22.04.2019 року шляхом підписання Анкети-заяви. Беручи до уваги Анкету-заяву та виходячи з положень ст.ст. 626, 628, 1046 ЦК України, фактично між [PERSON] та АТ «Універсал Банк» укладено договір позики, за узгодженими умовами якого АТ «Універсал Банк» передав у власність [PERSON] грошові кошти, а останній зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж їх суму. При цьому, укладений між сторонами договір від 22.04.2019 року у вигляді підписання відповідачем Анкети-заяви, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Вважає необґрунтованим розрахунок позивача у частині обчислення боргу позичальника за простроченим тілом кредиту, оскільки, як вбачається з вищезазначеного розрахунку, він сформований на підставі даних, що включають збільшення заборгованості для погашення нарахованих відсотків, нарахування яких відповідачу є необґрунтованим з мотивів, викладених вище. Зі змісту наданої позивачем на вимогу суду Виписки з карткового рахунку про рух коштів вбачається, що з відповідача банк списав проценти на загальну суму 71669,75 грн., які включив до загальної суми заборгованості, яку просить стягнути. На підставі викладеного, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення 71669,75 грн.. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Так судом встановлено, що на підтвердження позовних вимог АТ «УніверсалБанк» надано копію анкети-заяви\~ [PERSON] \~від 22.04.2019 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, за змістом якої відповідач виявляє бажання оформити на своє ім`я платіжну банківську карту, відкрити поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку (а.с. 10). Зазначена вище анкета-заява не містить відомостей про розмір тіла кредиту (кредитного ліміту), строк дії кредитного договору, відсутня також інформація про розмір процентів за користування кредитом, комісії, неустойки (штрафу, пені). Долучений до позовної заяви витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, затверджених рішенням правління банку №46 від 24.11.2021 року, яким передбачено порядок надання та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат, визначено права та обов`язки сторін договору надання банківських послуг, - відповідачем не підписаний (а.с. 11-23). Зазначена вище анкета-заява містить текст про погодження споживача з Умовами та правилами надання банківських послуг, але не конкретизовано яка саме редакція Умов та Правил надання банківських послуг погоджена споживачем. На підтвердження свого позову банком представлено розрахунок заборгованості за кредитним договором №б/н від 22.04.2019 року, згідно якого станом на 12.08.2022 року банком нарахована заборгованість в розмірі 101 074,38 грн., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 101 074,38 грн., загального залишку заборгованості за відсотками - 0,00 грн., заборгованості за порушення грошового зобов`язання - 0,00 грн..(а.с. 6-9). За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У анкеті-заяві позичальника [PERSON] від 22.04.2019 року розмір процентів за користування кредитом, пені та комісії не зазначений (а. с. 10). Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 22.04.2019 року, посилався на Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, затверджених рішенням правління банку №46 від 24.11.2021 року, як невід`ємну частину кредитного договору. Витягом з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, затверджених рішенням правління банку №46 від 24.11.2021 року, що наданий позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, в тому числі: порядок нарахування відсотків та їх розміри, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15). Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови обслуговування рахунків фізичної особи, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.monobank.ua/terms) неодноразово змінювалися самим АТ «Універсал Банк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (22.04.2019 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (09.11.2022 року), тобто кредитор мав можливість додати до позовної заяви витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату комісії та пені, наданий банком Витяг з Умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Суд ввважає, що витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, затверджених рішенням правління банку №46 від 24.11.2021 року, які містяться у матеріалах справи, не визнається відповідачем та не містить його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 22.04.2019 року, шляхом підписання заяви-анкети. Надані позивачем Умови обслуговування рахунків фізичної особи, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Аналогічна правова позиція про неможливість вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак щодо Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) та, зокрема пункту 5.5 цих Умов, яким установлено позовну давність тривалістю в п`ять років, оскільки такі не містять підпису позичальника, а також через те, що у заяві останнього домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає, викладена у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження №6-16цс15). Необхідно також зауважити, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 22.04.2019 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, - суд дійшов висновку, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, встановивши заборгованість за фактично отриманими позичальником грошовими коштами у розмірі 68 800,00 грн., що підтверджується Довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту та Рухом коштів по картці від 14.02.2023 року (а.с. 100-109) та не спростовано відповідачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із [PERSON] на користь банку тіла кредиту в сумі 68 800,00 грн. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 (яке було чинне на час виникнення спірних правовідносин), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 (в редакції, чинній на час подання позовної заяви). Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21). Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, надана банком виписка по картковому рахунку позичальника, якій надано належну оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами (анкетою-заявою позичальника від 22.04.2019 року, довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту від 14.02.2023 року у розмірі 68 800,00 грн.) підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по тілу кредиту, розмір якої не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial