Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , треті особи [PERSON] , Четверта Дніпровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтуванні позовних вимог посилалася на те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого залишилася спадщина, яку позивачка прийняла, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до Четвертої Дніпровської державної нотаріальної контори. Іншими спадкоємцями після смерті [PERSON] є сини [PERSON] та [PERSON] , які відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька на користь позивачки. 13.10.2022 року [PERSON] отримано Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частини квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] .. Крім цього, до складу спадкового майна входить житловий будинок [ADDRESS] , який належав батькові чоловіка позивачки - [PERSON] в порядку спадкування за законом, який прийняв спадщину, але за життя не оформив своїх спадкових прав після смерті діда - [PERSON] . Позивачкою зазначено, що відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом АНД районної Ради народних депутатів 24.07.1986 року, [PERSON] належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв батько чоловіка позивачки [PERSON] , шляхом фактично вступу в управління та володіння спадковим майном, однак не оформив спадкових прав. [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті [PERSON] вступив в управління та володіння спадщиною, користувався присадибною ділянкою, обробляв сад та город, сплачував комунальні платежі за будинок, оплачував страхові платежі, оформлював документи на будинок. Із 1975 року будинок знаходився у володінні та користуванні [PERSON] , а з 17.06.1993 року в будинку зареєстрований та проживає син позивачки - відповідач [PERSON] разом із членами його сім`ї. Позивачка [PERSON] зазначила, що вона є спадкоємицею [PERSON] , що підтверджується, зокрема, Свідоцтвом про право на спадщину за законом на 1/3 частини квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого ВАТ «Комінмет» м.Дніпропетровська 04.04.1995 року, згідно з розпорядженням від 04.04.1995 року за № 237, зареєстрованого у Дніпропетровському МБТІ та записаного у реєстрову книгу №20п за реєстровим № 27 (спадкова справа №2/2010, зареєстровано в реєстрі за №3-1298). Втім, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.10.2022 року державним нотаріусом Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Тому, посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок літ. А-1, загальною площею 63,9 кв.м, житловою площею 22,3 кв.м, із господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] , померлому [INFO] , спадкоємцем якого був його син [PERSON] , який не оформив своїх спадкових прав та помер [INFO] , спадкоємцем якого був його син [PERSON] , який також не оформив своїх спадкових прав та помер [INFO] . У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, її представник адвокат Тесля Н.М. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила слухати справу у її відсутності, про що надала до суду письмову заяву. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов визнав та проти його задоволення не заперечував. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори просив розглянути справу у його відсутності та ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства, про що надав письмову заяву. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та копію спадкової справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.10.1961 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] , виданим 20.10.1961 року, актовий запис №1142. Після укладення шлюбу дружині присвоєне прізвище « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 20.07.2009 року, актовий запис №1166 (а.с.24). Після смерті [PERSON] . Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа №2/2010 (а.с.88-148). 06.01.2010 року синами померлого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] подано заяву до Четвертої дніпропетровської нотаріальної контори, згідно з якою вони відмовилися від спадщини на користь дружини померлого - [PERSON] (а.с.82). 26.07.2022 року [PERSON] звернулася до Четвертої дніпропетровської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, у якій зазначила, що спадкове майно складається з будинку [ADDRESS] . Відповідно до листа КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради №5636, станом на 31.12.2012 рік в інвентаризаційній справі за адресою: [ADDRESS] , містяться відомості про зареєстроване право власності в цілому: гр. [PERSON] (вказано російською мовою згідно правовстановлюючого документу), на підставі свідоцтва про право власності від 24.07.1986 року, виданого АНД відділом комунального господарства, на підставі рішення виконавчого комітету АНД районної Ради народних депутатів №414/7 від 11.07.1986, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №461, за реєстровим №135 (а.с.144). Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок, виданого 24.07.1986 року АНД відділом комунального господарства, житловий будинок із приналежними до нього будівлями та спорудами в [ADDRESS] належить [PERSON] (а.с.28). Згідно з Інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №312316551 від 13.10.2023, інформація про зареєстроване право на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , відсутня. Відповідно до листа управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №2499/299-22 від 19.09.2022, станом на 31.12.2012 підтвердити або спростувати наявність або відсутність зареєстрованих прав на земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , немає можливості. Як вбачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті №00035319756 від 30.03.2022, [PERSON] помер [INFO] у віці 73 років, номер актового запису 108, дата складання 24.01.1947 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.19). Згідно з Витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00036269399 від 26.07.2022, [PERSON] помер [INFO] у віці 69 років, номер актового запису 4, дата складання 02.01.1975 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, видане свідоцтво [NUMBER] від 02.01.1975 року (а.с.98). Як зазначено в архівній довідці Державного архіву Дніпропетровської області №М-664/о/217-22, у Метричній книзі Покровської церкви міста Катеринослава є запис №161 про народження [INFO] (за старим стилем) дитини чоловічої статі, названого на ім`я « [PERSON] ». В графі «Звание, имя, отчество и фамилия родителей, какого вероисповедания» вказано: «Могилевской губернии, Рогачевского уезда, крестьянин [PERSON] и законная жена его [PERSON] » (а.с.143). Відповідно до листа №14/5-6055 від 29.07.2022 відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про реєстрацію [PERSON] , 1874 року народження, померлого [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , зазначено, що картотека з питань реєстрації фізичних осіб за адресою: [ADDRESS] в розпорядженні Департаменту станом на 28.07.2022 - відсутня (а.с.145). Згідно з Листом №14/5-6054 від 29.07.2022 відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо надання інформації про реєстрацію [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , зазначено, що картотека з питань реєстрації фізичних осіб за адресою: [ADDRESS] , в розпорядженні Департаменту станом на 28.07.2022 - відсутня (а.с.144 зпорот).. Відповідно до ст. 418 ЦК УРСР 1922 року (в редакції 17.12.1945 року) спадкоємцями за законом є діти (в тому числі усиновлені), дружина та непрацездатні батьки померлого, а також інші непрацездатні, які перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. Якщо хто-небудь з дітей спадкодавця помре до відкриття спадщини, його спадкова частка переходить до його дітей (внуків спадкодавця), а в разі їх смерті - до їх дітей (правнуків спадкодавця). У разі відсутності зазначених спадкоємців або неприйняття ними спадщини, спадкоємцями за законом є працездатні батьки, а при їх відсутності - брати і сестри померлого. Відповідно до ст.ст. 429, 430 ЦК УРСР 1922 року (в редакції 17.12.1945 року) якщо спадкоємець, присутній в місці відкриття спадщини, на протязі трьох місяців з дня її відкриття не заявить належному нотаріальному органу про відмову від спадщини, він вважається таким, що прийняв її. Спадкоємці, відсутні в місці відкриття спадщини, можуть прийняти спадкове майно особисто або через повірених на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] спадкові справи та видані на підставі них свідоцтва про право на спадщину, а також заповіти та спадкові договори відсутні, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на підставі них свідоцтва про право на спадщину) №70326032 від 14.10.2022 та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №70326038 від 14.10.2022 (а.с.139). Відповідно до листа Державного архіву Дніпропетровської області №М-1741/0/217-22, направлено актовий запис №198 від 20.02.1932 року про народження [PERSON] (ф.Р-6508, спр.92, арк.42-42зв.), який народився [INFO] , батько [PERSON] , 1905, мати [PERSON] 1907. Згідно з Посвідкою про народження [NUMBER] , виданого обл.архівом РАЦС 26.12.1944 батьками [PERSON] , [INFO] , є (мовою оригіналу) батько [PERSON] , мати [PERSON]. Отже даним підтверджено, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] . Після смерті [PERSON] [PERSON] було прийнято спадщину, однак не оформлено спадкових прав. Згідно зі ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст.548 ЦК України (в редакції 1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. На підставі ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтримання його в належному стані або сплату податків та інших платежів, тощо. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №2/2010 після смерті [PERSON] , Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на підставі них свідоцтва про право на спадщину) №70325990 від 14.10.2022, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №70325998 від 14.10.2022, відомості щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] , 1905 року народження, відсутні. Отже, у встановлений законом строк жоден зі спадкоємців [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався. Єдиною особою, яка фактично вступила в управління будинком, є [PERSON] , що підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг, квитанціями про сплату обов`язкових страхових платежів, страховими свідоцтвами, сплаченими за майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , прізвище страхувальника: « [PERSON] ». Таким чином, в силу ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), особою, яка прийняла спадщину, визнається [PERSON] . Інших спадкоємців після смерті [PERSON] та [PERSON] не виявлено. Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з вимогами ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За життя [PERSON] заповіту не складав. Відповідно до матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] , його сини - спадкоємці [PERSON] та [PERSON] відмовилися від спадщини на користь матері - дружини померлого [PERSON] , що підтверджується їх заявою від 06.01.2010 (а.с.82). [PERSON] прийняла спадщину шляхом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується листом №14/5-6036 від 29.07.2022 відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (а.с.105 зворот.). Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 321 ЦК України також визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до положень ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Із урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом, захист права на спадщину здійснюється в судовому порядку. Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, тому суд вважає визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок літ. А-1, загальною площею 63,9 кв.м, житловою площею 22,3 кв.м, із господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , який належав [PERSON] , померлому [INFO] , спадкоємцем якого був його син [PERSON] , який не оформив своїх спадкових прав та помер [INFO] , спадкоємцем якого був його син [PERSON] , який не оформив своїх спадкових прав та помер [INFO] . Відповідно до ст.141 ЦПК України суд вважає судові витрати покласти на сторону, яка їх понесла.

Outcome: approved