Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

25 квітня 2023 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що відповідач [PERSON] проживав разом однією сім`єю із рідною сестрою позивача [PERSON] без реєстрації шлюбу. У них є донька [PERSON] , [INFO] , а також [INFO] народився син [PERSON] . Оскільки батьки новонародженої дитини не перебували в шлюбі між собою, то реєстрацію народження дитини було здійснено під прізвищем матері - [PERSON] , а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). [PERSON] з 24.07.2008 року працював та проживав разом із дітьми та їх матір`ю [PERSON] в м. Києві. На початку 2016 року [PERSON] покинула дітей, залишила їх на проживання та виховання батькові. Місця свого проживання чи перебування батькові дітей не повідомляла, із старшою донькою періодично спілкувалась телефоном. Позивачу також не відомо її місце проживання чи перебування. Відповідач самостійно піклувався про малолітнього сина надавав йому всю необхідну допомогу, займався його вихованням та матеріальним забезпеченням. Відразу після початку повномасштабної агресії російської федерації проти України, в зв`язку із небезпекою для життя і здоров`я дитини, в лютому 2022 року [PERSON] разом із сином [PERSON] переїхали на постійне проживання до будинку позивача в м. Фастів. Наказом від 14.06.2022 року Службою у справах дітей та сім`ї ВК Фастівської міської ради малолітнього [PERSON] було визначене тимчасове влаштування малолітньої дитини, залишеної без батьківського піклування у родині позивача. На даний час позивач утримую і виховую малолітнього [PERSON] . Дитина навчається в школі, потребує батьківської турботи і саме батьки зобов`язані піклуватися про дитину, утримувати її та займатись її вихованням. Звернення до національної поліції України щодо розшуку матері дитини не дало бажаного результату. Крім цього, для підтвердження біологічного батьківства [PERSON] щодо [PERSON] , [INFO] , було зроблено тест ДНК, із висновком про ймовірність встановлення батьківства 99.9996 %. 02 травня 2023 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 13 червня 2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Фастівської міської ради в судовому засіданні проти позову не заперечувала. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлена вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи - Святошинського ВДРАЦС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подали клопотання про розгляд справи без представника відділу та ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з`ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю є [PERSON] , що підтверджено Свідоцтвом про його народження Серія [NUMBER] виданим 28 листопада 2012 року. Відомості про батька дитини в актовому записі про народження [PERSON] за № 3475, вказані на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що саме відповідач [PERSON] є біологічним батьком неповнолітнього [PERSON] , що підтверджується тестом ДНК. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved