Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 26.12.2012 він з відповідачем зареєстрували шлюб. У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Вказував, що він із сином проживають в [ADDRESS] . Відповідач у травні 2021 року виїхала з України за кордон на тривалий час з метою працевлаштування, а сина залишила на виховання чоловікові [PERSON] , приїжджає рідко. Повертатись до України відповідачка найближчим часом не планує і не заперечує щодо проживання сина з батьком. Більше року син проживає з позивачем, який в повній мірі займається його вихованням. Дитина відвідує спортивні гуртки та веде активний спосіб життя. Позивач має роботу, самостійний дохід і постійне місце проживання. Син бажає проживати з батьком. Стан здоров`я сина добрий, йому створені всі умови, що необхідні для всебічного розвитку. Посилаючись на вказане позивач просив визначити місце проживання дитини разом із ним. У судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. У судовому засіданні в присутності батька і представника органу опіки та піклування був опитаний малолітній [PERSON] , якому виповнилося 9 років. Давид повідомив, що навчається у третьому класі, живе разом із татом по [ADDRESS] , мами вже два роки немає, вона живе в Чехії, трошки спілкується з мамою, мама приїжджала десь на місяць, дзвонить йому. На запитання головуючої, як суд має вирішити питання, з ким йому проживати, [PERSON] зазначив, що з татом. Далі дитина розхвилювалася, у зв`язку із цим опитування було припинено і в судовому розгляді оголошено перерву. Відповідач [PERSON] спочатку проти позову не заперечувала і подала заяву в електронній формі про проведення судового розгляду без її участі (заява, зареєстрована за №ЕП466 від 08.03.2023). Однак пізніше представник відповідача адвокат Невольчук С. П. подав до суду заяву, яка зареєстрована в канцелярії суду за №2985 від 03.05.2023, у якій вказав, що відповідач змінила свою позицію у справі, яка була обумовлена тим фактом, що вона проживала за кордоном. Повідомив, що відповідач має намір повернутися в Україну і заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки бажає проживати із дитиною. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник проти задоволення позовних вимог заперечили та просили відмовити у позові. Відповідач суду пояснила, що з позивачем вони не проживають разом як подружжя тривалий час, у кожного було своє особисте життя, однак підтримували нормальні взаємовідносини заради дитини. Зазначила, що коли вона перебуває за кордоном на роботі, дитина проживає з позивачем у належній відповідачу квартирі. Вказала, що зазвичай кожні три місяці вона повертається в Україну, оскільки більше часу перебувати за кордоном їй не дозволяють візові правила, і проживає із дитиною. Зазначила, що відразу не заперечувала проти задоволення позову, щоб позивача не забрали в армію, щоб у дитини був батько, повідомила, що заради цього і був поданий позов до суду, у такий спосіб рятували батька дитини від війни. Вказала, що позивач є хорошим батьком і дитина повинна виховуватись обома батьками. Спочатку все було добре, коли вона була у від`їзді, то дитина проживала з батьком, він добре займався її вихованням, а коли вона приїжджала, то дитина проживала з нею. Однак, останнім часом відповідач спостерігала, що під час спілкування із матір`ю дитина поводить себе не як завжди, проявляє відчуженість, і у відповідача з`явилось відчуття, що позивач налаштовує дитину проти матері. Вказала, що наразі хоче забрати дитину з собою за кордон, має там роботу, бажає показати дитині світ і заперечує проти позову, оскільки хвилюється за те, що все відбувається не так, як вони домовлялися з позивачем і щоб в майбутньому їй не довелося доводити, що вона хороша матір. Відповідач повідомила, що їй відомо про те, що дитину [PERSON] опитували у суді з приводу його думки щодо місця проживання, хоча, за її словами, вона була проти цього. Повідомила, що син зізнався їй, що батько його попросив так сказати що [PERSON] хоче проживати із батьком, просив маму не ображатися на нього, бо так було потрібно. Зазначила, що дитині було важко у той день, вона спілкувалася із ним, [PERSON] плакав, важко переніс те судове засідання. Представник третьої особи в судовому засіданні пояснила, що під час складання висновку органу опіки та піклування було здійснено вихід за місцем проживання дитини по [ADDRESS] . Під час спілкування з дитиною [PERSON] , хлопчик повідомив, що спілкується з матір`ю по телефону, перебуває з нею в хороших стосунках, батько йому не перешкоджає в спілкуванні з матір`ю. Вказав, що проживає з батьком, оскільки матір на роботі і не може його забрати до себе. Під час підготовки висновку з матір`ю спілкувалися лише по телефону і матір не заперечувала проти проживання дитини із батьком. Позивач у судовому засіданні заперечував проти тих пояснень щодо причин подання позову, які надала відповідач. Зазначив, що бажає, щоб син проживав разом із ним і що зробив все для проживання дитини із ним. Пояснив, що квартира, у якій він проживав із сином поки відповідач була за кордоном, дійсно належить відповідачці, і наразі позивач вирішує питання з окремим житлом, а поки проживає у матері. Свідок [PERSON] , який є тренером сина сторін у спортивній школі, в судовому засіданні надав пояснення, за змістом яких близько чотирьох років тому батьки [PERSON] привели його в спортивну школу. Зазначив, що останні два роки більшість часу бачив, як батько приводив дитину на заняття, матір бачив тоді, коли вона приїздила в Україну, вона забирала сина з тренувань. Зазначив, що завжди спілкується з дітьми і дає їм вибір спробувати різні види спорту. Вказав, що [PERSON] здібна дитина, показує хороші результати під час тренувань. Додав, що не чув від [PERSON] , що він не хоче тренуватись. Пояснюючи, що означає вказана ним у характеристиці, яка була додана до позовної заяви, інформація щодо основної участі у вихованні дитини саме батька, зазначив, що батько приходив з дитиною на тренування, мотивував його, купував спортивне спорядження, їздив із ним на попередні змагання. Заслухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлені такі обставини. [PERSON] та [PERSON] 26.12.2012 зареєстрували шлюб, який на момент розгляду не розірвано. Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . У шлюбі в подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 26.12.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Барського районного управління юстиції Вінницької області, даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23.10.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Барського районного управління юстиції у Вінницькій області. Квартира [ADDRESS] , є власністю відповідача [PERSON] , що визнали сторони у судовому засіданні. Згідно з копією закордонного паспорта відповідача [PERSON] № [NUMBER] від 05.12.2019 (надано копію усіх сторінок паспорта), [PERSON] 05.12.2021 перетнула кордон з Республікою Польща на виїзд з України, а 16.04.2022 - на в`їзд в Україну, тобто перебувала за кордоном близько чотирьох з половиною місяців; через 27 днів 13.05.2022 перетнула кордон на виїзд з України, 20.08.2022 - на в`їзд в Україну, тобто повернулася через три місяці і один тиждень. Згідно з даними копії закордонного паспорта відповідача № [NUMBER] від 10.10.2022 (надано копію усіх сторінок паспорта), відповідач знову виїхала за кордон 04.11.2022, тобто пробувши в Україні два з половиною місяці, а повернулася 29.05.2023, тобто через шість місяців і 25 днів, коли справа перебувала в провадженні суду. У висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Барської міської ради про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Барської міської ради Жмеринського району Вінницької області №14 від 16.03.2023, місце проживання малолітнього [PERSON] рекомендовано разом із батьком [PERSON] . У висновку вказано, що відповідач [PERSON] на засіданні комісії з питань захисту прав дитини не з`явилася, а в телефонному режимі повідомила, що перебуває за кордоном тривалий час, можливості приїхати найближчим часом не має та не заперечує щодо визначення місця проживання її сина з батьком. У висновку також вказано, що відповідно до акту бесіди із дитиною [PERSON] з метою вивчення думки дитини щодо визначення місця проживання з одним із батьків встановлено, що хлопчик є учнем 3 класу, відвідує спортивні секції з боксу, баскетболу, додатково займається з вчителем англійської мови, [PERSON] любить обох батьків, однак бажає проживати разом із батьком в звичному для нього середовищі, з мамою хлопчик спілкується в телефонному режимі. Вказано також, що батько із сином проживають по [ADDRESS] , умови проживання у помешканні задовільні, малолітній [PERSON] має усе необхідне для проживання, розвитку та виховання. Згідно з висновком оцінки потреб сім`ї, наданого КУ «Центр надання соціальних послуг» Барської міської ради, на який міститься посилання у висновку органу опіки та піклування, у малолітнього [PERSON] відсутня психологічна травма, хлопчик здоровий, рухливий, допитливий, складні життєві обставини у сім`ї [PERSON] не підтверджено. За даними довідки №71 від 23.01.2023, виданої лікарем наркологом КНП «Барська міська лікарня» Барської міської ради [PERSON] , позивач [PERSON] під наглядом у лікаря нарколога не перебуває і за останні п`ять років за медичною допомогою не звертався. Відповідно до норм статті 160 Сімейного кодексу України (далі СК України), місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Статтею 161\~СК України,\~визначено,\~якщо мати\~та батько,\~які проживають\~окремо,\~не дійшли\~згоди щодо\~того,\~з ким\~із них\~буде проживати\~малолітня дитина,\~спір між\~ними може\~вирішуватися органом\~опіки та\~піклування або\~судом. Під\~час вирішення\~спору щодо\~місця проживання\~малолітньої дитини\~беруться до\~уваги ставлення\~батьків до\~виконання\~своїх батьківських\~обов`язків,\~особиста\~прихильність\~дитини до\~кожного\~з\~них,\~вік\~дитини,\~стан\~її\~здоров`я\~та\~інші\~обставини,\~що\~мають\~істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно з\~приписами частини\~5\~і 6\~статті 19\~СК України\~орган опіки\~та піклування\~подає суду\~письмовий висновок\~щодо розв`язання\~спору на\~підставі відомостей,\~одержаних у\~результаті обстеження\~умов проживання\~дитини,\~батьків,\~інших осіб,\~які бажають\~проживати з\~дитиною,\~брати участь\~у її\~вихованні,\~а також\~на підставі\~інших документів,\~які стосуються\~справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до\~норм статті\~171\~СК України\~дитина має\~право на\~те,\~щоб бути\~вислуханою батьками,\~іншими членами\~сім`ї,\~посадовими особами\~з питань,\~що стосуються\~її особисто,\~а також\~питань сім`ї. Дитина,\~яка може\~висловити свою\~думку,\~має бути\~вислухана при\~вирішенні між\~батьками,\~іншими особами\~спору щодо\~її виховання,\~місця проживання,\~у тому\~числі при\~вирішенні спору\~про позбавлення\~батьківських прав,\~поновлення батьківських\~прав,\~а також\~спору щодо\~управління її\~майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Під час розгляду судом даної категорії справ необхідно дослідити питання доцільності визначення місця проживання дитини з батьком або матір`ю на підставі зібраних у справі доказів, а також з урахуванням висновків органів опіки та піклування щодо можливості визначення місця проживання дитини як з матір`ю, так і з батьком. Визначаючи місце проживання дитини з одним із батьків, суд зобов`язаний керуватися найкращими інтересами дитини, враховуючи особливість цієї категорії спорів та чутливість дитини. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.12.2020 у справі № 712/11527/17. При вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28.10.2020 у справі № 241/47/19. Таким чином, рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частина 2 статті 81 ЦПК України). Отже, позивач, стверджуючи про те, що для дитини буде краще проживати разом із ним, повинен надати суду належні, допустимі і достатні докази, які у своїй сукупності і взаємозв`язку нададуть суду підстави для висновку про те, що визначення місця проживання малолітньої дитини разом із батьком відповідатиме інтересам дитини. Однак матеріали справи не містять жодних доказів тих обставин, що визначення місця проживання дитини разом із позивачем відповідає якнайкращим інтересам дитини. Ті обставини, про які зазначав позивач у позовній заяві, зокрема про те, що у травні 2021 року відповідач виїхала на тривалий час за кордон і залишила сина на виховання батьку, приїжджає зрідка, не має наміру повертатися в Україну, не підтвердилися під час судового розгляду. Такі доводи позивача спростовані наданими відповідачем доказами про періодичні виїзди і регулярні повернення в Україну, а також тими обставинами, що житло, у якому позивач проживає із дитиною, належить саме відповідачу. Наданий позивачем витяг з реєстру платників єдиного податку фізичної особи-підприємця [PERSON] від 04.07.2022 не містить жодних відомостей про розмір доходів позивача, і підтверджує лише статус фізичної особи-підприємця станом на 04.07.2022 за пів року до подання позову до суду. Таким чином, жодних доказів щодо самостійного достатнього доходу матеріали справи не містять. Згідно з приписами статті 171 СК України думка дитини щодо вирішення спору не є вирішальною для суду, і суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Надані малолітнім [PERSON] пояснення суд оцінює в контексті його поведінки у судовому засіданні, зокрема перебування у стані хвилювання, у сукупності із тими обставинами, які встановлені органом опіки та піклування на виконання своїх повноважень під час безпосереднього опитування дитини і психологічної оцінки його потреб, зокрема з урахуванням того, що [PERSON] любить обох батьків і у нього відсутня психологічна травма, складних життєвих обстави у сім`ї не встановлено. Так, дитина, якою мати не цікавиться і не приділяє достатньої уваги, що намагався довести позивач, неминуче мала б ознаки психологічної травми, однак такої органом опіки не встановлено. Крім того, суд враховує показання тренера дитини, який не підтвердив під час допиту у судовому засіданні ті обставини, що мати не цікавиться спортивним вихованням дитини. З огляду на зазначене суд не приймає до уваги думку дитини про те, що вона бажає проживати саме з батьком, як вільне усвідомлене вираження її дійсної волі. Висновок органу опіки та піклування не містить викладу мотивів, на підставі яких орган дійшов висновку, що місце проживання рекомендовано саме з батьком, у чому саме полягає забезпечення якнайкращих інтересів дитини, хоча зазначав, що дитина любить обох батьків, психологічна травма у дитини відсутня. Зі змісту висновку і пояснень представника органу опіки та піклування у судовому засіданні вбачається, що значний вплив на такий висновок мала та обставина, що на момент складення висновку мати була за кордоном і не заперечувала проти проживання дитини з батьком. З огляду на викладене, з врахуванням приписів статті 19 СК України, суд не погоджується із вказаним висновком органу опіки та піклування, яким рекомендовано проживання дитини з батьком, оскільки висновок є необґрунтованим. Позивач також намагався довести відповідність інтересам дитини визначення місця проживання разом із ним двома характеристиками тренерів із спортивних секцій, де займається дитина. Так, згідно з характеристикою учня КЗ «Дитячо-юнацької спортивної школи «Колос» Барської міської ради від 24.01.2023, яка підписана тренером Пазюк В. Г., [PERSON] відвідує школу з червня 2022 року. За час навчання зарекомендував себе з хорошої сторони, тренування відвідує постійно та ставиться до них з відповідальністю. На заняття приходить з батьком [PERSON] , який приймає основну участь у спортивному вихованні дитини. У характеристиці учня спортивного клубу ГО «Бійцівський клуб «Вікінг» від 23.01.2023, яка підписана тренером [PERSON] , вказано, що [PERSON] є учнем спортивного клубу з серпня 2018 року; протягом навчання у спортивній школі зарекомендував себе вольовим та відповідальним учнем; тренування відвідує постійно; більше року спортивним вихованням учня займається виключно його батько [PERSON] , батько приймає основну участь у спортивному вихованні дитини. Однак вказані у характеристиці тренера [PERSON] обставини були пояснені ним під час допиту у судовому засіданні, у яких він вказав, що мати також брала участь у спортивному виховані сина, хоча й не так активно, як батько. Таким чином, вказані характеристики із спортивних секцій, які відвідує малолітній [PERSON] , підтверджують лише ті обставини, що батько систематично і активно бере участь у вихованні дитини і в його повсякденному житті, тобто підтверджують виконання позивачем своїх батьківських обов`язків, однак не доводять доцільності і відповідності якнайкращим інтересам дитини визначення місця проживання дитини саме з батьком, і не доводять, що мати нехтує інтересами дитини і не бере участі у його житті. Жодних доказів щодо переважної ролі і участі батька у шкільному житті дитини і в процесі навчання суду не надано. Не надано також документів щодо визначальної ролі батька у забезпеченні медичного догляду чи інших потреб дитини. Щодо інтересу дитини у збереженні звичних умов чи стабільного середовища проживання і розвитку, суд зауважує, що з 24.02.2022 по всій території України введено воєнний стан, мають місце регулярні повітряні атаки у всіх регіонах України, у деяких регіонах ведуться активні бойові дії і на сухопутній території, тому на момент цього судового розгляду можливість матері виїхати із дитиною за кордон не становить загрози розвитку дитини, а навпаки, спрямована на уникнення загрози життю і здоров`ю дитини. Крім того, питання виїзду дитини за кордон не є предметом цього судового розгляду. Тимчасові виїзди матері за кордон, під час яких батько мав можливість забрати дитину до себе, особливо в умовах повномасштабного воєнного вторгнення на територію України, не свідчать про наявність підстав для визначення місця проживання дитини із батьком. З викладених мотивів у задоволенні позову слід відмовити повністю, оскільки позивачем не доведено наявність підстав, які свідчать про те, що визначення місця проживання дитини разом із батьком відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. Згідно з статтею 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . Оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю, то судові витрати позивача слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed