Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

06 квітня 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить шлюб з відповідачкою, зареєстрований 26 квітня 2019 року Великоновосілківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, згідно актового запису № 32 розірвати, та залишити разом з ним проживати малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що 26 квітня 2019 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Від зазначеного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] , який проживає разом з ним, та перебуває повністю на його утриманні. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені з липня 2022 року. Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновлена бути не може, тому строк на примирення їм не потрібен. Окрім того між ним та відповідачкою 23 березня 2023 року було укладено нотаріальний договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. За цим договором дитина і буде у подальшому проживати разом з ним. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить шлюб розірвати, та після розірвання шлюбу залишити проживати разом з ним малолітню дитину. Судові витрати залишає за собою. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов визнає повністю, не заперечує проти розірвання шлюбу, та залишення малолітньої дитини проживати разом з позивачем. Прізвище просить залишити [PERSON] . Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 26 квітня 2019 року уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 26 квітня 2019 року (арк.с.9). Від зазначеного шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] (арк.с.10), який проживає разом з позивачем та перебуває повністю на його утриманні. 23 березня 2023 року між сторонами було укладено Договір між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, який було посвідчено нотаріусом Граждиян М.І. та зареєстровано в реєстрі за № 506 (арк.с.13,14). Відповідно до якого сторони добровільно врегулювали питання щодо місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Отже, між сторонами на момент розгляду справи відсутній спір між батьками щодо місця проживання дитини, такий позов ані позивач, ані відповідач не пред`являли, суд його не вирішував. Зазначення у резолютивній частині рішення суду такого: «Малолітнього сина, залишити проживати разом з батьком», не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини разом з батьком, оскільки суд лише констатував, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання, оскільки, як встановлено, після припинення фактичних шлюбних відносин дитина залишилася проживати разом з батьком. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть з липня 2022 року, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved