Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, просить визнати укладеним договір №6285/Л від 13.11.2018 про постачання теплової енергії в гарячій воді до об`єкту Споживача загальною опалювальною площею 29,40 метрів квадратних, за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.04.2018 між Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та [PERSON] укладено Договір оренди №Л-11098-18 нерухомого майна, згідно з п.7.1.12 якого Орендар зобов?язується самостійно і від власного імені протягом місяця з дати укладення цього договору та підписання акту приймання-передачі, укласти договори щодо надання комунальних послуг у повному обсязі з відповідними організаціями. 16.11.2018 позивач скерував для підписання два примірники договору №6285/Л від 13.11.2018 про постачання теплової енергії в гарячій воді, з проханням повернути один примірник договору, однак відповіді не поступило. 10.06.2021 отримано інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вбачається, що орендарем нежитлового приміщення площею 30,3 кв.м. за адресою : [ADDRESS] - є [PERSON] . 09.09.2021 ЛІМКП «Львівтеплоенерго» скерувало лист відповідачу з проханням з?явитися для обстеження приміщень за згаданою адресою на предмет наявності чи відсутності централізованого опалення та гарячого водопостачання 16.09.2021 о 12.00 год., однак відповіді не поступило, орендар на назначену дату не з?явився. 22.09.2021 Актом обстеження нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що система опалення приміщення під?єднана до загальнобудинкової системи. Теплову енергію в гарячій воді до приміщень за вказаною адресою постачає ЛМКП «Львівтеплоенерго». Всі приміщення, що знаходяться за цією адресою входять до загальнобудинкової системи опалення. Згідно зі ст.26 Закону України «Про електроенергетику» споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Закон України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов?язки. Аналіз цього Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акта спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Водночас ч.1 ст.19 Закону передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 ч. 3 ст. 20 Закону передбачений обов?язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Цей обов?язок відповідає зустрічному обов?язку виконавця, визначеному п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. З аналізу змісту ч.3 ст.6, ч.1 ст.630 ЦК України, ст.19 - 21 Закону вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов?язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов?язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов?язком споживача, а відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. 19, 20 Закону, ст. 24 Закону України «Про теплопостачання». Відповідач фактично споживає теплову енергію у вигляді гарячої води з метою опалення нежитлового приміщення, оскільки відповідно до ч.3 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та наказу Державного комітету України з питань житлово-комунальних послуг №76 від 17.05.2005 такі надаються безперебійно. Відповідачем не надано доказів відсутності приладів центрального опалення чи оплати за такі послуги іншим виконавцям послуг. У зв?язку з вищевикладеним укладення Договору №6285/1 від 13.11.2018 на надання житлово-комунальних послуг є обов?язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає вимогам чинного законодавства. У разі такої відмови відповідно до положень ст. 3, 6, 12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом, що містить відповідний обов?язок. Ухвалою від 22.11.2021 постановлено прийняти до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначити судове засідання для розгляду справи по суті 20.12.2021, яке неодноразово відкладалося з різних причин, востаннє на 19.06.2023. 22.03.2023 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просить відмовити Львівському міському комунальному підприємству «Львівтеплоенерго» в задоволенні позову до [PERSON] , оскільки відповідач не отримувала в 2018 році чи інших роках примірник Договору від 13.11.2018 №6285/Л, а позивачем долучено неналежні докази надсилання договору відповідачу. Крім цього, договір складений таким чином, що споживання комунальних послуг за ним здійснюється не побутовим споживачем, а підприємством, оскільки відповідно до п. 2.1 договору оренди від 06.04.2018 №Л-11098-18 об?єкт оренди відповідач буде використовувати для творчої майстерні. Відповідач є художником, членом Національної спілки художників. Орендоване приміщення є творчою майстернею відповідача, а не використовується в підприємницькій чи іншій комерційній діяльності. А тому нав?язування договору з умовами, як об?єкту комерції, а не побутовому споживачеві, є несправедливим. Також вважає, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту, оскільки у п.10.1 договору, який долучено до позову, вказано, що договір діє до 01.10.2019. Тобто, Позивач просить Суд у позові від 07.10.2021 визнати укладеним сумнівний договір, який закінчив свій термін дії на момент звернення до суду. Крім цього, до позову доданий Акт від 22.09.2021 про те, що система опалення приміщення художньої майстерні по [ADDRESS] ( [PERSON] ) під?єднана до загальнобудинкової системи, однак доступу до цього приміщення немає, тому обстеження приміщення було здійснене без самого обстеження, а також в період після закінчення дії пропонованого визнати укладеним договору. Також, до позову долучений лист представника позивача із пропозицією відповідачу прибути 16.09.2021 на складання акта, однак із самого акта є незрозумілими посади підписантів акта. Також зазначає, що відповідач визнає наявність в орендованому приміщенні батарей, але такі постійно холодні, а труби гарячого водопостачання в приміщенні відсутні. Крім цього, позивач не надав доказів того, що мережа, до якої начебто приєднане орендоване відповідачем приміщення, є мережею, яке перебуває на балансі позивача та що останній є надавачем будь-яких послуг для відповідача. В орендованому відповідачем приміщенні так холодно, що взимку вона не може займатись там будь-якою діяльністю. Ухвалою від 03.05.2023 постановлено в задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про забезпечення доказів відмовити. 29.05.2023 від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначила, що рішенням сесії Львівської обласної ради №102 «Про майно обласної комунальної власності» від 09 грудня 1998 року ЛОКП «Львівтеплоенерго» було передано у власність територіальної громади міста Львова. На 4-тій сесії 3-го скликання була підписана ухвала №118 від 21.01.1999 щодо перетворення ЛОКП «Львівтеплоенерго» на ЛМКП «Львівтеплоенерго». На підставі ухвали Львівське обласне комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» з 03.03.1999 року переіменували на Львівське міське підприємство «Львівтеплоенерго», був підписаний наказ по підприємству №56 від 03.03.1999. ЛМКП «Львівтеплоенерго» підпорядковане Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, що є представником власника територіальної громади м. Львова і є органом, до сфери управління якого входить комунальне підприємство. Основними видами діяльності ЛМКП «Львівтеплоенерго» є виробництво теплової енергії, комбіноване виробництво ТЕЦ-1 (виробництво теплової та електричної енергій), транспортування теплової енергії, постачання теплової енергії, надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб?єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Відповідно теплова мережа, якою подається теплова енергія до будинку [ADDRESS] знаходяться на балансі підприємства з інвентарним номером №4231, що підтверджується бухгалтерською відомістю та схемою теплових мереж від ТК-5 (котельня [ADDRESS] (дод.2 до договору долученого до позовної заяви). В силу положень п.1 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Позивач виконав свій обов?язок, визначений п. 3 ч. 2 ст. 21 цього Закону, підготувати зі споживачем договір з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, в той час як відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього обов?язку в укладенні договору, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст.20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Оскільки відповідачем не надано доказів відсутності системи (приладів) центрального опалення та гарячого водопостачання, актів про ненадання послуги чи оплати за такі послуги іншим виконавцям послуг, наведене свідчить про фактичне споживання відповідачем теплової енергії у вигляді гарячої води з метою опалення нежитлового приміщення. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві. Додатково зазначив, що у нежитловому приміщенні проходять труби опалення, однак магістральні, гаряче водопостачання відсутнє, а елементи опалення від`єднані, що підтверджується відповідними фотознімками приміщення, які просив долучити до матеріалів справи. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а також підтверджено в ході розгляду справи поясненнями представника відповідача, відповідач [PERSON] є орендарем нежитлового приміщення площею 30,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , на підставі Договору оренди №Л-11098-18 від 06.04.2018, строк дії якого в подальшому неодноразово продовжувався. Згідно з п.7.1.12 вказаного договору оренди Орендар зобов?язується самостійно і від власного імені протягом місяця з дати укладення цього договору та підписання акту приймання-передачі, укласти договори щодо надання комунальних послуг у повному обсязі з відповідними організаціями. 16.11.2018 позивач скерував для підписання два примірники договору №6285/Л від 13.11.2018 про постачання теплової енергії в гарячій воді, з проханням повернути один примірник договору, однак відповіді не поступило. 09.09.2021 ЛІМКП «Львівтеплоенерго» скерувало лист відповідачу з проханням з?явитися для обстеження приміщень за згаданою адресою на предмет наявності чи відсутності централізованого опалення та гарячого водопостачання 16.09.2021 о 12.00 год., однак відповіді не поступило, орендар на назначену дату не з?явився. Відповідно до ч.1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Пунктом 2 ч.1 ст.208 ЦК України передбачено, що правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за винятком випадків, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642?643 ЦК України. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання (стаття 714 ЦК України). Відповідно до ч.2, 3 ст.714 ЦК України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає зі суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладання та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. Згідно зі ст.1 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Відповідно до п.13 ч.1 ст1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач. Положеннями п.1 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на індивідуального споживача покладено обов`язок укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Зазначені положення закону конкретизовані у Законі України «Про теплопостачання» та у Правилах користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198 (далі - Правила). Так, згідно з ч.2, 3 ст.24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання; забезпечення безперешкодного доступу до власного теплового обладнання, вузлів обліку представникам теплогенеруючої чи теплопостачальної організації, за умови пред`явлення відповідного посвідчення при виконанні службових обов`язків; недопущення провадження будь-яких видів господарської діяльності в охоронних зонах теплових мереж без погодження з власником об`єкта теплопостачання. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом. Пунктом 4 Правил встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Судом встановлено, що [PERSON] не виконала своїх обов`язків, передбачених ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.24 Закону України «Про теплопостачання», перед позивачем, оскільки не уклала запропонований останнім договір на постачання теплової енергії в гарячій воді. При цьому, суд вважає необґрунтованими заперечення відповідача з тих підстав, що наявні в орендованому приміщенні батареї постійно холодні, у нежитловому приміщенні проходять труби опалення, однак магістральні, гаряче водопостачання відсутнє, а елементи опалення від`єднані, що підтверджується відповідними фотознімками приміщення, оскільки приміщення художньої майстерні є вбудованим у житловий будинок і має єдину систему централізованого опалення з житловим будинком. Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, внутрішньобудинкові системи - це мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які розміщені в межах будинку, споруди, системи протипожежного захисту. Пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку. При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункти 2.1, 2.2 наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4») Відповідно до пункту 26 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Згідно з п. 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4, по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійної діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Аналогічно і згідно з п.12 Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року № 169, після виконання робіт із відключення будівлі від ЦО та/або ГВП складається акт про відключення будівлі, в тому числі житлового будинку, від зовнішніх інженерних мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання)/постачання гарячої води (додаток 2) - по одному примірнику для власника/представника співвласників та кожного виконавця відповідної комунальної послуги, а також для оператора зовнішніх інженерних мереж або іншого суб`єкта господарювання (у разі їх залучення відповідно до пункту 10 цього розділу). Такий акт підписується усіма присутніми під час відключення сторонами: власником/представником співвласників та кожним виконавцем відповідної комунальної послуги, а також оператором зовнішніх інженерних мереж або іншим суб`єктом господарювання (у разі їх залучення). Після підписання акта виконавець відповідної комунальної послуги повідомляє власника (співвласників) про перегляд умов або розірвання договору про надання відповідної комунальної послуги. Тобто єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт, який відповідачем на підтвердження законності відключення приміщення від мереж централізованого опалення не представлено. Таким чином, позивач виконує свої зобов`язання щодо постачання теплової енергії, а відповідач, незалежно від споживання теплової енергії або відмови від її споживання, зобов`язана оплачувати постачання теплової енергії. У разі наміру споживача не отримувати теплову енергію, він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення свого приміщення від мережі централізованого опалення, однак самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для неукладання договору на відпуск теплової енергії в гарячій воді та звільнення від її оплати. Викладене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 11 листопада 2015 року (провадження № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15), а також Верховного Суду - викладеним у постанові від 08 липня 2020 року у справі №554/946/18 (провадження № 61-44416св18). Безпідставними суд вважає і посилання відповідача на те, що вона не отримувала в 2018 році чи інших роках примірник Договору від 13.11.2018 №6285/Л, оскільки позивачем представлено неналежні докази надсилання таких відповідачу цінним листом з описом вкладення. Не знайшли свого підтвердження і доводи відповідача щодо складення договору таким чином, що споживання комунальних послуг за ним здійснюється не побутовим споживачем, а підприємством, оскільки у додатках до договору вказано саме художню майстерню. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що [PERSON] , як орендар зазначеного нежитлового приміщення, ухиляється від укладання договору на умовах, запропонованих позивачем, а тому позовні вимоги ЛМКП «Львівтеплоенерго» підлягають до задоволення.

Outcome: approved