Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою, відповідно до якої прохає суд ухвалити рішення, яким визнати, що розмір часток у праві спільної сумісної власності загальною площею 0,0984 га, кадастровий номер 5310436500:12:004:0624, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування якої: [ADDRESS] є рівними та становлять по частки кожному за [PERSON] та померлою [INFO] [PERSON] ; визнати право власності в порядку спадкування за законом за [PERSON] після смерті [INFO] [PERSON] на частку земельної ділянки загальною площею 0,0984 га, кадастровий номер 5310436500:12:004:0624, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування якої: [ADDRESS] ; визнати право власності за [PERSON] на частку земельної ділянки загальною площею 0,0984 га, кадастровий номер 5310436500:12:004:0624, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка), місце розташування якої: [ADDRESS] . Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] , подав до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округа Полтавської області Спірідович Н.В. заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] дружини, [PERSON] , прийняв відповідно до своєчасно поданої заяви про прийняття спадщини 12 травня 2022 року за № 136. Спадкова справа заведена [PERSON] , приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області 15 жовтня 2019 року за № 102-2019. Факт смерті [PERSON] нотаріусом було перевірено на підставі поданого оригіналу свідоцтва про смерть. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину не має. Згідно рішення про передачу земельних ділянок у власність громадянам та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності земельна ділянка площею 0,0984 га, кадастровий номер 5310436500:12:004:0624, місце розташування якої [ADDRESS] передана та належить [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності . Що до майна померлої а саме житлового будинку з господарськими будівлями [PERSON] 30.11.2022 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS] , а також 30.11.2022 року отримав свідоцтво про право власності на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] (спільне майно у праві спільної сумісної власності на майно,набуте подружжями за час шлюбу). 30.11.2022 року позивач [PERSON] отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії а саме - [PERSON] , приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] , на частку земельної ділянки загальною площею 0,0984 га, кадастровий номер 5310436500:12:004:0624, місце розташування якої [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON] . Таким чином частка померлої, [PERSON] , не визначена, що унеможливлює видати свідоцтво про право на спадщину.(постанову про відмову вчиненні нотаріальної дії додаю). Враховуючи вищезазначене, позивач [PERSON] вважає за можливе визнати за ним на майно померлої [INFO] [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,0984 га, кадастровий номер 5310436500:12:004:0624, місце розташування якої [ADDRESS] . Другим позивачем [PERSON] зазначено, що 20.03.2023 року вона звернулась до [PERSON] , приватного нотаріусу Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області з правовстановлюючими документами на належну мені частку будинку згідно договору купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку та документи на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з питанням що до продажі належного їй майна за вищевказаною адресою. При перевірці нотаріусом правовстановлюючих документів нотаріус пояснила що не може вчинити правочин що до купівлі продажу а саме земельної ділянки так як земельна ділянка загальною площею 0,0984 га, кадастровий номер 5310436500:12:004:0624, місце розташування якої [ADDRESS] , що належить померлій [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності частка якої у спільній власності і частки не виділені. В даному випадку порушуються всі права [PERSON] як власника нерухомого майна. Тому вона вимушена звернутись до суду за захистом свої прав, а саме визнати право власності на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,0984 га, кадастровий номер 5310436500:12:004:0624, місце розташування якої [ADDRESS] . Враховуючи вищезазначене, вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,0984 га, кадастровий номер 5310436500:12:004:0624, місце розташування якої [ADDRESS] . Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17.04.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначенням підготовчого засідання. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.05.2023 закрито підготовче засідання у цивільній справі та призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивачів адвокат Возний С.В. в судовому засідання просив суд задовольнити позов в повному обсязі, з підстав зазначених у ньому. Представник відповідача Кременчуцької міської ради Коробов Д.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву, в якій просить ухвалити рішення враховуючи норми діючого законодавства та розглянути справу без його участі. Третя особа приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Спірідович Н.В. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надіслала до суду заяву, в якій просить цивільну справу розглянути без її участі, рішення винести на розсуд суду. Суд враховуючи думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані сторонами докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у зв`язку з наступним. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч. 1 ст. 5 ЦПК України\~визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин другої та третьої\~статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Як вбачається із Витягу з Рішення від 25.05.2021 про передачу земельних ділянок у власність громадянам, Кременчуцька міська рада вирішила: передати [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) та [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) у спільну сумісну власність земельну ділянку (кадастровий номер 5310436500:12:004:0624) площею 984 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код КВЦПЗ В 02.01) по [ADDRESS] . В інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 327061280 від 27.03.2023 земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . З договору купівлі-продажу від 11.10.2019, посвідченого приватним нотаріусом Пробатюк Ю.М. та зареєстровано в реєстрі за № 753, вбачається, що [PERSON] продала, а [PERSON] прийняла у власність 1/2 частку житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1845913465 від 11.10.2019 [PERSON] є власником в спільній частковій власності 1/2 частки житлового будинок загальною площею 62,1 кв.м., житлова площа 27 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту від 16.03.2021 на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (інвентаризаційна справа № 952) замовниками є [PERSON] (розмір частки власності 1/2) та [PERSON] (розмір частки власності 1/2). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 4054, згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 30.11.2022 [PERSON] , [INFO] є спадкоємцем 1/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] , що в цілому складається з житлового будинку літ. «А,а,а1», житловою площею 27 кв.м., загальною площею 62,1 кв.м., погреба літ. «Е», погреба літ. «Лп», гаража літ. «Ж», літньої кухні літ. «З», сараю літ. «Н», вбиральні літ. «О», душу літ. «П», колодязя літ. «К», розташованих на земельній ділянці приватної власності, загальною площею 0,0984 га, кадастровий номер 5310436500:12:004:0624, після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 316408277 від 30.11.2022 житловий будинок загальною площею 62,1 кв.м., житлова площа 27 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , розмір частки 1/4. Як вбачається із копії свідоцтва про право власності від 30.11.2022 [PERSON] є пережившим чоловіком [PERSON] , яка померла [INFO] , та якому належить 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу. Спільне сумісне майно подружжя, право власності на яке в указаній частці посвідчується цим свідоцтвом складається з: 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] . Зі звіту про експерту грошову оцінку від 23.03.2023 ринкова вартість об`єкта оцінки земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 0,0984 га, кадастровий номер 5310436500:12:004:0624, становить 30342,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також слід зазначити, що згідно із ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Зокрема, зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та якою передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду. Приписами частин 1 та 2 статті 372 Цивільного кодексу України встановлена презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності, а саме вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до положень п. 12 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Згідно із частиною 4 статті 86 Земельного кодексу України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Відповідно до положень статті 89 Земельного кодексу України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Крім того, згідно із пунктом «г» частини 1 статті 87 Земельного кодексу України, право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Згідно із ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Як встановлено в судовому засідання та підтверджується доказами, земельна ділянка площею 984 кв.м. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належала [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Таким чином, суд дійшов висновку, що розміри часток у праві спільної сумісної власності співвласників вище вказаної земельної ділянки необхідно визначити рівними, та такими, що становлять по 1/2 частки кожного. Судом встановлено, що [PERSON] постановою (вих. № 467/02-31 від 30.11.2022) приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Спірідович Н.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що частка (земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] ) [PERSON] не визначена, що унеможливлює видати свідоцтво про право на спадщину. Позивач [PERSON] , як чоловік померлої є спадкоємцем першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України. Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1226 ЦК України встановлено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до приписів ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як вбачається із\~статті 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.\~1220, ч. 3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Тлумачення вказаних норм свідчить, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного суду від 14 серпня 2019 року по справі N 523/3522/16-ц, та в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України враховується при прийнятті рішення по справі. Отже, задовольняючи позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом за ним, суд враховує, що відсутність визначеності частки земельної ділянки у померлої, не є перешкодою для реалізації позивачем права на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який проживав разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини і вважається таким, що фактично прийняв спадщину як єдиний спадкоємець, оскільки виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спільне сумісне майно та не здійснив державну реєстрацію права. Тобто у [PERSON] не анульоване право на спадщину, яку він фактично прийняв. Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачами відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. А відтак, як позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved