Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

11 серпня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором б/н у розмірі 41445,65 грн та судові витрати по справі. Позов обґрунтовано тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 01 вересня 2011 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 11 липня 2021 року має заборгованість 41445,65 грн, яка складається з наступного: 38252,67 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 38252,67 грн - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 3192,98 грн - заборгованість за простроченими відсотками. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідачка просила розглядати справу без її участі, заперечувала проти задоволення позовних вимог. Від представника відповідачки до суду надійшов відзив, в якому останній заперечував проти задоволення позовних вимог. Вказав, що у відповідачки відсутня заборгованість перед позивачем, оскільки відповідачка погасила заборгованість перед останнім у сумі, яка переважає суму кредитних коштів, надану банком. Також зазначив, що не погоджується з розрахунком заборгованості, оскільки останній не містить обчислення, порядок нарахування суми тіла кредиту, а також не погоджено між сторонами процентну ставку за користування кредитом, комісій, пені та штрафів. Натомість банк так в тіло кредиту включив відсотки, погашені за рахунок кредиту, хоча відповідачка погашала саме заборгованість за наданим кредитом. Також зауважив на тому, що кредитний ліміт було неодноразово збільшено, проте позивачем не зазначено та не надано суду доказів на підтвердження, яким саме чином відповідачка замовила послуги щодо збільшення кредитного ліміту. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01 вересня 2011 року відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. У вказаній заяві зазначено, що вона разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають Договір про надання банківських послуг. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № б/н від 01 вересня 2011 року, станом на 11 липня 2021 року заборгованість за кредитним договором становить 41445,65 грн, яка складається з наступного: 38252,67 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 38252,67 грн - заборгованості за простроченим тілом кредиту; 3192,98 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд погоджується з доводами представника відповідача, зазначеними ним у відзиві. Так, останній вказав, що не погоджується з розрахунком заборгованості, оскільки останній не містить обчислення, порядок нарахування суми тіла кредиту, а також не погоджено між сторонами процентну ставку за користування кредитом, комісій, пені та штрафів. Так, згідно правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, «в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача www.privatbank.ua, неодноразово змінювалися самим AT КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Правила надання банківських послуг та тарифи мають мінливий характер, тому визначити яка саме редакція правил та тарифів діяла на момент підписання заяви є неможливим. Надані позивачем правила надання банківських послуг ІІриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Наслідком недодержання письмової форми кредитного договору є неможливість погодження ціни договору. У вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду викладено висновок про те, що витяг з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", "Універсальна 30 днів пільгового періоду" та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПривагБанку ресурс: архів умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, не можна розцінювати як частину кредитного договору, шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Неповідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, покладає на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. При отриманні кредитної картки клієнти банку підписують лише один документ - заявку на приєднання до умов публічної оферти надання банківських послуг, з якими банк їх не ознайомлює, зокрема із застосуванням послуги "миттєва розстрочка". Як наслідок, Велика Палата Верховного Суду у постанові по справі № 342/180/17 вказує, що банк не має права нараховувати та стягувати зі своїх клієнтів проценти та пеню за виданими кредитними картками, а лише суму виданого кредиту у вигляді використаного кредитного ліміту картки». Отже, в даному випадку суд приходить до висновку, що оскільки, дійсно, підписана відповідачкою анкета-заява на отримання кредиту не містить жодних відомостей про процентну ставку, стягнення пені, штрафу чи неустойки за користування кредитом, посилання позивача виключно на додаткові формуляри, викладені на веб-сайті останнього, проте не підписані відповідачкою, не можуть вважатися такими, що є погодженими між сторонами відносно зазначеного вище. Крім того, представник відповідачки зазначає, що зміна кредитного ліміту, про що зазначено в позовній заяві, є незаконною, оскільки відповідачка не надавала згоду на зміну кредитного ліміту та не ознайомлювалася з умовами його зміни, що підтверджується відсутністю підпису відповідачки щодо погодження даного або будь-якими іншими доказами по справі. Тобто, зміна кредитного ліміту була застосована без відома, згоди та волевиявлення відповідачки, тому це є неправомірними діями з боку позивача, що відповідно позиції Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, є незаконним і неправомірним. Відтак, банк в односторонньому порядку змінив умови кредитного договору, про що не повідомив відповідачку. Таким чином суд приходить до висновку, що і посилання представника відповідача ще й на те, що у відповідачки відсутня заборгованість перед позивачем, оскільки відповідачка погасила заборгованість перед останнім у сумі, яка значно переважає суму коштів, надану банком, є обґрунтованим з боку представника відповідачки на підставі всього вищевикладеного. Зазначене вбачається знаданої позивачем роздруківки руху коштів по рахунку відповідача. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, беручи до уваги встановлені по справі обставини, звертаючи увагу на досліджені на їх підтвердження докази, зважаючи на доведеність з боку представника відповідачки викладених ним у відзиві доводів та

Outcome: approved