Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 23.10.2013 року стягуються аліменти щомісячно з [PERSON] на утримання їхньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 400,00 гривень, починаючи з 26.06.2013 року до досягнення дитиною повноліття, на користь матері [PERSON] . Позивачка з донькою є внутрішньо-переміщеними особами відповідно до довідки від 15.04.2022р. №1233-7000691621, власне житло за зареєстрованим місцем проживання [ADDRESS] зруйноване внаслідок бойових дій. Той розмір аліментів, який сплачує відповідач не забезпечує належне матеріальне утримання та фізичний розвиток дитини та є значно нижчим від мінімальної межі передбаченої законом. Відповідач є здоровою працездатною особою, нікого на утриманні не має, а тому має можливість та зобов`язаний надавати кошти на утримання дитини у більшому розмірі. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, присуджених до стягнення за попереднім рішенням суду, з твердої грошової суми у розмірі 400,00 грн. на 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала заяву до суду, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином у відповідності до ч. 10 ст.187ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, за згодою позивача, вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, не подав відзив. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані докази в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 23.10.2013 з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти в твердій сумі щомісячно в розмірі 400,00 гривень на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи з 26.06.2013 року і до досягнення дитиною повноліття, на користь матері [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-10). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18 березня 2015 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] , після укладення шлюбу прізвище позивача « [PERSON] » (а.с. 7). Позивач з донькою є внутрішньо-переміщеними особами відповідно до довідки від 15.04.2022р. №1233-7000691621 (а.с. 12). Відповідно довідки виконавчого комітету Софіївської селищної ради №517 від 24 березня 2023 року [PERSON] проживає на території [ADDRESS] (без реєстрації) разом із донькою [PERSON] , 2011 р.н. та сином - [PERSON] , 2015 р.н. (а.с. 13). У позові зазначено, що відповідач є здоровою працездатною особою, нікого на утриманні не має. Дана обставина відповідачем не спростована. Як вбачається з довідки про склад сім`ї спільна дитина сторін проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Згідно з ч.ч. 1-3 ст.181 та ст.183 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При цьому, відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Пленумом Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року, в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано роз`яснення, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Аналогічна правова позиція викладена у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно з правовою позицією Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року, яка викладена у справі за №143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своєї дитини, передбаченого ст. 141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, у відповідності до ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВРУ від 27 лютого 1991 року. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. З врахуванням вимог статей 182, 184 СК України, обставин встановлених під час судового розгляду, вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, суд враховує матеріальній стан сторін, стан здоров`я відповідача, пріоритет як найкращих інтересів дитини, її право на належний рівень життя, а також, що розмір аліментів має бути достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, у той час як тверда грошова сума 400,00 грн. аліментів є значно меншою, ніж мінімально встановлений законодавством розмір аліментів у частці на одну дитину, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини повинен бути встановлений в розмірі 1/4 частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів є справедливим та таким, що сприятиме фізичному, духовному і моральному розвитку дітей. Крім цього, відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти, присуджені відповідно до вимог ст. 192 СК України сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а не з моменту подання позову до суду, тому стягнення аліментів у новому розмірі необхідно розпочати з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Outcome: approved