Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 04 січня 2022 року в м. Дніпрі на просп. Свободи біля буд. 82 в районі е/о №346 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Mercedes-Benz 814», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу на дату дорожньо-транспортної пригоди застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» (поліс ОСЦПВВНТЗ №ЕР/205793327) та транспортного засобу «Nissan Qashqai», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Зазначає, що вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2022 року, а в результаті пригоди було пошкоджено її автомобіль, чим завдані матеріальні збитки. Вказує, що 10 січня 2022 року її представник звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, заявою про виплату страхового відшкодування на рахунок СТО ФОП [PERSON] , заявою від [PERSON] про анулювання попередньо написаних заяв [PERSON] , та надав весь необхідний пакет документів. Вказує, що 04 травня 2022 року страховик виплатив страхове відшкодування у розмірі 47\~302,59 грн. без узгодження такого розміру з нею та не ознайомив її зі звітом ТОВ «СЗУ Україна» №17880 від 02 травня 2022 року. Зазначає, що представник ТОВ «СЗУ Україна» пошкоджений транспортний засіб не оглядав, а представником страховика, що здійснював особистий огляд автомобіля був аварійний комісар [PERSON] . Вказує, що вона через свого представника звернулась до судового експерта Дроздова Ю.В. для встановлення розміру збитку заподіяного в результаті пошкодження автомобіля, який особисто оглядав транспортний засіб та склав висновок №0702/22 від 02 лютого 2022 року, згідно якого вартість матеріального збитку складає 74\~938,26 грн. Зазначає, що умовами договору страхування №ЕР/205793327 цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу «Mercedes-Benz 814», державний реєстраційний номер [NUMBER] , передбачено франшизу 2\~600 грн., яка підлягає стягненню з [PERSON] . У зв`язку з чим вона звернулась до суду з цією позовною заявою, в якій просила стягнути на її користь з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» страхове відшкодування в розмірі 25\~036,17 грн. та витрати на оплату послуг експерта в розмірі 2\~120 грн.; стягнути з [PERSON] франшизу в розмірі 2\~600 грн.; а також стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» судовий збір у розмірі 992,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6\~000 грн. 22 серпня 2023 року ухвалами судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування у Державної податкової служби України реєстраційного номера облікової картки платника податків [PERSON] , [INFO] . Від представника\~відповідача ПрАТ\~«СК «Євроінс\~Україна» 29\~вересня 2022\~року судом\~було отримано\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~він просив\~відмовити в\~задоволенні позовних\~вимог у\~повному обсязі.\~В обґрунтування\~зазначив,\~що 08\~вересня 2021\~року між ПрАТ «СК\~«Євроінс Україна»\~та ТОВ\~«БАР-КОМ»\~був укладений\~договір ОСЦПВВНТЗ №ЕР/205793327, а забезпеченим транспортним засобом виступає «Mercedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER] . Зазначає, що 14 січня 2022 року [PERSON] , в інтересах [PERSON] , звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 04 січня 2022 року в м. Дніпрі на просп. Свободи в районі е/о №346, за участю транспортних засобів «Nissan Qashqai», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та «Mercedes-Benz», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , а також із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок пошкодження транспортного засобу «Nissan Qashqai». Вказує, що 24 січня 2022 року уповноваженою особою ПрАТ «СК «Євроінс Україна» був проведений огляд пошкодженого автомобіля «Nissan Qashqai», та складено акт огляду транспортного засобу. На підставі проведеного огляду автомобіля за заявою ПрАТ «СК «Євроінс Україна» було підготовлено Звіт №17880 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 02 травня 2022 року щодо вищезазначеного транспортного засобу, відповідно до якого вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ на запасні частини становить 49\~902,59 грн. Зазначає, що 04 травня 2022 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» було прийнято рішення про виплату [PERSON] страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль у розмірі 47\~302,59 грн., затверджено страховий акт 45666/1/2022 від 04 травня 2022 року, та перераховано на реквізити позивача суму страхого відшкодування. Щодо твердження позивача про необхідність визначення розміру страхового відшкодування на підставі висновку №0702/22 від 02 лютого 2022 року, проведеного [PERSON] , зазначає, що оскільки ПрАТ «СК «Євроінс Україна» направляло уповноважену особу до місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу, яким було його оглянуто та зауважень щодо повноти складених актів огляду пошкодженого транспортного засобу від потерпілої особи не надходило, то немає правових підстав у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» для застосовування вищезазначеного висновку експерта при визначенні розміру страхового відшкодування. Зазначає, що висновок експерта проведений з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів та ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оскільки на думку ПрАТ «СК «Євроінс Україна» при проведенні оцінки вартості збитку завданого транспортному засобу була необхідність їх залучення і саме їх присутність при огляді дала б змогу усунути протиріччя, які виникли при розрахунку розміру матеріального збитку, проте позивачем та судовим експертом не було повідомлено ПрАТ «СК «Євроінс Україна» про час та місце огляду пошкодженого автомобіля, що ставить під сумнів об`єктивність і неупередженість проведеного експертного товарознавчого дослідження. 20 жовтня 2022 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільної справи у розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Представником позивача було направлено до суду відповідь на відзив, в якому він просив задовольнити позов у повному обсязі, в обґрунтування зазначивши, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» не виконав вимоги п. 34.2 ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (в редакції, що діяла на момент ДТП), оскільки ПрАТ «СК «Євроінс Україна» не направила свого повноважного представника для огляду, а страхове відшкодування визначено на підставі звіту оцінювача [PERSON] ТОВ «СЗУ Україна», який не оглядав автомобіль, а на огляд автомобіля з`явився [PERSON] , який не надав документів на підтвердження його повноважень діяти від імені та в інтересах ПрАТ «СК «Євроінс Україна», і таких документів не долучено і до відзиву на позов, а з відомої позивачу інформації [PERSON] є аварійним комісаром, а не представником чи експертом. Вказує, що звіт оцінювача [PERSON] має суттєві недоліки, оскільки: в порушення п. 5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів оцінювач пошкоджений автомобіль не оглядав, а склав звіт на підставі акту огляду і фотографій, що були зроблені іншою особою; до звіту не долучено фотографії пошкодженого автомобіля в порушення пп. «с» п. 4.4. Методики; до звіту не долучено протокол огляду, складений [PERSON] ; ремонтна калькуляція є неповною, оскільки відсутня 3-тя сторінка; у надісланому звіті відсутні сторінки 2, 4; не долучено документів на підтвердження кваліфікації оцінювача [PERSON] на проведення оцінки. Зазначає, що оскільки страховик не направив повноважного представника для огляду, то висновок експерта Дроздова Ю.В. №0702/22 від 02 лютого 2022 року, складений на замовлення позивача, є належним доказом розміру матеріального збитку заподіяного позивачу. Зазначає, що ліміт страхової відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну становить 130\~000 грн., тому покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах ліміту відповідальності страховика на страхувальника суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. 17 листопада 2022 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська задоволено клопотання представника позивача про призначення судової транспортно-товарознавчої експертизи без огляду об`єкта дослідження автомобіля марки «Nissan Qashqai», державний реєстраційний номер [NUMBER] , за матеріалами цивільної справи №205/5260/22 за вихідними даними висновку №0702/22 від 02 лютого 2022 року, проведення якої доручено експертам «Дніпропетровського науково-дослідному інституту судових експертиз», та зупинено провадження у справі до закінчення проведення судової експертизи. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2023 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 15 травня 2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська закрито підготовче провадження у справі та призначеного справу до судового розгляду по суті. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності і відсутності позивача, та просив задовольнити позовні вимоги позивача з врахуванням висновку судової експертизи та стягнути з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь позивача судові витрати понесені позивачем за проведення судової експертизи у розмірі 7\~550,80 грн. Представник відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» у судове засідання не з`явився, на підставі ст. 128 ЦПК України повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив та не надав клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі, лише направив до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча на підставі ст. ст. 128, 130 ЦПК України повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить конверт, що повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», також виклик відповідача здійснювався шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, однак заперечень суду не надав, а також про причини неявки суд не повідомив та не надав клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі відповідачів відповідно до ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2022 року [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. Зі змісту вищезазначеної постанови судом встановлено, що [PERSON] , 04 січня 2022 року о 18 годині 45 хвилин в м. Дніпрі на пр. Свободи, 82, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Nissan Qashqai», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , яка зупинилася попереду. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди спричинена матеріальна шкода. Приписами ч. 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, а тому фактичні обставини встановлені постановою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 23 березня 2022 року є преюдиційними і доведенню не підлягають. Матеріалами справи підтверджено, що поліс №ЕР/205793327 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів був чинним на дату дорожньо-транспортної пригоди (04 січня 2022 року) та вбачається, що страховиком є ПрАТ «СК «Євроінс Україна», а забезпеченим транспортним засобом є «Mercedes-Benz 814», державний номер транспортного засобу [NUMBER] (а. с. 17). Також судом встановлено, що 11 січня 2022 року представником [PERSON] [PERSON] було направлено засобами поштового зв`язку «Укрпошта» на адресу ПрАТ «СК «Євроінс Україна» заяву про страхове відшкодування, та повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про анулювання всіх попередніх заяв [PERSON] від 10 січня 2022 року (а. с. 10-14). Відповідно до наявного в матеріалах справи висновку експерта №0702/22 товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ, складеного 02 лютого 2022 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобіля «Nissan Qashqai», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , складає 74\~938,76 грн. (а. с. 19-53). Також згідно з наявною в матеріалах справи копією протоколу огляду транспортного засобу «Nissan Qashqai», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , від 24 січня 2022, його було складено [PERSON] та за участі [PERSON] (а. с. 61-62). Матеріалами справи\~також підтверджено,\~що відповідно\~до копії\~Звіту ТОВ\~«СЗУ Україна» №17880 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, складеного оцінювачем [PERSON] 02 травня 2022 року із зазначенням дати оцінки 04 січня 2022 року, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Nissan Qashqai», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , внаслідок його пошкодження за станом на дату оцінки становить 49\~902,59 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування) (а. с. 101-103). Крім того, згідно з копіями розрахунку суми страхового відшкодування №00000005665 від 02 травня 2022 року та страхового акту №45666/1/2022 від 04 травня 2022 року, розмір страхового відшкодування визначено ПрАТ «СК «Євроінс Україна» в розмірі 47 302,59 грн. (а. с. 99-100). Перерахування коштів в рахунок грошового відшкодування в розмірі 47\~302,59 грн., згідно Акту №45666/1/2022 від 04 травня 2022 року, підтверджено долученим стороною позивача до матеріалів справи платіжним дорученням №1894 (а. с. 55). Відповідно до висновку №7210-22 по результатам проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи по цивільній справі №205/5260/22, складеного 24 березня 2022 року, вартість матеріального збитку станом на 04 січня 2022 року, заподіяного [PERSON] , як власнику автомобіля «Nissan Qashqai», державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04 січня 2022 року, з врахуванням вихідних даних копії висновку експерта №0702/22 від 02 лютого 2022 року, складеного судовим експертом Дроздовим Ю.В., складала 76\~062,03 грн., а вартість матеріального збитку станом на 04 січня 2022 року, заподіяного [PERSON] , як власнику автомобіля «Nissan Qashqai», державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04 січня 2022 року, з врахуванням вихідних даних копії Звіту №17880 від 02 травня 2022 року, складеного [PERSON] , складала 52 416,66 грн. (а. с. 141-164). Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктами 5, 6 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Статтею 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених у ст. 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Статтею 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності вказаний Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Так, згідно із п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до змісту ст. 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Пунктами 34.1. 34.4. статті 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на дату спірних правовідносин) передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти. За змістом п. 35.1. статті 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися, у тому числі зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують. Згідно із п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у т.ч. шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року, прийнятій за результатами розгляду справи №914/881/17, звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України». Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. Відповідно до ст.11 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки. Отже, виходячи з вищевикладених норм, складанню звіту про оцінку розміру збитків, в будь-якому випадку, передує ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19 грудня 2019 року у справі №211/2171/15; від 01 жовтня 2020 року у справі №2-2394/10; від 15 жовтня 2020 року у справі №917/628/17. Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Отже,\~наданий позивачем\~Звіт ТОВ\~«СЗУ Україна»\~№17880,\~складений 02\~травня 2022\~року оцінювачем\~ [PERSON] ,\~при тому,\~що з\~матеріалів справи\~встановлено,\~що 24\~січня 2022\~року огляд\~транспортного засобу «Nissan Qashqai», державний реєстраційний номер [NUMBER] , та складання протоколу огляду транспортного засобу № [NUMBER] здійснював [PERSON] , але жодних доказів його повноважень на представництво ПрАТ «СК «Євроінс Україна» суду не було надано, та в матеріалах справи відсутній акт/протокол огляду транспортного засобу безпосередньо [PERSON] . Крім того, Звіт ТОВ «СЗУ Україна» №17880 на ст. 3 (а. с. 102) містить посилання, що особисто оцінювачем огляд КТЗ не проводився та використано матеріали з огляду спеціаліста. При цьому, відсутні будь-які конкретні посилання на перелік таких матеріалів та вказівку на дані спеціаліста, який проводив такий огляд, тобто незрозуміло, якими саме вихідними даними керувався оцінювач при складанні вищезазначеного Звіту, який слугував для розрахунку розміру матеріального збитку. Пунктом 4.4.\~Методики товарознавчої\~експертизи та\~оцінки колісних\~транспортних засобів\~затвердженої наказом\~Міністерства юстиції\~України,\~Фонду державного\~майна України\~24\~листопада 2003\~року №142/5/2092\~(в\~редакції на\~момент спірних\~правовідносин)\~передбачено,\~що у\~звіті (акті)\~або висновку\~експерта (експертного\~дослідження)\~про оцінку\~КТЗ зазначається\~така інформація: а)\~повне найменування\~суб`єкта\~оціночної діяльності,\~його місцезнаходження,\~телефон (факс),\~номер та\~термін дії\~сертифіката суб`єкта\~оціночної діяльності; б)\~дата надходження\~матеріалів для\~оцінки і\~дата підписання\~звіту (акта),\~висновку; в)\~найменування юридичної\~особи або\~прізвище,\~ім`я,\~по батькові\~фізичної особи,\~яка призначила\~(замовила)\~оцінку КТЗ; г)\~питання (завдання),\~що поставлені\~перед оцінювачем\~(експертом)\~(мета\~оцінки); ґ)\~назва об`єкта\~(об`єктів),\~представленого для\~оцінки; д)\~найменування юридичної\~особи (прізвище,\~ім`я,\~по батькові\~фізичної особи),\~місцезнаходження (місце\~проживання)\~власника майна\~та його\~майнові права\~на КТЗ; е)\~відомості про\~фізичну особу,\~що здійснює\~оцінку КТЗ:\~посада,\~прізвище,\~ім`я,\~по батькові,\~освіта,\~спеціальності (загальна\~й оціночна\~за напрямом\~програми базової\~підготовки),\~стаж роботи\~за цими\~спеціальностями,\~учений ступінь\~і вчене\~звання (за\~наявності),\~номер,\~дата видачі\~кваліфікаційного свідоцтва\~та посвідчення\~про підвищення\~кваліфікації; є)\~інформація,\~що має\~значення для\~виконання оцінки,\~з посиланням\~на джерела\~її отримання; ж)\~клопотання оцінювача,\~експерта про\~надання додаткових\~матеріалів,\~результати їх\~розгляду (якщо\~це мало\~місце); з)\~перелік використаних\~довідкових джерел\~інформації,\~літератури із\~зазначенням основних\~бібліографічних даних\~(найменування,\~автори,\~місце та\~рік видання); и)\~дані про\~час та\~місце проведення\~огляду КТЗ\~оцінювачем (експертом); і)\~відомості про\~осіб,\~які брали\~участь в\~огляді об`єкта\~оцінки,\~якщо їх\~участь обумовлена\~призначенням оцінки\~або договором\~про виконання\~оцінки; ї)\~ідентифікаційні дані\~КТЗ відповідно\~до свідоцтва\~про реєстрацію\~транспортного засобу\~(технічного\~паспорта)\~або з\~копій цих\~документів; й)\~показання одометра\~(тахографа)\~КТЗ або\~лічильника мотогодин\~(за\~наявності); к)\~результати візуального\~огляду щодо\~відповідності (невідповідності)\~номерів кузова,\~шасі,\~інших складових\~частин записам\~у свідоцтві\~про реєстрацію\~транспортного засобу\~(технічному\~паспорті)\~або в\~інших документах; л)\~відомості про\~комплектність та\~укомплектованість КТЗ; м)\~відомості про\~склад оновлених\~складників КТЗ,\~інформаційні ознаки\~виконаного відновлювального\~ремонту,\~інші обставини,\~які мають\~значення для\~розв`язання\~поставлених питань; н)\~відомості про\~виявлені під\~час огляду\~дефекти,\~пошкодження,\~а також\~обґрунтування засобів\~і обсягу\~відновлювальних робіт\~з їх\~усунення чи\~інших способів\~урахування дефектів; о)\~перелік обмежень\~щодо застосування\~результатів оцінки\~та припущення,\~у межах\~яких проводилася\~оцінка; п)\~викладення змісту\~використаних методичних\~підходів,\~методів,\~оціночних процедур\~та відповідних\~розрахунків; р)\~висновок про\~вартість майна\~або висновок\~про результати\~автотоварознавчої експертизи\~(експертного\~дослідження); с) додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження. Відповідно до п. 5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (в редакції на момент спірних правовідносин) технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) являє собою початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження. Враховуючи вищевикладене, Звіт ТОВ «СЗУ Україна» №17880, складений 02 травня 2022 року оцінювачем [PERSON] , суд не бере до уваги, оскільки: оцінювач всупереч вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, особисто не оглядав пошкоджений транспортний засіб; ПрАТ «СК «Євроінс Україна» долучила до матеріалів справи Звіт без фотографічних зображень та акту огляду транспортного засобу, а тому вказаний звіт не може бути доказом обґрунтованості розміру сплаченої суми (страхового відшкодування) з огляду на порушення процедури проведення оцінки збитків. Крім того, суд звертає увагу, що сума страхового відшкодування не була погоджена з позивачем, на чому наполягає сторона позивача та не було спростовано відповідачем ПрАТ «СК «Євроінс Україна», а тому в розумінні ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», необхідним є замовлення і проведення саме експертизи, висновок якої є належним доказом на підтвердження розміру спричинених збитків у правовідносинах пов`язаних з відшкодуванням шкоди. Пунктом 34.4. статті 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на дату спірних правовідносин) встановлено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти. Згідно зі змістом наданого позивачем висновку експерта №0702/22 товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ, складеного 02 лютого 2022 року на замовлення представника по довіреності власника транспортного засобу [PERSON] , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобіля «Nissan Qashqai», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , складає 74 938,76 грн. Крім того, зазначений висновок було складено експертом, який проводив огляд пошкодженого транспортного засобу 24 січня 2022 року. З приводу вищезазначеного висновку суд зазначає, що стороною відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» не було належним чином обґрунтовано свої аргументи щодо невідповідності зазначеного висновку вимогам Закону, а саме посилання на відсутність виклику представника страховика не є підставою для висновку щодо неможливості брати до уваги дані зазначеного висновку. Отже, надані відповідачем - ПрАТ «СК «Євроінс Україна» Звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №17880 та наданий позивачем висновок експерта №0702/22 товарознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ, містять суттєві розбіжності щодо розміру збитку, заподіяного внаслідок пошкодження транспортного засобу позивача. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06 липня 2018 року у справі №924/675/17, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Верховний Суд дійшов висновку, що звіт про оцінку транспортного засобу лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення ТЗ. Так, за клопотанням представника позивача судом призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу, за результатами якої судовим експертом Кравченком О.Г. 24 березня 2023 року було складено висновок №7210-22, відповідно до змісту якого встановлено, що вартість матеріального збитку станом на 04 січня 2022 року, заподіяного [PERSON] , як власнику автомобіля «Nissan Qashqai», державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04 січня 2022 року, з врахуванням вихідних даних копії висновку експерта №0702/22 від 02 лютого 2022 року, складеного судовим експертом Дроздовим Ю.В., складала 76062,03 грн., а вартість матеріального збитку станом на 04 січня 2022 року, заподіяного [PERSON] , як власнику автомобіля «Nissan Qashqai», державний реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04 січня 2022 року, з врахуванням вихідних даних копії Звіту №17880 від 02 травня 2022 року, складеного [PERSON] , складала 52 416,66 грн. Отже, з урахуванням всіх обставин справи та беручи до уваги встановлені судом підстави для відмови у прийнятті в якості доказу Звіту ТОВ «СЗУ Україна» №17880, складеного 02 травня 2022 року оцінювачем [PERSON] , суд вважає за необхідне врахувати наявний висновок судової транспортно-товарознавчої експертизи щодо розміру матеріального збитку, який зроблений судовим експертом з врахуванням вихідних даних копії висновку експерта №0702/22 від 02 лютого 2022 року, складеного судовим експертом Дроздовим Ю.В., який складає 76 062,03 грн. Також судом встановлено, що ПрАТ «СК «Євроінс Україна» було сплачено страхове відшкодування в сумі 47\~302,59 грн. Враховуючи право позивача на відшкодування шкоди, а також приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи було встановлено судом та доведено позивачем спричинення шкоди саме [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на підставі полісу ОСЦПВВНТЗ №ЕР/205793327, суд дійшов висновку про стягнення з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» суму недоплаченого страхового відшкодування з урахуванням висновку №7210-22 по результатам проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі №205/5260/22. Крім того, суд зазначає, що в цьому випадку матеріальний збиток у загальному розмірі 76062,03 грн. не перевищує ліміт страхової виплати згідно полісу ОСЦПВВНТЗ №ЕР/205793327, тобто заявлений в межах ліміту відповідальності Стаховика. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. При вирішені справи судом також враховуються приписи ст. 12 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих; страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту; франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується. Як вбачається з матеріалів справи, франшиза згідно полісу ОСЦПВВНТЗ №ЕР/205793327 складає 2\~600 грн. Судом встановлено, що розмір недоплаченого страхового відшкодування на користь позивача з урахуванням висновку №7210-22 по результатам проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у цивільній справі №205/5260/22, становить 26\~159,44 грн. ((76 062,03 грн. - 47 302,59 грн.) 2\~600 грн.). З приводу\~вищезазначеного суд\~зазначає,\~що позивачем\~у своїй\~позовній заяві\~було заявлено\~до стягнення\~з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» страхове відшкодування в розмірі 25\~036,17 грн., і суд в цьому випадку не може виходити за межі позовних вимог та враховує саме заявлений позивачем розмір страхового відшкодування, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення недоплаченого страхового відшкодування в сумі 25 036,17 грн. Вирішуючи питання щодо обов`язку відшкодувати суму франшизи, суд виходить з того, що у відповідності до п. 36.6 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» саме страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. При цьому суд також бере до уваги правові позиції Верховного Суду, висловлені 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15 та 12 грудня 2018 року у справі №758/2356/17-ц, згідно якої володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу, якщо вона встановлена умовами договору, і втрату вартості автомобіля у разі її наявності. Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення з відповідача [PERSON] франшизи у розмірі 2 600 грн. суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині також знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, гуртуються на законі, а відтак підлягають задоволенню. Щодо відшкодування витрат на оплату послуг експерта автотоварознавця в розмірі 2\~120 грн. суд зазначає наступне. Судом встановлено, що вищенаведені витрати знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з частковим невиконанням своїх зобов`язань ПрАТ «СК «Євроінс Україна» і позивачем було пронесено витрати за оплату послуг експерта в розмірі 2 120 грн., що підтверджується дублікатом квитанції №0.0.2449129261.2 від 08 лютого 2022 року (а. с. 54), відповідно до якого [PERSON] сплатила ФОП [PERSON] за послуги з визначення суми матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «Nissan Qashqai», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, а тому такі витрати мають бути відшкодовані відповідачем ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь позивача. Також відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Частиною 2 статті 141 ЦПК Україні інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача Враховуючи,\~що позов\~ [PERSON] \~задоволено,\~її документально\~підтверджені судові\~витрати,\~понесені у\~зв`язку з\~проведенням судової\~експертизи у\~розмірі 7\~550,80\~грн.\~(а.\~с.\~177)\~підлягають стягненню\~з відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на її користь. Крім того, ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а у справі наявні два відповідача до яких і були заявлені позовні вимоги. Оскільки судовий збір віднесений до складу судових витрат, які не є зобов`язанням в розумінні ст. 509 ЦК України та відсутні підстави для стягнення їх на підставі ст. 543 ЦК України в солідарному порядку, тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 905,69 грн. з ПрАТ «СК «Євроінс Україна», а також судовий збір у розмірі 86,71 грн. з [PERSON] , пропорційно виходячи з розміру задоволених позовних вимог щодо кожного з відповідачів. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу позивачу [PERSON] у зазначеній цивільній справі на підставі договору про надання правової допомоги від 18 липня 2022 року надавало Адвокатське Бюро «Демарчук Миколи «Центр правового врегулювання» в особі адвоката Демарчука М.В., який діє на підставі Статуту, та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ПТ №3038 від 08 жовтня 2019 року (а. с. 70-72, 76). Згідно із положеннями п. 4.2. вищевказаного договору про надання правової допомоги за правову допомогу, передбачену в розділі 1 договору клієнт сплачує адвокатському бюро винагороду (гонорар). Розмір винагороди адвокатського бюро при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору та актах. Додатком №1 від 20 липня 2022 року до договору про надання правової допомоги від 18 липня 2022 року сторони узгодили обсяг та вартість послуг у фіксованому розмірі 6\~000 грн. (а. с. 73). Крім того, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 16 квітня 2020 року у справі №727/4597/19 зазначив про те, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Також Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі №823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі №816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Так, на підтвердження витрат на правничу допомогу суду було надано акт приймання-передачі виконаних робіт від 20 липня 2022 року за підписами адвоката Демарчука М.В. та Карпенка В.М., який діє від імені та в інтересах [PERSON] на підставі нотаріальної довіреності №НРР829143 від 10 січня 2022 року, на суму 6 000 грн., а також квитанцію №0.0.2645805279.1. від 18 серпня 2022 року АТ «Приватбанк» на суму 6 000 грн. (а. с. 74-75). Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем [PERSON] послуг адвоката та фактичного понесення нею витрат на правову допомогу у розмірі 6 000 грн. Крім того, слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих адвокатом доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Таким чином, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. З огляду на викладене, з урахуванням складності справи, співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем дійсно документально доведений факт понесення витрат на правову допомогу, та враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, і відсутність заперечень відповідачів щодо не співмірності заявлених позивачем витрат на правову допомогу, суд вважає за потрібне стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 6 000 грн., тому з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 5\~475,74 грн. з ПрАТ «СК «Євроінс Україна», а також витрати на правову допомогу у розмірі 524,26 грн. з [PERSON] , пропорційно розміру задоволених позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Outcome: approved