Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~08.06.2023 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно відповідно до якої просить суд визнати за ним [PERSON] право власності на об`єкт нерухомого майна садовий будинок [ADDRESS] . Розподіл судових витрат просив не здійснювати. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] помер батько позивача і чоловік відповідача [PERSON] 1939 року народження, після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входила земельна ділянка площею 0,0621 га, кадастровий номер 2610400000:28:001:0052, надана для ведення садівництва, розташована за адресою Садове Товариство «Мрія», а також садовий будинок, розташований на зазначеній земельній ділянці, права на який не оформив та не зареєстрував за життя спадкодавець; 03 лютого 2015 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, а також повідомлення про неможливість вчинення нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину на садовий будинок [ADDRESS] , розміщений на вказаній земельній ділянці; таким чином, право власності на садовий будинок, власником якого був батько позивача, а зараз користується і позивач, не визнане та не зареєстроване в установленому законом порядку, що на сьогодні перешкоджає позивачу у здійсненні права власності на даний об`єкт нерухомого майна. Ухвалою від 08.06.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до підготовчого судового засідання на 19 червня 2023 року о 10:00 годині у залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6, розташованому за адресою: вул. Молодіжна, 10, м. Калуш, Івано-Франківська область. 19.06.2023 року від позивача до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи, якою позивач зазначив, що на підтвердження своїх позовних вимог додатково просить долучити до матеріалів даної справи копію технічного паспорта на об`єкт нерухомого майна будинок [ADDRESS] ), що є предметом даного позову. 19.06.2023 року до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшло клопотання від відповідачки, яким вона зазначила, що з позовною заявою позивача ознайомлена та не заперечує щодо задоволення позовних вимог, справу як у підготовчому засіданні так і в судовому засіданні з розгляду справи по суті просить розглянути без її участі. Судом встановлено, що сторонам зрозумілі наслідки визнання позову відповідачем, а також встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ч.1.4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 ЦПК України. З огляду на ті обставини, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, суд вважає за можливе судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали даної справи, приймаючи до уваги позиції сторін, суд приходить до висновку, що існують всі підстави для задоволення даного позову з огляду на наступне. Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини. [INFO] помер батько позивача і чоловік відповідача [PERSON] 1939 року народження (а.с. 9), після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входила земельна ділянка площею 0,0621 га, кадастровий номер 2610400000:28:001:0052, надана для ведення садівництва, розташована за адресою Садове Товариство «Мрія», а також садовий будинок, розташований на зазначеній земельній ділянці, права на який не оформив та не зареєстрував за життя спадкодавець; 03 лютого 2015 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер:67, яка складається з земельної ділянки площею 0,0621 га, кадастровий номер земельної ділянки 2610400000:28:001:0052, наданої для ведення садівництва, розташованої за адресою: Івано-Франківська область, м. Калвш с/т «Мрія»; вказане майно належало спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №699600, виданого 17 березня 2010 року відділом Деркомзему у м. Калуш Івано-Франківської області, Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011029600326; згідно листа відповіді від Державного нотаріуса Хомин Н.Б. №62/02-14 від 03.02.2015 року вказано, що видати Свідоцтво про право на спадщину за законом на садовий будинок [ADDRESS] , неможливо. Оскільки право власності на дане майно не проводилась та зазначив, що позивач має право звернутись в суд (а.с. 8), таким чином, право власності на садовий будинок, власником якого був батько позивача, а зараз користується і позивач, не визнане та не зареєстроване в установленому законом порядку, що на сьогодні перешкоджає позивачу у здійсненні права власності на даний об`єкт нерухомого майна. Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до п. 3.1 Роз`яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Оскільки судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач фактично вступив у володіння та управління спадковим майном після смерті [PERSON] , зважаючи на визнання позову відповідачем та відсутність інших спадкоємців, що виключає порушення прав, свобод чи інтересів третіх осіб, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved