Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

07.12.2022 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування, в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Давидівської сільської ради Львівської області про позбавлення батьківських прав, в якій просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та стягнути з судові витрати. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що 24.06.2004 року в міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського обласного управління юстиції між нею та [PERSON] , було зареєстровано шлюб. Від спільного подружнього життя [INFO] у них народився - син, [PERSON] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис №115 та видано свідоцтво про народження дитини серія [NUMBER] . Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15.09.2010 року, шлюб - розірвано, та з того часу відповідач не бачив дитину ні разу. 20 грудня 2013 року рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області призначено стягувати з Відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 516 гривень щомісячно, починаючи з 29.07.2013 року. Позивачка вказує на те, що відповідач з 2010 року ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В. від 26.12.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування, в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Давидівської сільської ради Львівської області про позбавлення батьківських прав. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Згідно розпорядження керівника апарату Київського районного суду м. Одеси від 14.04.2023 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 947/29238/22, провадження №2/947/914/23. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 19.04.2023 року було Прийняти до розгляду цивільну справу №947/29238/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування, в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Давидівської сільської ради Львівської області про позбавлення батьківських прав. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено судове засідання. У підготовчому засіданні 31.05.2023 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання 14.06.2023 року позивач не з`явилась, однак 14.06.2023 року її представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його та позивача відсутності, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] про час та місце підготовчих та судових засідань повідомлений належним чином шляхом надсилання судової ухвали та повісток на адресу, зазначену у позовній заяві, та шлягом розміщення оголошення на вебсайті судової влади, у підготовчі та судові засідання не з`явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування, в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Давидівської сільської ради Львівської області про час та місце підготовчих та судових засідань повідомлений належним чином, у підготовчі та судові засідання не з`явився, однак 20.01.023 року надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника Орган опіки та піклування, в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Давидівської сільської ради Львівської області. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом у судовому засіданні, позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON] з 24.06.2004 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15.09.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 8-9). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 грудня 2013 року призначено стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 516 гривень щомісячно, починаючи з 29.07.2013 року. (а.с.22-23) Станом на 13.12.2021 року заборгованість зі сплати аліментів становить 75805,21 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по сплаті аліментів виданого старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Одеса). (а.с. 12-14) Судовим розглядом встановлено, що сторони проживають окремо, а неповнолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщені осіб від 14.10.2022 року. (а.с. 20) Згідно з довідкою виданою директором Видниківської гімназії Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області, учень 9 класу [PERSON] регулярно відвідує заняття у навчальному закладі, являється сумлінним учнем. Дитина завжди охайна, доглянута. Мати дитини спілкується з педагогами, які навчають сина цікавиться шкільним життям дитини, відвідує батьківські збори. Мати бере активну участь в організації шкільного процесу дитини. Батько контакту із закладом освіти, де вчиться дитина не підтримує, із вчителями не спілкується. Класний керівник не знайома з батьком га ніколи його не бачила. (а.с. 18) Відповідно до характеристики з місця проживання [PERSON] , [INFO] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] проживає за вказаною адресою від народження. За роки проживання за даною адресою проявила себе виключно з позитивного боку. За період проживання скарг від сусідів не надходило. [PERSON] проживає з сімє`ю:: чоловік [PERSON] , син [PERSON] та син [PERSON] . За свідченням сусідів, добра, працьовита, товариська і ввічлива. В побуті доброзичлива чуйна. У неї міцна сімя, вона займається вихованням дітей, бере активну участь у громадському житті села. Діти в неї ввічливі привітні та доброзичливі, що свідчить про зразкове виховання. За весь цей час [PERSON] зарекомендувала себе як зразкова громадянинка, що підтримує добрі стосунки як у сім`ї, так і в спілкуванні з сусідами. Приймає участь в громадських зборах і необхідних роботах бере активну участь в житті громади. В конфліктних ситуаціях з сусідами не помічена, а навпаки - дружелюбна і по можливості надає всім допомогу (а.с.19) Згідно висновку Давидівської сільської ради Львівської області, як органу опіки та піклування, від 30.11.2021 року №3772 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] », Давидівська сільська рада Львівської області, як органу опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] (а.с. 16). Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до принципу ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (789-12) від 27.02.1991 року та яка набула чинності 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Отже, ч. 2 ст. 155 СК забезпечує, в першу чергу, інтереси дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В силу ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При прийнятті рішення у наявній справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа «Савіни проти України» (Заява № 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Згідно ст. ст. 111, 112 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Крім того, діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ст. 114 вищенаведеного вище Закону). При викладених обставинах, суд вважає, що [PERSON] навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим, позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved