Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] кошти в сумі 2\~218,00 грн. та судовий збір в сумі 2684,00 грн. на розрахунковий рахунок управління соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради для подальшого їх перерахування до Державного бюджету України. В обґрунтування\~позову\~зазначено,\~на обліку в Управлінні соціального захисту населення адміністрації Холодногірського району Харківської міської ради перебувала [PERSON] , як отримувач державної допомоги на дітей одиноким матерям. Державна допомога на дітей одиноким матерям призначалася [PERSON] на підставі ЗУ «Про державну допомого сім`ям з дітьми» від 21.11.1992 № 2811-ХІІ та відповідно до порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751. На підставі заяви про призначення соціальної допомоги від 17.12.2019 № 1718, декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 17.12.2019 та інших документів [PERSON] було востаннє призначено допомогу на дітей одиноким матерям ( з урахуванням доходів) рішенням Управління від 03.01.2020 на період з 01.12.2019 по 31.05.2020 у розмірі: 2218,00 грн. щомісячно. Призначену [PERSON] з 01.12.2019 допомогу на дітей одиноким матерям було продовжено Обласним центром на період карантину на червень та липень 2020 року ( розпорядження від 15.05.2020 та розпорядження від 22.06.2020). Оскільки заява для підтвердження права на отримання допомоги на дітей одиноким матерям з липня 2020 року [PERSON] надана не була, Обласним центром було визначено розмір надміру отриманих коштів допомоги на дітей одиноким матерям за липень 2020 року у розмірі 2 218,00 грн. (довідка Обласного центра від 13.01.2021 № 17). В зв`язку з цим, 22.01.2021 за № 10-87/569/03-21 Управління направило на адресу [PERSON] повідомлення про необхідність повернути на розрахунковий рахунок Управління надміру отримані кошти допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 2 218,00 грн. В разі неможливості одноразового погашення всієі суми, пропонувалося укласти угоду на поступове повернення цієї суми. До Управління [PERSON] не з`явилась, кошти допомоги не повернула. 31.05.2021 за № 10-87/4206/03-21 Управління направило на адресу [PERSON] претензію про необхідність повернення надміру отриманих коштів допомоги. Відповідач була попереджена про те, що у разі не повернення коштів Управління буде звертатися до суду. Кошти допомоги на дітей одиноким матерям [PERSON] до цього часу не повернула, тому Управління змушено звернутися до суду з цією позовною заявою. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи сповіщена судом своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за її відсутності не надавала. Не скористалася своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, учиненої 04.11.1950 року в Римі, яка відповідно до приписів статті 9 Конституції України, прийнятої 28.06.1996 року (із змінами та доповненнями) є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-ІV від 23.02.2006 року (із змінами та доповненнями) обумовлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Отже, Європейський суд з прав людини у пунктах 39 - 41 свого Рішення від 08.11.2005 року у справі «Стрижак проти України» (заява № 72269/01) констатував наявність у заявника права надавати свої аргументи під час публічного слухання справи, недотримання якого було кваліфіковано як порушення частини 1 статті 6 Конвенції. Так, судом встановлено, що 17.12.2019 [PERSON] звернулась до Управління з заявою про призначення державної соціальної допомоги одиноким матерям. На підставі вказаної заяви, декларації про доходи та майновий стан від 17.12.2019 Управлінням прийнято рішення про призначення [PERSON] допомоги одиноким матерям на період з 01.12.2019 по 31.05.2020 у розмірі 2\~218,00 грн. щомісячно. Строк виплати державної соціальної допомоги одиноким матерям закінчився у червні 2020 року. Заява для підтвердження права на отримання допомоги на дітей одиноким матерям з липня 2020 року [PERSON] надана не була. Обласним центром було визначено розмір надміру отриманих коштів допомоги на дітей одиноким матерям за липень 2020 року у розмірі 2 218,00 грн. (довідка Обласного центра від 13.01.2021 № 17). В зв`язку з цим, 22.01.2021 за № 10-87/569/03-21 Управління направило на адресу [PERSON] повідомлення про необхідність повернути на розрахунковий рахунок Управління надміру отримані кошти допомоги на дітей одиноким матерям у розмірі 2 218,00 грн. [PERSON] надміру отримані кошти не повернула. Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Допомога малозабезпеченим сім`ям призначається на підставі Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» №1768-ІІІ від 01.06.2000 року (із змінами та доповненнями), а також Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 250 від 24.02.2003 року (із змінами та доповненнями), Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» Громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. ст. 3, 4, 5, 6 Закону № 1768-III право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім`ї, які постійно проживають на території України. Призначення i виплата допомоги здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій , виконавчих органів, міських, районних у містах рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем проживання уповноваженого представника сім`ї. Порядок призначення, умови виплати та підстави для припинення виплати державної соціальної допомоги, перелік документів, необхідних для призначення допомоги згідно із цим законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця міх прожитковим мінімумом для сім`ї та середньомісячним сукупним доходом малозабезпеченої сім`ї. До стабілізації економічного становища в Україні прожитковий мінімум для сім`ї та розмір державної соціальної допомоги визначається з урахуванням рівня забезпечення прожиткового мінімуму. Рівень забезпечення прожиткового мінімуму встановлюється виходячи з можливостей Державного бюджету України і затверджується одночасно з прийняттям закону про Державний бюджет України на відповідний рік. Державна соціальна допомога призначається на шість місяців. Відповідно до ст. 8 Закону № 1768-III розмір призначеної державної соціальної допомоги перераховується за заявою уповноваженого представника сім`ї. У разі затвердження нового рівня забезпечення прожиткового мінімуму, розмір призначеної допомоги перераховується без звернення уповноваженого представника сім`ї. Відповідно до п. 5 Порядку № 250 для призначення допомоги уповноважений представник сім`ї, особа якого посвідчується паспортом громадянина України або іншим документом, що підтверджує право на постійне проживання в Україні подає заяву, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики, декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, складену за формою, встановленою Мінсоцполітики. Відповідно до п. 25 Порядку № 250, якщо малозабезпеченою сім`єю приховано або подано недостовірні дані про доходи та майновий стан, або органом соціального захисту населення отримано інформацію про обставини, що вплинули на встановлення права на призначення державної соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого надміру виплачено кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів з місяця призначення державної соціальної допомоги та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану малозабезпеченої сім`ї; повідомляють уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення. Суми надміру виплаченої державної соціальної допомоги повертаються за Рішенням органу соціального захисту населення за рахунок суми наступних виплат державної соціальної допомоги у розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги, отримувачем державної соціальної допомоги самостійно. У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру виплачених сум державної соціальної допомоги такі суми стягуються у судовому порядку. Середньомісячний сукупний дохід сім`ї - обчислений у середньому за місяць дохід усіх членів сім`ї з усіх джерел надходжень протягом шести місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги, крім допомоги на дітей, над якими встановлено опіку чи піклування. До сукупного доходу сім`ї не враховується грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, на час її проведення. Відповідно до п. 6 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (далі Порядок) для призначення соціальної допомоги уповноважений представник сім`ї подає органу соціального захисту населення такі документи: заяву; документ, що посвідчує особу уповноваженого представника сім`ї; декларацію про доходи та майно (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї); довідку про наявність та розмір земельної частки (паю). Положеннями статей 1212,1215 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Разом з тим, відповідно до п. 2 Постанови № 264 орган соціального захисту населення проводить перерахунок розміру виплаченої державної соціальної допомоги на підставі поданої особою або її законним представником заяви та необхідних документів. Суми коштів, які підлягають поверненню, повертаються отримувачем допомоги самостійно або за згодою отримувача допомоги у повному обсязі за рахунок наступних виплат допомоги, за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок сум наступних виплат допомоги в розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги. У разі неможливості добровільного повернення виплачених сум допомоги такі кошти стягуються у судовому порядку. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені дослідженими доказами у справі, а відтак, позов підлягає задоволенню. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved