Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

30 березня 2023 року КП «Теплокомуненерго» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] проживає в квартирі, яка належить до приватного житлового фонду та опалюється КП «Теплокомуненерго». Відповідач не виконує належним чином зобов`язання з оплати теплової енергії, в результаті чого виникла заборгованість. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість станом на 01 березня 2023 року, в розмірі 33 478, 95 грн., що складається з: 32 105,48 грн. заборгованість за послуги теплопостачання; 322,42 грн. 3% річних; 1051,05 грн. індекс інфляції. Ухвалою суду від 26 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надала. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Відповідно до 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання теплової енергії (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Статтею 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживача покладено обов`язок, серед іншого, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Прицьому,\~ст.\~9\~\~Закону\~України\~«Про \~житлово-комунальні\~\~послуги»\~ передбачено,\~що\~\~споживач \~\~здійснює \~оплату\~за\~ спожиті\~\~житлово-комунальні\~\~послуги \~щомісяця,\~\~якщо\~інший\~порядок та\~строки\~не\~визначені\~відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За змістом ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги\~з\~постачання\~теплової енергії\~повинен\~забезпечити\~постачання теплоносія\~безперервно,\~з\~гарантованим\~рівнем безпеки,\~обсягу,\~температури\~та\~величини тиску. Постачання\~теплової\~енергії\~для\~потреб\~опалення\~здійснюється\~в опалювальний\~\~період. Ціною\~послуги\~з\~постачання теплової \~енергії\~ є \~тариф на\~теплову\~енергію\~для споживача,\~ який\~ визначається\~ як сума\~ тарифів \~ на\~ виробництво,\~ транспортування\~ та\~постачання теплової\~енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою Управління дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради. Між сторонами укладено договір №043861 про постачання теплової енергії для централізованого опалення та гарячого водопостачання, згідно з умовами якого позивач зобов`язався постачати відповідачу теплову енергію для централізованого опалення та гарячого водопостачання, а відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати отриману теплову енергію (не пізніше 15 числа наступного за розрахунковим місяця) за встановленими тарифами. Крім того, позивачем на ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Частиною 1 статті 509 ЦК України, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Тобто, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 14 листопада 2011 року у справі № 6-40цс11, від 20 червня 2012 року у справі №6-68цс12 та від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13. У зв`язку з несплатою відповідачем вартості отриманої теплової енергії, станом на 01 березня 2023 року, в 33 478, 95 грн., що складається з: 32 105,48 грн. заборгованість за послуги теплопостачання; 322,42 грн. 3% річних; 1051,05 грн. індекс інфляції, що підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача та розрахунком, наданим позивачем. Враховуючи те, що між сторонами укладений відповідний договір про постачання теплової енергії та відповідач, як споживач житлово-комунальної послуги, не виконала передбачені договором і законом зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за фактично отримані комунальні послуги, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2\~684,00 грн.

Outcome: approved