Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач\~Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» (далі\~АТ «Райффайзен Банк», банк) 30.03.2023 пред`явив до суду позовну заяву до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за заявою про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-124483213 від 18.01.2022 в розмірі 76137.45 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» розмістив на власному офіційному сайті в мережі Інтернет «www.aval.ua» публічну пропозицію про надання громадянам банківських послуг на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк». У публічній пропозиції визначено, що фізична особа, яка виявила намір прийняти (акцептувати) цю публічну пропозицію, підписує заяву про акцепт публічної пропозиції/угоду, за встановленою формою. Також у публічній пропозиції зазначено, що ця публічна пропозиція, заява про акцепт, Правила, разом з Тарифами, заявами, всіма змінами, додатками, додатковими договорами/угодами до них у сукупності є Договором банківського обслуговування. При цьому, договір банківського обслуговування є укладеним з дати приймання банком або кредитним посередником підписаної фізичною особою заяви про акцепт. 11.02.2021 відповідач звернувся до позивача і підписав заяву про акцепт публічної пропозиції/угоди № CMDPI-1385152 (далі - заява). Відповідно до цієї угоди відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк » про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк », що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку www.aval.ua, висловив повну та безумовну згоду з її умовами. Позивач зазначив, що Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» є правонаступником за всіма юридичними правами та обов`язками Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» відповідно до Статуту банку. 18.01.2022 року між АТ «Райффайзен Банк » та [PERSON] було укладено Заяву про відкриття карткового рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-124483213 (далі\~Кредитний договір), згідно умов якої кредитор зобов`язався надавати позичальнику кредитні кошти на умовах кредитного договору в межах поточного ліміту на дату початку кредитування 68158.17 гривень, строком до 18.01.2028 року ( на 72 місяці, під 39.8 % річних, а позичальник зобов`язалася належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно з умовами договору та тарифами кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені заявою-договором. Відповідно до умов п. 1.3 заяви-договору з дати початку кредитування банк надав клієнту в межах поточного ліміту кошти у сумі 68158.17 гривень (кредит), зарахувавши їх на картковий рахунок. Таким чином, банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами кредитного договору. Отже, з укладенням заяви-договору у позичальника виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки у строки та в розмірах чітко встановлених заявою-договором та правилами, у разі прострочення якого кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом та відсотками. Проте, всупереч вимогами п. 3.2 та 3.3 заяви-договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, а саме: не здійснював сплату банку обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитом та відсотків за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим станом на 27.12.2022 року заборгованість останнього перед АТ «Райффайзен Банк» становить 76137.45 грн. У зв`язку з невиконанням позичальником умов договору на адресу позичальника було направлено вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань за кредитним договором (заявою-договором), надавши можливість останньому добровільно врегулювати заборгованість протягом 30 днів. Однак, у визначені кредитором строки вимога банку виконана не була. З цих підстав позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 76137.45 грн. та сплачений судовий збір (2684 грн.). Ухвалою судді від 14.04.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Представник позивача [PERSON] разом із позовом подала заяву про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подав, причину суду не повідомив. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач відзиву на позов не подав, а представник позивача у надісланій нею заяві не заперечила проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 11.02.2021 між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] була укладена Заява № CMDPI-1385152 про акцепт Публічного пропозиції/Угода, згідно умов якої відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк » про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк », що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку, висловив повну та безумовну згоду з її умовами. 18.01.2022 між АТ «Райффайзен Банк » та [PERSON] була укладена Заява про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № [NUMBER] . Розмір поточного ліміту на дату початку кредитування становить 68158.17 грн. строком до 18.01.2028 року (72 місяці) під фіксовану процентну ставку 39.80 %. З розрахунку заборгованості по картковому кредиту та виписки по рахунку, які додані до позовної заяви, вбачається, що відповідач [PERSON] користувався грошовими коштами АТ «Райффайзен Банк», але несвоєчасно погашав заборгованість, внаслідок чого станом на 27.12.2022 року виникла заборгованість яка становить 76137.45 грн. Відповідно до правової позиції, яка висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/1689115 про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо\~безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. При цьому згідно пункту 3 вказаного Положення клієнтські рахунки це особові рахунки, за якими обліковуються кошти клієнтів банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу). Наявна в матеріалах справи виписка по рахунку узгоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості і в сукупності з іншими доказами підтверджує заборгованість відповідача за виданим кредитом, та є належним доказом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі\~ЦК України), в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона\~підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Райффайзен Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). За змістом статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1)припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3)сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будьякий час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з вимогами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Разом з тим, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування не виконує, внаслідок чого допустив виникнення заборгованості за кредитним договором, яка згідно наданого банком розрахунку станом на 27.12.2022 року становить 76137.45 грн. Факт користування відповідачем кредитними коштами та їх несвоєчасне повернення знайшов своє підтвердження у матеріалах справи, при цьому [PERSON] користувався кредитними коштами та частково погашав наявну заборгованість. Так, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Райффайзен Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будьякий час, що свідчить про порушення його прав, що Банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідач відзиву на позов неподав та не надав суду жодних доказів на спростування вимог позивача. Таким чином судом установлено порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості за наданий кредит в розмірі 76137.45 гривень. У зв`язку з задоволенням позову відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 2684 грн. понесеного судового збору. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved