Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

23 березня 2023 року до Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що 10 грудня 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №911. Від шлюбу вони з відповідачем мають доньку [PERSON] , [INFO] . З березня 2022 року вони з відповідачем не проживають разом, оскільки через військову агресію російської федерації, вона вимушена була з донькою виїхати у безпечне місце. За весь цей час відповідач не виявляв інтересу про їхню долю, не надавав допомоги. Ще до початку війни в Україні подружні стосунки між ними погіршилися, кожен має протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Сімейний союз фактично розпався внаслідок тривалих, постійно виникаючих сварок, що спричиняло їй душевних страждань. Напружена атмосфера в сім`ї негативно впливала на фізичний та психічний стан дитини. Ведення спільного господарства та сумісного проживання припинено з 2022 року та на переконання позивачки подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Вважає, що причини, які спонукали її наполягати на розірвання шлюбу є вагомими і подальше спільне життя з відповідачем як подружжя неможливе та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 10.12.2011 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис №911. Ухвалою суду від 05 квітня 2023 року відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін, відповідачу запропоновано подати відзив на позов. Представник відповідача, адвокат Нижник А.А., надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач категорично не погоджується із позивачем стосовно відсутності розуміння між ними, як подружжям та відсутності інтересу до життя його дружини та дитини за кордоном. Зазначає, що позивачка самостійно, без згоди відповідача вивезла їх спільну дитину [PERSON] , [INFO] за межі України. З того, що вдалося з`ясувати відповідачу при спілкуванні з позивачем та дитиною, це те що вони знаходяться на території Польщі разом із церковною общиною, до якої належить позивачка. Відповідач постійно звертається до позивачки для організації можливості спілкування з дитиною, проте позивач вважає за можливе чинити перепони в спілкуванні батька та дитини. Відповідач заперечує доводи позивача на відсутність матеріальної підтримки, оскільки відповідач та його сім`я кожні два тижні надсилає на банківську картку позивача грошові кошти у розмірі дві тисячі гривень. На день народження спільної дитини відповідач направив на банківську карту позивача грошові кошти у розмірі п`ять тисяч гривень для забезпечення організації свята для дитини та в якості подарунка. Відповідач наполягає на тому, що він жодним чином, жодного разу не здійснив дій, що могли б засмутити його дружину або змусити її відчувати себе пригніченою, а відтак не вбачає підстав для розірвання шлюбу. Крім того, вважає, що наразі дії позивача негативно впливають на психологічний розвиток їхньої спільної дитини і лише у повній сім`ї позивач, відповідач та їх дитина зможуть досягнути взаєморозуміння, поваги та продовжити сімейне життя. Представник позивача просила зупинити розгляд справи та надати сторонам шестимісячний строк для примирення та відмовити у задоволенні позову. Позивачка надала відповідь на відзив, в якому категорично наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на те, що подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечать її інтересам. Також зазначає, що не вбачає підстав для надання сторонам строку для примирення з огляду на те, що через військову агресію російської федерації вона вимушена виїхати в безпечне місце та перебуває у Польщі, а відповідач знаходиться на території України та не має права виїзду за кордон до скасування воєнного стану. Також зазначила, що вона не чинила та не збирається чинити перешкоди в спілкуванні відповідача з дитиною, дитина з відповідачем спілкуються телефоном. Однак в даний час вважає, що перебування дитини в Україні є небезпечним до закінчення військового стану, про що також слушно зазначив і відповідач у відзиві на позовну заяву. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу та зазначив, що він не наполягає на встановленні строку для примирення з огляду на те, що позивачка категорично наполягає на розірванні шлюбу. Вважає, що встановлення строку на примирення не призведе до відновлення шлюбних відносин, тому просить розірвати шлюб між ним та позивачкою. \~ \~ \~ \~Вислухав пояснення відповідача, дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із частиною 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із частинами 3 та 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 10 грудня 2011 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб у Бабушкінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за №911, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 10.12.2011 року (а.с.9). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.05.2013 року (а.с.8). На даний час шлюбні стосунки між позивачкою та відповідачем припинені, сторони мешкають окремо. Звертаючись до суду із позовом про розірвання шлюбу, позивачка зазначає, що подружнє життя з відповідачем не склалося з причини несумісності характерів, різних поглядів на життя та сімейні цінності. Позивачка вважає, що збереження сім`ї не можливе та вона не має наміру на відновлення шлюбних відносин. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та просить їх задовольнити. Приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям, причини розлучення, вказані в позовній заяві та небажання сторін продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі. Враховуючи, що позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя буде суперечити інтересам сторін. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Відповідно до\~ст.113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн., сплачений позивачкою при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved