Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна №418-НД/418-Н від 25.05.2000 р., укладений і зареєстрований у Царичанській філії Придніпровської товарної біржі 25.05.2000 р. за №418-НД, та зареєстрований Бюро технічної інвентаризації Царичанського ВОЖКГ у реєстровій книзі №1 за реєстровим номером № 185, згідно якого мати позивачки - [PERSON] набула право власності на житловий будинок, загальною площею 21.7 кв. м., що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] . [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті\~матері відкрилася\~спадщина на\~належний їй\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями і\~спорудами за адресою [ADDRESS] . У встановлений законом строк позивачка звернулася до Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, проте отримала відмову, оскільки спадкодавцеві будинок належав на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 418-НД/418-Н від 25.05.2000 року, укладеного та зареєстрованого в Царичанській\~філії Придніпровської\~товарної біржі,зареєстрованого ОКП «Царичанське БТІ» 27.06.2000 року в книзі №1, реєстровий номер 185, тому позивачка змушена звернутись до суду. Ухвалою судді\~Царичанського районного\~суду Дніпропетровської\~області від\~24\~квітня 2023\~року відкрито\~загальне позовне\~провадження та\~розпочато підготовче\~провадження у\~справі (а.с. 53). Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду ( а.с. 76). Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити (а.с.72). Представник позивачки - адвокат Скопіч А.В. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовільнити (а.с.71). Представник відповідача - Царичанської селищної\~ради Дніпровського\~районуДніпропетровської області у судове засідання не з`явився. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 58). Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися,\~тому\~відповідно\~до ч.2\~ст.247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва по смерть серії [NUMBER] від 16.05.2022 р. ( а.с. 4, 6). У зв`язку з реєстрацією 06.07.1984 року шлюбу позивачка змінила прізвище з «[PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00009109269 від 07.06.2011 року (а.с. 34). За життя мати позивачки [PERSON] придбала житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №418-НД/418-Н від 25.05.2000 р., який укладений і зареєстрований у Царичанській філії Придніпровської товарної біржі 25.05.2000 р. за №418-НД, та зареєстрований Бюро технічної інвентаризації Царичанського ВОЖКГ у реєстровій книзі №1 за реєстровим номером № 185 (а.с. 14). Мати позивачки [PERSON] з 13.11.2001 року по день смерті - [INFO] була зареєстрована та постійно проживала одна у вказаному будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області №1881/02-21 від 17.10.2022 року (а.с.66). 31 жовтня 2022 року позивачка [PERSON] подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] ( а.с. 61 зворот). Постановою державного нотаріуса Царичанської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Фрізен Н.Ю. від 10 квітня 2023 року позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої матері через те, що договір купівлі-продажу нерухомого майна № 418-НД/418-Н від 25.05.2000 року нотаріально не посвідчений (а.с. 20). Інших спадкоємців\~після померлої\~ [PERSON] ,\~які у\~встановленому законом\~порядку прийняли\~спадщину,\~не має,\~що підтверджується\~копією спадкової\~справи №191/2022\~від 31.10.2022\~року,\~Інформаційною довідкою\~зі Спадкового\~реєстру (спадкові\~справи та\~видані на\~їх підставі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину), Інформаційною довідкою\~зі Спадкового\~реєстру (заповіти/спадкові\~договори), наявними у спадковій справі №191/2022 ( а.с. 60-70). У спірному договорі прізвище матері позивачки вказано як « [PERSON] ». Суд вважає, що при укладенні договору купівлі-продажу нерухомого майна була допущена технічна описка у зазначенні прізвища покупця, вказана описка є очевидною. До спірних правовідносин суд застосовую такі норми права. Згідно із ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Дія актів цивільного законодавства в часі регламентована ст. 5 ЦК України. Згідно з п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (2004 року), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Отже, у даному випадку на момент переходу права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , до [PERSON] , правовідносини підлягали регулюванню за нормами ЦК УPCP (в редакції 1963 року). Згідно ст.153 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.\~224\~ЦК УРСР (вредакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно з ч. 2 ст. 9 Житлового Кодексу України (з доповненнями 1993 року, в редакції, що діяла на час укладення договору) квартира (будинок) може бути придбана громадянами на біржових торгах. Згідно ст. 227 ЦК УРСР 1963 (чинної на момент укладення біржової угоди), договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР 1963, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 нього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до статті 1 Закону України "Про товарну біржу", товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Статтею 2 Закону України "Про товарну біржу" встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів. Отже, товарна біржа - це оптовий, регулярно діючий ринок, де відбувається торгівля сировиною, матеріалами, іншими товарами, допущеними до обігу на біржі, створений для зручності здійснення комерційної діяльності юридичними та фізичними особами, які, в свою чергу, повинні бути обов`язково зареєстрованими відповідною біржою як її учасники. У відповідності до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. При цьому чіткої регламентації механізму допуску товарів до обігу на товарній біржі на той час не існувало. Необхідні зміни до ст.15 Закону України «Про товарну біржу», що дозволяли відмежувати об`єкти нерухомості від біржових операцій були внесені лише у 2003 році. У редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірного домоволодіння у 2000 році, в самому Законі України\~«Про товарну\~біржу» не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст.\~15\~цього Закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржи. Тому в цьому контексті немає підстав для визнання нікчемним договору купівлі-продажу №418-НД/418-Н від 25.05.2000 р., що зареєстрований у Царичанській філії Придніпровської товарної біржі, за яким мати позивачки купила спірне домоволодіння. Отже, угоди, що зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, а лише не підлягають подальшому нотаріальному посвідченню. До нотаріально посвідчених документів прирівнюються лише документи, складені згідно з вимогами ст.40 Закону України "Про нотаріат", перелік яких є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними" від 28 липня 1978 року № 3 (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 грудня 1992 року № 13 та від 25 травня 1998 року № 15) було роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки ті угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини. Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК України, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд, на підставі ч.2 ст.47 ЦК, за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. На час укладення договору купівлі-продажу житлового будинку 25 травня 2000 року сторони правочину не були обізнані про те, що правочин купівлі-продажу нерухомого майна, у відповідності до ст. 47 ЦК України (в ред. 1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до ст. 15 якого, правочини, зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягали. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, і сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме, купівлі-продажу вищевказаної нерухомості, правочин був реальним і вчиненим у формі дозволеній чинним законодавством України в 2000 році. Усі вимоги договору купівлі-продажу нерухомості, сторонами були виконані, ніяких претензій щодо передачі майна не було, та сторонами правочину один до одного будь-які інші претензії не пред`являлися. Державна реєстрація договору купівлі-продажу нерухомості проведена відповідним відділом бюро технічної інвентаризації. Реєстрація бюро\~технічної інвентаризації\~Царичанського ВОЖКГ\~за [PERSON] \~права власності\~на житловий\~будинок за\~адресою: [ADDRESS] ,на підставі договору купівлі-продажу нерухомості від 25.05.2000 року, посвідченого біржею, а не нотаріусом, не суперечила чинному законодавству. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово- комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, міни, зареєстрованих біржею. Крім того, в подальшому Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09.06.1998 року № 121, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 року за № 399/2839, також передбачалася підстава для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, міни, зареєстрованих біржею. Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Вищезазначене не суперечить й вимогам ст. 328 ЦК України, відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, оскільки продавець та покупець [PERSON] повністю виконали умови договору купівлі-продажу нерухомості, що вбачається з даного правочину та підтверджується підписами останніх на ньому при укладанні угоди, а права власності на вищевказаний будинок було зареєстровано покупцем [PERSON] у відповідності з вимогами ст. 227 ЦК України у Бюро технічної інвентаризації Царичанського ВОЖКГ, в передбаченому законом порядку, суд вважає, що [PERSON] \~на підставі статей 128, 153 ЦК УРСР\~\~та ст. 49 Закону України "Про власність" набула право власності на вищевказаний житловий будинок і правомірно володіла ним. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що є підстави для визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна№ 418-НД/418-Н від 25.05.2000 року, так як сторони виконали всі умови договору, зареєстрували договір у встановленому законом порядку і в теперішній час, у зв`язку зі смертю [PERSON] \~ неможливо нотаріально посвідчити укладений договір, що позбавляє позивачку права на спадкове майно і позивачка позбавлена іншої можливості захистити свої спадкові права.

Outcome: approved