Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

В Малиновському районному суді м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ромашка 2007», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні місцем для зберігання автомобіля та стягнення шкоди. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] адвокат Мельников О.М. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі, а саме: ухвалити по справі № 521/14068/18 додаткове рішення, яким вирішити питання про розподіл судових та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 12084 (дванадцять тисяч вісімдесят чотири) гривні 18 копійок, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 700 гривень та витрат на відправку поштової кореспонденції в сумі 1384,18 гривень, посилаючись на таке. 29.12.2022 року Малиновським районним судом м. Одеси ухвалено рішення по справі № 521/14068/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні місцем для зберігання автомобіля. [PERSON] приймає участь у даній справі у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, проте не отримував від суду повістки про призначення справи до розгляду в судовому засіданні на 29.12.2022 року. Ухвалою суду від 06.09.2022 р. відмовлено у задоволенні заяви представника [PERSON] адвоката Мельникова О.М. про участь у судовому засіданні по справі № 521/14068/18 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, а заява адвоката про залучення у справу в підсистемі «Електронний суд» від 17.08.2022р. має статус «Приєднано до справи», однак доступ до матеріалів справи так і не надано. Враховуючи, що [PERSON] не мав об`єктивної можливості надати суду докази на підтвердження понесених ним судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, оскільки його не було повідомлено про дату вищевказаного судового засідання та він дізнався про існування рішення суду, побачивши його в Єдиному державному реєстрі судових рішень 11.01.2023 р., просив поновити встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України процесуальний строк для подання суду доказів на підтвердження понесених [PERSON] судових витрат. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Між [PERSON] та адвокатом Мельниковим О.М. було укладено Договір про надання правової допомоги від 07.05.2020 р. та Доручення на надання правової допомоги № 6 від 24.01.2022 р. до вищевказаного договору, згідно умов якого, [PERSON] доручив, а адвокат взяв на себе зобов`язання здійснити представництво [PERSON] в Малиновському районному суді м. Одеси по справі № 521/14068/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні місцем для зберігання авто. Формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар (плата за договором), порядок обчислення якого (фіксований розмір чи погодинна оплата), підстави для зміни його розміру, порядок сплати, умови повернення тощо відповідно до статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відповідно до Додаткової угоди № 1 від 01.09.2022 р. до Доручення на надання правової допомоги № 6 від 24.01.2022 р. [PERSON] та його адвокат погодили, що гонорар за надання вищевказаної правової допомоги згідно Доручення визначено у фіксованому розмірі та становить 10700,0 (десять тисяч сімсот) гривень. Вказаний гонорар повністю оплачено [PERSON] згідно квитанцій АК «КБ «ПриватБанк» № 0.0.2465080536.1 від 18.02.2022 р. та № 0.0.2664923867.1 від 06.09.2022 р. Окрім того, [PERSON] поніс витрати на відправку поштової кореспонденції, а саме: витрати на відправку сторонам по справі копій пояснень третьої особи щодо позову в сумі 92,52 грн та копій заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в сумі 1291,66 грн, що загалом складає 1384,18 грн. Просив питання про розподіл судових витрат вирішити без участі [PERSON] . Позивач [PERSON] надав до суду додаткові пояснення по справі щодо поданої третьою особою заяви, за якими, посилаючись на положення ч. 1 ст. 76, п. 1 ч. 2 ст. 76, ч. 1 ст. 78, ч. 9 ст. 83, п. 1, ч. 2, ст. 137 ЦПК України, просив суд залишити без задоволення заяву [PERSON] про винесення додаткового рішення [PERSON] ; зменшити витрати, які поніс [PERSON] до 10,0 грн, посилаючись на таке. Позивач зазначає, що [PERSON] жодних доказів, які би підвереджували будь-які витрати [PERSON] , любими засобами зв`язку від відповідача, а також третьої особи [PERSON] , та його адвокатів не отримував. [PERSON] та його представники не скористалися своїм правом надіслати сторонам по справі: ані самі докази, ані копію заяви про ухвалення додаткового рішення. Заява про ухвалення додаткового рішення разом з додатками відсутні в кабінеті електронного суду позивача. На підставі вищевикладеного, позивач вважає, що у даному випадку суд на підставі ч. 9 ст. 83 ЦПК України, має право не брати до уваги будь-які доказі, які не були надіслані [PERSON] , що мешкає за адресом: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України усі витрати, які поніс [PERSON] під час розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , не пов`язані з розглядом цієї справи. Починаючи з часу зупинення провадження по справі, ані [PERSON] , ані його представники не зверталися до суду з будь-якими заявами, клопотаннями по суті справи, на протязі усього 2022 року не вважали за необхідне бути присутніми на судових засіданнях, лише адвокат Мельников О.А. був присутнім (два рази), останній раз у березні 2022 року. Під час судових засідань адвокат Мельников О.А. не робив жодних заяв, клопотань по суті справи, він був лише вільним слухачем, та його, також присутність чи відсутність у судовій залі [PERSON] , жодним чином не вплинуло на прийняття рішення по справі судом першої інстанції. У зв`язку з відсутністю зацікавленості третьої особи [PERSON] в процесі розгляду цієї справи, позивач не згоден з будь-якими витратами на правничу допомогу, які поніс, чи планує понести [PERSON] , а будь-які витрати стосовно цієї справи є безпідставними, та ілюзійними. Згідно п. 8 ч. 4 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивач зазначає, що до закінчення судових дебатів, ані [PERSON] , ані його адвокати не скористалися своїм правом своєчасно подати відповідні докази, подати відповідну заяву, а враховуючи ст. 21, ст. 24 Конституції України, умисно створюють ситуацію коли одна із сторін має переваги в зв`язку з недотриманням процесуальних строків цією же стороною. Так позивач позбавлений права: отримати відповідні докази понесених витрат третьою особою; провести аналіз цих доказів, звірити підписи, суми, час понесених витрат, відповідність цих витрат діючому законодавству; подати спростування таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат. Так, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 14.12.2021 у справі № 922/676/21 подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити не співмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Також у ряді постанов Верховного Суду у справах №922/676/21 від 14.12.2021, №905/716/20 від 08.04.2021, №916/2087/18 від 31.03.2021, №922/3812/19 від 10.12.2020 зазначається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Позивач зазначив, що початок розгляду справи 521/14068/18, відбувся у 2018 році, та через 5 років, [PERSON] бажає стягнути з позивача якісь гроші, але враховуючи процесуальну бездіяльність [PERSON] - він не мав жодного інтересу до справи. Позивач, мешкає в одному будинку, враховуючи добросусідство, позивач вважає необхідним зазначити про зменшення витрат [PERSON] до N*С=Х, де N - кількість разів коли [PERSON] був на судових засіданнях = 2 рази, С - вартість проїзду в громадському транспорті м. Одеса, станом на 2018...2019 рік, дорівнює 5 грн, що у сумі дорівнює 2*5=10 грн. Позивач зазначає, що рішення по справі 521/14068/18 від 29 грудня 2022 року, позивач отримав в кабінеті електронного суду 30.12.2022 року, згідно інформації про наявність зареєстрованого Електронного кабінету ЄСІТС [PERSON] , має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС: дата реєстрації: 24.12.2020 13:16, тобто він, як і позивач разом отримав рішення суду першої інстанції 30.12.2022 року, і лише через 2 тижня, вже після подання позивачем апеляційної скарги на це рішення вирішив надіслати до суду першої інстанції, з пропуском процесуального строку, заяву про винесення додаткового рішення, що свідчить про намір [PERSON] затягнути вирішення розгляду справи, як він вже робив, зупиняючи провадження по справі в суді першої інстанції. Позивач [PERSON] просив суду провести судове засідання, яке призначено на 22.06.2023 року, за відсутністю [PERSON] . Після подання апеляційної скарги на рішення суду від 29.11.2022 р., ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.05.2023 р. справу № 521/14068/18 знято з розгляду, матеріали справи направлені до Малиновського районного суду м. Одеси для ухвалення додаткового рішення, встановлено строк тридцять днів з дня отримання матеріалів справи. Після ухвалення додаткового рішення, справу потрібно негайно повернути до Одеського апеляційного суду. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08 червня 2023 року прийнято заяву представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] адвоката Мельникова О.М. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 521/14068/18 до провадження та призначено судове засідання на 22 червня 2023 року о 14:00 годині в залі судових засідань № 218 в приміщенні Малиновського районного суду м. Одеси. Про дату, час та місце судового засідання повідомлено учасників справи. Враховуючи, що [PERSON] не мав об`єктивної можливості надати суду докази на підтвердження понесених ним судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, оскільки в матеріалах справи відсутні докази його повідомлення про дату та час судового засідання та він дізнався про існування рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень 11.01.2023 р., суд має поновити встановлений ч. 8 ст. 141 ЦПК України процесуальний строк для подання до суду доказів на підтвердження понесених [PERSON] судових витрат. В судове засідання учасники справи не з`явилися. Заява розглянута в порядку ст. 270 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, подану заяву, суд вважає заяву частково обґрунтованою з таких причин. 29 грудня 2023 року Малиновський районний суд міста Одеси ухвалив рішення у справі № 521/14068/18, за яким у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Судом не вирішувалося питання про стягнення з позивача на користь інших учасників справи судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. При цьому, згідно ч. 12 ст. 141 ЦПК України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги. Зміст цієї норми дає підстави для висновку, що право на відшкодування судових витрат, понесених третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, реалізується за правилами розподілу судових витрат, які встановлені для тієї сторони у справі, на боці якої виступала ця третя особа, та залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги. Як вбачається з наявних матеріалів справи, судом залучено [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, тобто, фактично [PERSON] виступав на стороні відповідача, та заперечував проти задоволення позовних вимог. Щодо витрат третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно наданих до суду доказів, встановлено, що між [PERSON] та адвокатом Мельниковим О.М. було укладено Договір про надання правової допомоги від 07.05.2020 р. та Доручення на надання правової допомоги № 6 від 24.01.2022 р. до вищевказаного договору, згідно умов якого, [PERSON] доручив, а адвокат взяв на себе зобов`язання здійснити представництво [PERSON] в Малиновському районному суді м. Одеси по справі № 521/14068/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні місцем для зберігання авто. Формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту є гонорар (плата за договором), порядок обчислення якого (фіксований розмір чи погодинна оплата), підстави для зміни його розміру, порядок сплати, умови повернення тощо відповідно до статті 30 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначаються в договорі про надання правової допомоги. Відповідно до Додаткової угоди № 1 від 01.09.2022 р. до Доручення на надання правової допомоги № 6 від 24.01.2022 р. [PERSON] та його адвокат погодили, що гонорар за надання вищевказаної правової допомоги згідно Доручення визначено у фіксованому розмірі та становить 10700,0 (десять тисяч сімсот) гривень. Вказаний гонорар оплачено [PERSON] згідно квитанцій АК «КБ «ПриватБанк» № 0.0.2465080536.1 від 18.02.2022 р. та № 0.0.2664923867.1 від 06.09.2022 р. Згідно судової практики право на відмову у відшкодуванні витрат належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи. Так, у постановах Верховного Суду у\~справах № 922/676/21 від 14.12.2021,\~№ 905/716/20 від 08.04.2021,\~№ 916/2087/18 від 31.03.2021,\~№ 922/3812/19 від 10.12.2020\~зазначається, що\~у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. У\~справі № 922/676/21\~окремо звертається увага, що\~подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Згідно постанови Великої Палати у\~справі № 910/12876/19, суд зауважив, що\~розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що\~процесуальним законодавством передбачено такі\~основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. В питанні критеріїв згідно висновку Великої Палати у\~справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. За висновками у постановах Верховного Суду у\~справі № 905/1795/18\~та у\~справі № 922/2685/19, визначено, що\~суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial