Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

26.01.2022 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (далі - позивачі) звернулись до суду з позовом Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права, в порядку спадкування за законом на завершення розпочатої спадкодавцем, приватизації земельної ділянки. Свої вимоги\~мотивували тим,\~що вони\~є рідними\~доньками [PERSON] \~та [PERSON] .\~ [INFO] померла\~їхня матір\~ [PERSON] .\~Після її\~смерті відкрилася\~спадщина,\~в тому\~числі,\~на земельну\~ділянку площею\~0,0528га,\~кадастровий номер\~3222485202:02:003:5048,\~місце розташування: Київська область, Києво-Святошинський район, Михайлівсько-Рубежівська сільська рада, с/т Садівник. Речові права на інше спадкове майно було оформлено в нотаріальній конторі у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.08.2001 року реєстровий номер 2-2645. Однак, спадкоємці після її смерті, а саме їх батько- [PERSON] ,\~чоловік померлої,\~та позивачі\~по цій\~справі свої\~спадкові права\~в нотаріальній\~конторі не\~оформили.\~В подальшому,\~ [INFO] помер [PERSON] . Після його\~смерті відкрилася\~спадщина,\~в тому\~числі,\~на земельну\~ділянку площею\~0,0528\~га,\~кадастровий номер\~3222485202:02:003:5048,\~місце розташування:\~Київська область,\~Києво-Святошинський\~район,\~Михайлівсько-Рубежівська\~сільська рада,\~с/т\~Садівник.\~Речові права\~на інше\~спадкове майно\~було оформлено\~за рішенням\~Ірпінського міського\~суду Київської\~області від\~14.12.2010\~року по\~справі №2-3987/10.\~На випадок\~своє смерті [PERSON] заповіту не залишив. У встановлений законом строк з часу відкриття спадщини після смерті батька, позивачі по справі подали до Ірпінської міської державної нотаріальної контори Київської області заяву про прийняття спадщини. У подальшому, нотаріусом було відкрито спадкову справу щодо майна померлого [PERSON] . Ірпінська державна нотаріальна контора винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі їм свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку через відсутність належно оформленого правовстановлювального документу на згадану земельну ділянку. Зазначають, що на вказану земельну ділянку, яка є спадковою масою, кадастровий номер та державну реєстрацію права власності на ім`я померлої матері Позивачів було зареєстровано помилково вже після її смерті. У зв`язку з відмовою Позивачам у вчиненні вказаної нотаріальної дії, з метою захисту своїх законних прав та інтересів, Позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом до Києво-Святошинського районного суду Київської області. Судом першої інстанції, так згодом і апеляційної інстанції в задоволенні позовних вимог Позивачам було відмовлено. Суд апеляційної інстанції у своїй постанові наголосив на можливості визнання у порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, звертаючи увагу позивачів на правильний порядок вирішення вказаного питання у вигляді набуття прав на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємців. Зазначають, що у матері Позивачів існували права на приватизацію та одержання державного акт про право власності на землю, які матір Позивачі почала реалізовувати за життя, однак у зв`язку зі смертю матері Позивачів, зазначені права перейшли до спадкоємців в рамках спадкування за законом. На підставі викладено, просили суд: Визнати право\~на завершення\~процедури приватизації\~та одержання\~правовстановлюючого документа\~на ім`я\~спадкоємців [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] шляхом здійснення всіх реєстраційних дій, пов`язаних з державною реєстрацією земельної ділянки площею 0528 га, кадастровий номер 3222485202:02:003:5048, місце розташування: Київська область, Києво-Святошинський район, Михайлівсько-Рубежівська сільська рада, с/т Садівник. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання. 02.11.2022 року на адресу суду від представника позивачів адвоката Майко М.В. надійшло клопотання про витребування з Ірпінської міської державної нотаріальної контори матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.11.2022 року клопотання представника позивачів адвоката Майко М.В. про витребування доказів у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права, в порядку спадкування за законом на завершення розпочатої спадкодавцем, приватизації земельної ділянки задоволено. Витребувано з Ірпінської міської державної нотаріальної контори, засвідчену належним чином копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.11.2022 року закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні, встановивши загальний порядок дослідження доказів у справі. Позивачі у судове засідання не з`явилися, представник позивачів адвокат Майко М.В. подала до суду заяву про проведення судового засідання у відсутності позивачів та їх представників, просила подальший розгляд справи здійснювати без участі представника. Позов підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області до суду не з`явився, відзив не надав, про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за ст.280 відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, дослідивши письмові докази, оцінивши їх виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Як установлено судом, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 06.06.2007 року відділом РАЦС Ірпінського МУЮ Київської області. [PERSON] був\~батьком позивачок [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серія № [NUMBER] виданим відділом ЗАГСу Ірпінського виконкому 05.09.1980 року, свідоцтвом про одруження № [NUMBER] від 23.04.2004 року, свідоцтвом про народження [PERSON] серія № [NUMBER] , виданим відділом ЗАГСу Ірпінського виконкому 15.01.1986 року, свідоцтвом про шлюб, виданим 30 квітня 2010 року, свідоцтвом про народження [PERSON] , серія № [NUMBER] , виданим відділом ЗАГСу Ірпінського виконкому15.01.1983 року, свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] , виданим 21.08.2004 року. Місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON] є [ADDRESS] . 16.11.2007 року Ірпінською міською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі, на земельну ділянку площею 0,0528 га, кадастровий номер 3222485202:02:003:5048, місце розташування: Київська область, Києво-Святошинський район, Михайлівсько-Рубежівська сільська рада, с/т Садівник. Речові права на інше спадкове майно було оформлено за рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 14.12.2010 року по справі №2-3987/10. Свідоцтвом про\~право на\~спадщину за\~законом від\~21.08.2001\~року,\~виданим Ірпінською\~державною нотаріальною\~конторою за\~реєстровим №\~2-2645\~підтверджено,\~що спадкоємцями\~за законом\~після смерті [PERSON] її\~чоловік [PERSON] , її дочка [PERSON] , дочка [PERSON] , дочка [PERSON] в рівних частинах кожний. Отже, кожний спадкоємець після смерті [PERSON] отримав по ј частині її майна. Тобто [PERSON] набув право на спадкування ј частки майна після смерті його дружини [PERSON] Рішення про передачу земельної ділянки у приватну власність члену садового товариства «Садівник» [PERSON] було ухвалене Михайлівсько-Рубежівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області 28.12.2001, а державний акт на право приватної власності на землю громадянину України [PERSON] виданий 09.07.2002 року. 02.05.2019 року представник позивачів- адвокат Майко М.В. звернулась до Ірпінської міської державної нотаріальної контори із заявою від імені позивачів про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0528 га кадастровий номер 3222485202:02:003:5048, місце розташування садове товариство «Садівник», Михайлівсько-Рубежівська сільська рада, Києво-Святошинський район, Київська область після смерті їх батька [PERSON] . 12.11.2019\~року державний\~нотаріус Ірпінської\~міської державної\~нотаріальної контори\~Київської області\~постановою №1139/02-31\~відмовила позивачам\~у видачі\~на їх\~ім`я\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом на\~земельну ділянку,\~мотивуючи тим,\~що вказана\~земельна ділянка\~належала дружині\~померлого [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~спадщину після\~якої прийняли\~її чоловік\~та діти,\~проте не\~оформили своїх\~спадкових прав\~на вказану\~вище земельну\~ділянку.\~Документом,\~що посвідчує\~право власності\~на земельну\~ділянку [PERSON] є Державний акт на право власності на землю IV-КВ № 045092 виданий Михайлівсько-Рубежівською сільською радою народних депутатів 04 липня 2002 року на підставі рішення 13 сесії 23 скликання Михайлівсько-Рубежівської сільської ради від 28.12.2001 року, тобто правовстановлюючий документ на земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.06.2021 року у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року апеляційну скаргу [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , подану представником [PERSON] , залишено без задоволення. Згідно з частиною другою статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України(далі -ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Європейський суд з прав людини, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, неодноразово вказував, що для того, аби бути ефективним, національний засіб юридичного захисту має бути: незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (рішення від 06 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine); «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоби його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення від 10 грудня 1996 року у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (рішення від 26 жовтня 2000 року у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland) (рішення від 16 серпня 2013 року у справі «Гарнага проти України» (Garnaga v. Ukraine). У постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини відповідно до статті 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України. Разом із тим, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки. Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації. Так, зокрема, статтею 118 ЗК України(у редакції серпень 2003 року) визначено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Судом встановлено, що Рішенням Михайлівсько-Рубежівської сільської ради народних депутатів від 28.12.2001 року земельну ділянку площею 0,0528 га для ведення садівництва на території Михайлівсько-Рубежівської сільської ради, с/т «Садівник» передано безкоштовно у приватну власність члену садового товариства [PERSON] . Державний акт на право приватної власності на землю громадянину України [PERSON] виданий 09.07.2002 року, тобто після смерті спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , [PERSON] прийняв у спадщину вказану земельну ділянку (1/4 частку у спадщину), проте не оформив своїх спадкових прав. Особливістю звернення до суду з позовом про визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок є те, що позивач вправі порушувати питання про визнання майнового права, набутого спадкодавцем за життя, тобто особистого майнового права спадкодавця. Предметом спору у цій справі є визнання права на завершення приватизації земельну ділянку у порядку спадкування, приватизація якої була розпочата, проте не завершена за життя спадкодавця. Як убачається з матеріалів справи, передача безкоштовно у власність члену садового товариства «Садівник» гр. [PERSON] земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,0528 га за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Михайлівсько-Рубежівська сільська рада, с/т Садівник була здійснена на підставі Рішення Михайлівсько-Рубежівської сільської ради народних депутатів від 28.12.2001 року. Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Виходячи з наведеного, позивачі, успадкувавши належне померлому батькові майно, набули право на спадкування усіх його прав та обов`язків, що належали йому на день смерті, у тому числі право на приватизацію земельної ділянки, переданої померлому за життя на підставі статей 1216 та 1218ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved