Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання дружини. В обґрунтування позивач зазначила, що з серпня 2021 року вона перебувала у фактичному шлюбі з відповідачем [PERSON] , від якого має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На цей час син проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач самоусунувся від виконання свого батьківського обов`язку та не надає кошти на утримання дитини. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому працювати можливості не має. Вважає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного марального і соціального розвитку дитини, який самотужки вона забезпечити не може. Відповідач є особою працездатного віку, інших осіб на утриманні не має, має можливість працювати та надавати матеріальну допомогу. Враховуючи викладене, просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на її утримання у розмірі 2000 гривень до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Ухвалою судді від 03.04.2023 року після надходження до суду інформації про зареєстроване місце проживання відповідача відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у визначений строк з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Також суддею визначено строки для подання позивачем відповіді на відзив та подання відповідачем заперечень. Відповідач [PERSON] направив на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позов не визнав, проти його задоволення заперечував, оскільки він уже сплачує аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] . Крім того на його утриманні перебуває матір [PERSON] , оскільки вона є тяжко хворою від отримання осколкових поранень та дідусь [PERSON] , який на даний момент паралізований, а він є внутрішньо переміщеною особою, витрачає кошти на наймання житла та офіційно є не працевлаштованим, а тому не має можливості надавати матеріальну допомогу дружині. Просив відмовити в задоволенні позову повністю та розгляд справи проводити за його відсвуності. Позивач [PERSON] направила до суду відповідь на відзив, в якій просила відзив відповідача не враховувати, оскільки, на її думку, вказані відповідачем обставини не підтверджені жодними доказами. Вважає, що посилання відповідача на його утримання тяжко хворої матері не знайшло підтвердження в наданих медичних документах, оскільки останні датовані квітнем-травнем 2022 року і там вказано, що в дійсності його мати отримала осколкові поранення під час обстрілу м.Золотого Луганської області. 27 грудня 2022 року була на огляді у травматолога зі скаргами на біль у грудній клітці при рухах. Остання отримала рекомендації звернутися до невролога та нейрохірурга за консультацією. Будь-яких даних, які б свідчили про тяжку хворобу матері вказані довідки не містять, як і не містять того, що вона здатна до самообслуговування та потребує сторонньої допомоги. Стосовна діда, то відповідачем не доведено, що саме він здійснює догляд за дідом, а не його рідна донька (мати відповідача). При цьому відповідачем подано до відзиву довідки про взяття його матері та діда на облік як внутрішньо переміщених осіб, з яких вбачається, що відповідач не проживає ані з матір`ю, ані з дідом. Вважає, що відповідач є працездатним, здоровим чоловіком, який офіційно не працевлаштовується, але заробляє неофіційно достатньо коштів на життя. Крім того з довідки ОК-5 вбачається, що на офіційне його безробіття війна ніяким чином не вплинула, оскільки останній раз він був працевлаштований ще в 2017 році. Також позивачка надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом достовірно встановлено про те, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Лисичанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сєвєродонецькому районі Луганської області, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Малолітній син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на утриманні останньої, що підтверджується актом про проживання від 27 березня 2023 року, виданим КП «Уманське РЕУ №3». У відповідності до ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Отже кожен з фактичного подружжя має право на аліменти у разі проживання з ним спільної дитини. До відносин сторін застосовуються правила частин другої-четвертої ст. 84, ст. 86 СК України. Умовами надання утримання у цьому випадку є походження дитини від жінки, чоловіка, які перебувають у фактичних шлюбних відносинах, (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення). Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до приписів ч. ч. 1 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Як було встановлено судом, відповідач є батьком малолітньої дитини - сина [PERSON] , який проживає разом із матір`ю, яка не має можливості працювати оскільки доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку, отже вона потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка, батька їхньої дитини, що в свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України. Суд, не враховує заперечення вказані відповідачем у відзиві, оскільки посилання відповідача на його утримання тяжко хворої матері, не знайшло підтвердження в наданих медичних документах оскільки вказані документи датовані квітнем-травнем 2022 року та 27 грудня 2022 року отримана рекомендація травматолога звернутися до невролога та нейрохірурга за консультацією, що не може бути прийнято як доказ тяжкої хвороби матері відповідача та того, що вона не здатна до самообслуговування і потребує сторонньої допомоги, а отже факт її перебування на утриманні останнього не знайшов свого підтвердження. Також твердження відповідача про те, що саме він здійснює догляд за дідом, не знайшло свого документального підтвердження належними та допустимими доказами. Крім цього, як вбачається з наданих відповідачем довідок про взяття його матері та діда на облік як внутрішньо переміщених осіб, останні зареєстровані в селі Танське Уманського району, разом з тим, згідно довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, фактичним місцем перебування відповідача є м.Умань, тобто останній не проживає ані з матір`ю, ані з дідом. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, стан здоров`я якої є задовільним, будь-яких доказів про наявність інших аліментних зобов`язань не надав, відповідно суд вважає доведеним, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення їхнім спільним сином [PERSON] трьох років. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає, що наявні достатні підстави стягувати з відповідача на користь позивача кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 2000 гривень до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовною заявою, то у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1073 гривень 60 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved