Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Позивач АТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві посилався на те, що 01 березня 2013 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено Додатковий договір про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою. Згідно п. 1.1.4. Додаткового договору банк встановлює клієнту кредит у сумі 15000 грн. Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом встановлюється розмірі 25,0% річних і сплачується щомісячно. Відповідач отримав кредитні кошти та використав їх. Але свої зобов`язання за договором відповідач належним чином не виконав. У зв`язку з цим станом на 26 січня 2017 року за договором виникла заборгованість за основним боргом (кредитом) у розмірі 15000,00 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 5385,28 грн. Пеня за порушення зобов`язання становить 4423,06 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України три відсотки річних за несвоєчасне повернення кредиту становлять 367,40 грн., три відсотки річних за несвоєчасну сплату відсотків 130,38 грн., інфляційні втрати позивача за несвоєчасну сплату відсотків 516,19 грн., інфляційні втрати позивача за несвоєчасну сплату кредиту 1605,00 грн., прострочена заборгованість за обслуговування картки 1 грн. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у вказаних розмірах, а також 1600 грн. - на відшкодування понесених позивачем судових витрат. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2017 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою. Розпорядженням голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої\~статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей. Відповідно до даного Розпорядження справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави. Справа №644/750/17 також передана на розгляд до Київського районного суду м.Полтави. Після цього справу в порядку, передбаченому ч.3\~ст. 14 ЦПК України, передано на розгляд судді Самсоновій О.А. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 03 березня 2023 року справу прийнято до свого провадження. Розгляд справи вирішено продовжувати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подав. З заявами та клопотаннями сторони до суду не звертались. В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 201, 212) в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, з клопотаннями не звертався. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання також повторно не з`явився. Враховуючи відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України для відкладення розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які в засідання не з`явились. Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 01 березня 2013 року між Акціонерним товариством «Державний Ощадний банк України" з однієї сторони та фізичною особою [PERSON] з другої сторони було укладено Додатковий договір №1 до Договору №125333 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою (а.с.4-5). Згідно п.\~1.1.1.-1.1.2.\~ договору\~банк на\~підставі наданих\~клієнтом відповідно\~до вимог\~чинного законодавства\~України документів\~відкриває клієнту\~поточний рахунок\~№ [NUMBER] \~в гривні\~на умовах\~тарифного пакету\~"Пенсійний",\~тарифів за\~користування платіжною\~карткою,\~розміщених на\~сайті банку\~та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку. Банк надає клієнту платіжну картку та ПІН - конверт до неї. Пунктом 1.1.4\~договору передбачено,\~що банк\~встановлює клієнту\~кредит в\~сумі 15000\~грн.\~Строк дії\~кредиту встановлюється\~на відповідний\~період дії\~платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом встановлюється розмірі 25,0% річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом становить 35,0%. Згідно пункту 1.1.6. випуск платіжної картки здійснюється строком на один рік. [PERSON] також ознайомився та погодився з Тарифами на обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки, відкритого за пакетом «Пенсійний», що підтвердив своїм підписом (а.с. 5-6). Згідно таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 01.03.2013 повернення кредиту передбачено в період з 01 березня 2013 року по 28 лютого 2014 року (а.с.8). Таким чином, вказаними вище правочинами передбачено розмір кредитної лінії, строк кредитування та процентна ставка за користування кредитними коштами. Відповідно до\~частини першої\~статті\~1054\~ЦК України\~за\~кредитним договором\~банк або\~інша фінансова\~установа (кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Як встановлено судом, позивачем зобов`язання перед відповідачем [PERSON] виконано, надано кредитні кошти в розмірі 15000 грн., але відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконує. Станом на 26 січня 2017 року заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем складає: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 15000,00 грн., проценти за користування кредитом 5385,28 грн. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи судом, відзиву на позов не надав, але його представником до матеріалів справи залучено Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження №12015220530001548 від 28 травня 2015 року (а.с. 42). З наведеного витягу з ЄРДР вбачається, що кримінальне провадження розпочато за повідомленням про те, що 12\~травня 2015\~року невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами з банківського рахунку АТ «Ощадбанк» гр. [PERSON] , чим було спричинено матеріального збитку у розмірі 19588 грн. (а.с. 47). Також долучено копію постанови старшого дізнавача ВП №1 Харківського РУ №2 ГУНП в Харківській області від 03 березня 2021 року про закриття кримінального провадження №12015220530001548 від 28 травня 2015 року та постанови слідчого судді Орджонікідзевіського районного суду м. Харкова від 25 березня 2021 року у справі №644/1955/21 про скасування вказаної вище постанови про закриття кримінального провадження (а.с. 178-181). Вказані докази суд не бере до уваги, як такі, що не стосуються спірних правовідносин, оскільки як з них вбачається, досудове розслідування у кримінальному провадженні №12015220530001548 здійснюється за заявою [PERSON] про те, що 12 травня 2015 року невідома особа шахрайським шляхом заволоділа його грошовими коштами з банківського рахунку АТ «Ощадбанк». А предметом розгляду у справі №644/750/17 є правовідносини, що виникли з укладення Додаткового договору №1 до Договору №125333 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою від 01 березня 2013 року та одержання відповідачем за даним договором кредитних коштів (а.с.4-5). Доказів того, що за Додатковим договором до Договору №125333 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою від 01 березня 2013 року відповідач коштів не отримував, сторони суду не надали. В той же час,як вбачається зі змісту вказаного договору з додатками, зокрема з Таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки станом на 01 березня 2013 року, яка містить підпис позичальника, кредитні кошти відповідачем одержані 01 березня 2013 року, а їх повернення має відбутися до 28 лютого 2014 року (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, розглядаючи справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що [PERSON] має заборгованість перед позивачем за основним боргом (кредитом) - 15000,00 грн., за процентами за користування кредитом 5385,28 грн. Тому вказана заборгованість підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Інфляційні втрати позивача у зв`язку з порушенням відповідачем строку погашення кредиту становлять 1605,00 грн., інфляційні втрати позивача у зв`язку\~з несвоєчасною сплатою відсотків 516,19 грн., три відсотки річних за несвоєчасне повернення кредиту становлять 367,40 грн., три відсотки річних за несвоєчасну сплату відсотків 130,38 грн. Вказаний розрахунок відповідачем та його представником не спростований. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить також стягнути з відповідача на його користь пеню у розмірі 4423,06 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості, вказаний розмір пені обрахований за період з 26 липня 2015 року по 26 жовтня 2016 року (а.с. 11). В той же час Додатковим договором до Договору №125333 про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою від 01 березня 2013 року не передбачено сплату пені та її розмір. Доказів того, що іншими договорами встановлено сплату пені за порушення зобов`язання, до матеріалів справи сторонами не додано. Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення пені. Позовні вимоги про стягнення простроченої заборгованості за обслуговування картки в сумі 1 грн. також долученими до матеріалів справи доказами не підтверджуються. Як вбачається з Тарифів за обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки, відкритого за пакетом «Пенсійний», плата за обслуговуання картки відсутня (а.с. 5-6). Тому в задоволенні даної позовної вимоги також необхідно відмовити. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за кредитом у розмірі 15000,00 грн., заборгованість за процентами 5385,28 грн., інфляційні втрати позивача у зв`язку з порушенням відповідачем строку погашення кредиту - 1605,00 грн., інфляційні втрати позивача у зв`язку\~з несвоєчасною сплатою відсотків 516,19 грн., три відсотки річних за несвоєчасне повернення кредиту - 367,40 грн., три відсотки річних за несвоєчасну сплату відсотків 130,38 грн., а всього 23004,25 грн. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них вимог. Оскільки судом позов задоволено в частково (на 84%), з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1344,00 грн. на відшкодування понесених ним судових витрат пропорційно до задоволених вимог (1600 грн. х 84% = 1344,00 грн.)

Outcome: partial