Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 10\~000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову покликається на те, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває повністю на її утриманні. Сихівським районний судом м.Львова 02.05.2023 винесено судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі частини заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Однак, зазначений розмір аліментів не покриває і частини видатків на утримання сина, у зв`язку із чим просить зміни спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 10\~000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім цього, просить визначити місце проживання малолітнього сина, [PERSON] ,\~ [INFO] , із нею, обгрунтовуючи тим, що між нею та відповідачем виникають непорозуміння щодо того з ким має проживати дитина, відповідач відвідуючи дитину стверджує, що може забрати дитину, у зв`язку із чим виник спір щодо визначення місця проживання дитини. Оскільки син проживає з нею, вона забезпечує його належне утримання, навчання та виховання, забезпечує йому усі необхідні умови проживання, вона забезпечена житлом, здійснює підприємницьку діяльність, має стабільний дохід просить визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом із нею. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому позов визнав, не заперечує щодо визначення місця проживання дитини разом з матір`ю та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 10\~000 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні змісту позову, просить такий задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав, ствердивши, що відповідач не заперечує вимог про зміну способу стягнення аліментів та стягнення таких в розмірі 10\~000 грн. щомісячно, також на даний час погоджується, щоб дитина проживала із матір`ю. У відповідності\~до ч.3\~ст.220\~ЦПК України\~враховуючи визнання\~відповідачем позовув повному обсязі судом ухвалено рішення в підготовчому судовому засіданні. Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~\~Відповідно до ст. 8\~Закону України\~ «Про\~охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до\~ст.181 Сімейного кодексу України \~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як вбачається\~із свідоцтва\~про народження\~відповідач є\~батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , відтак, зобов`язаний утримувати його до досягнення ним повноліття. Судовим наказом Сихівським районним судом м.Львова 02.05.2023 вирішено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі частини заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ст.183\~та ст.184 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.\~182-184\~ Сімейного кодексу України , не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.181,192\~ Сімейного кодексу України \~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13. Судом встановлено, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їхньої спільної з позивачем дитини визначено судом у розмірі частини заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. З огляду на вищезазначені обставини, враховуючи право стягувача аліментів на визначення способу виконання обов`язку щодо утримання дитини, визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що наявні підстави для зміну способу\~стягнення аліментіввстановленого судовим наказом Сихівського районного суду м.Львова від 02.05.2023 та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 10\~000 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до\~ст.141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. \~ \~ \~ \~Згідно ст.161 Сімейного кодексу України спір батьків, які проживають окремо, щодо місця проживання неповнолітньої дитини вирішується судом. При цьому береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків та інші обставини, які мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями чи наркотичними засобами, може своєю аморальною поведінкою зашкодити розвиткові дитини. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ч.1 ст.3, ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками в супереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського Суду як джерело права. \~ \~ \~ \~Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. \~ \~ \~ \~Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання. \~ \~ \~ \~При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Як вбачається із довідки про місце проживання № 28/03- 2023 від 28.04.2023 виданої ОСББ «Рильського14» [PERSON] разом із сином [PERSON] проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] . Із витягу з Державного реєстру речових правна нерухоме ймано про реєстрацію права власності від 15.02.2018 вбачається, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Судом встанволено, що позивачка є фізичною особою підприємцем та отримує стабільний дохід від підприємницької діяльності. З огляду на наведені обставини,враховуючи проживання дитини із матір`ю, яка працює, має дохід, створила належні матеріально-побутові умови для проживання дитини, піклується про його виховання, виявляє до дитини увагу та турботу, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення умов, необхідних для повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку малолітнього [PERSON] слід визначити його місце проживання із матір`ю. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1073 грн.,60 коп. згідно з квитанції № 59886 від 08 травня 2023 року. З огляду на викладене та враховуючи визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що позивачу необхідно повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 536 грн.80 коп. Відповідно до ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти іншу частину сплачених позивачем при подачі позову до суду документально підтверджених судових витрат, а саме 536 грн.80 коп. судового збору.

Outcome: approved