Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на період його навчання. Позивач зазначає, що він є рідним сином відповідача. В 2020 році він вступив до Вищого професійного училища №11 м. Вінниці, де навчається за професією «Оператор комп`ютерного набору, електромеханік з ремонтом та обслуговування ЛОМ» на денній формі навчання, строком до 30 червня 2023 року. Позивач також зазначає, що він отримує стипендію в розмірі 1250,00 грн, по закінченні цього курсу має намір продовжувати навчання та здобувати подальшу освіту в цьому ж навчальному закладі. Стипендія не забезпечує навіть 50% прожиткового мінімуму, будь-якого іншого самостійного доходу він теж не має, а тому потребує матеріальної допомоги, зокрема на витрати, пов`язанні з проїздом до навчального закладу, на навчання (придбання підручників, навчальних засобів, витрати з утримання необхідної для навчання комп`ютерної техніки), харчування та одяг. Шлюб між його батьками розірваний. На сьогоднішній день він проживає разом із матір`ю. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 30 серпня 2005 року стягнуто з відповідача на користь його матері аліменти на двох дітей, а згодом рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 25 січня 2007 року в цивільні справі № 2-927/07 був встановлений новий розмір аліментів. Відповідач сплачував аліменти за виконавчим листом на нього та брата [PERSON] , а коли останній став повнолітній батько сплачував аліменти лише на його утримання. Коли позивачу виповнилось 18 років стягнення аліментів на його утримання припинилось, однак позивач продовжує навчатись та потребує матеріальної допомоги. Його батько є здоровою та працездатною людиною, який має постійне місце роботи та стабільний дохід, забезпечений житлом, на утриманні якого, окрім нього, ще є неповнолітній син від іншого шлюбу, а тому останній має можливість надати таку допомогу, однак в добровільному порядку її не надає. За таких обставин позивач просив суд стягувати з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на період його навчання, починаючи стягнення з моменту подання позову, але не більше ніж до дня досягнення ним 23-х річного віку, а також стягнути на його користь понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2023 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Відповідач надав відзив на позов та просив позов задовольнити частково, стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі 1/8 частини всіх видів доходів щомісячно на період навчання, тобто до 30 червня 2023 року, в частині стягнення витрат на правничу допомогу відмовити. При цьому вказував, що дійсно з матір`ю позивача він перебував у шлюбі та рішенням Ленінського районного суду від 25 січня 2007 року в справі №2-827/07 з нього на утримання двох дітей, в тому числі і позивача, стягувалися аліменти в розмірі 1/3 від всіх видів доходів до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При цьому вказує, що у нього є ще син [PERSON] , [INFO] , на утримання якого також стягуються аліменти. Крім того зазначає, що на даний час він працює та отримує майже мінімальну заробітну плату, а тому після всіх відрахувань отримує мізерну суму коштів. В той же час мати позивача також може надавати допомогу, оскільки тривалий час працює за кордоном. Щодо витрат на правничу допомогу, то вказував, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази понесення позивачем заявленої суми судових витрат. Правом подання відповіді на відзив позивач не скористався. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом установлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, що ґрунтуються на вимогах ст. 182, 199, 200 СК України. Судом установлено, що відповідач [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 березня 2015 року (а.с.5). Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 25 січня 2007 року в цивільній справі № 2-927/07 позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів задоволений, змінено розмір стягуваних аліментів з [PERSON] відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 30 серпня 2005 року та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно до досягнення старшою дитиною повноліття, починаючи з 28 грудня 2006 року (а.с.9-10). [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття та є учнем Вищого професійного училища № 11 м. Вінниці з 01 вересня 2020 року по 30 червня 2023 року, де навчається за професією «Оператор комп`ютерного набору, електромеханік з ремонтом та обслуговування ЛОМ» на денній формі навчання та отримує стипендію в розмірі 1250,00 грн, що підтверджується довідкою Вищого професійного училища № 11 м. Вінниці від 24 березня 2023 року та довідкою про доходи від 31 березня 2023 року № 32 (а.с.7-8). Позивач не працює, інших доходів, окрім стипендії, не має, проживає разом матір`ю, що підтверджується довідкою ТОВ «Житлово-Експлутаційне Об`єднання» від 26 жовтня 2021 року № 4897(а.с.6). Відповідач проживає окремо та з 01 березня 2017 року працює в ТОВ «Спринтер Центр». Його дохід за період з листопада 2022 року по квітень 2022 року становить 43 131,60 грн ( без відрахувань). Відповідач має на утриманні неповнолітнього сина від іншого шлюбу. Так за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, інформація з якого є відкритою та знаходиться у загальному доступі, рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2012 року в цивільній справі № 208/250/2012 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено, стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку щомісяця, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 24 січня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1,2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. [PERSON] , [INFO] , досяг повноліття, є меншим 23 років, продовжує навчання, доходів, окрім стипендії, не має, проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, а тому суд дійшов висновку, що син потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість надавати таку допомогу в певній мірі. Щодо розміру аліментів, то суд враховує, що згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу; при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх син (дочка). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Разом з тим, судом при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу та проживання за місцем його знаходження. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як зазначалося вище суд дійшов висновку, що повнолітній син потребує матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання, а батько може надавати таку допомогу в певній мірі. При визначенні розміру аліментів, суд, зважаючи на реальні і розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, витрати пов`язані з навчанням (проїзд до навчального закладу, харчування, забезпечення базовими організаційними речами та приладдям) та обставини, що встановленні судом та мають значення в їх сукупності, зокрема й щодо утримання відповідачем ще одного сина та можливості кожного із батьків надавати допомогу, вважає справедливим встановлення аліментів в розмірі 1/8 частки доходу відповідача щомісячно. При визначені розміру аліментів суд взяв до уваги та врахував всі повідомлені обставини, визначені ст. 182 СК України, та певну можливість утримання сина матір`ю позивача, як-то визначено ст.200 СК України. При цьому суд звертає увагу, що позивачем не надано суду жодного доказу в обґрунтування розміру аліментів, про стягнення якого заявлено позов та можливості їх сплати відповідачем у визначеному ним розмірі. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 201, 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 06 квітня 2023 року. Аліменти підлягають стягненню на період навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання ( ч.2 ст.199 СК України). Разом з тим поновлення навчання (за умови недосягнення 23-річного віку) дозволяє звернутися з новим позовом до суду про стягнення аліментів. На підставі ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а позов задоволений частково, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню 805,20 грн судового збору. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд враховує, що відповідно до ст. 131 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує ряд обставин, визначених ч.3 ст.141 ЦПК України. Позивачем заявлено про врахування судових витрат понесених ним (професійна правнича допомога) при розподілі судових витрат між сторонами. На підтвердження цих обставин суду надано договір-квитанція № 39 від 05 квітня 2023 року за змістом якого розмір винагороди за надання правничої допомоги адвокатом Павловою В. Є. по оформленню позовної заяви про стягнення аліментів до 23 років становить 1500,00 грн. При розподілі цього виду судових витрат, суд враховує, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. При визначенні та розподілі судових витрат суд враховує критерії, визначені положеннями ЦПК України: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При цьому враховує, що із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Надаючи оцінку наданим доказам суд вважає, що позивачем доведено обставину отримання професійної правничої допомоги в межах цієї цивільної справи, витрати пов`язані із розглядом цієї справи (оформленням позовної заяви), витрати відповідають обсягу наданих послуг та виконаних робіт, неминучими (у зв`язку із виконанням умов договору про правову допомогу), розмір останніх є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору з урахуванням обставин справи та значення його для позивача. Твердження відповідача про відсутність належних доказів не ґрунтуються на матеріалах справи. За наведеного суд вважає за можливе розподілити їх між сторонами. Зважаючи на вказані положення, а також враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1125,00 грн ( пропорційно задоволеним вимогам). На підставі викладеного,

Outcome: partial