Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

У вересні 2022 року позивач ТОВ «Новобудова» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 24 219 грн. 28 коп. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги вказує, що відповідач є власником машиномісця № [NUMBER] у Паркінгу на підставі Свідоцтва про право власності від 01.08.2007 року. Відповідач не здійснював системну оплату за надані Позивачем послуги, у зв`язку з чим, у Відповідача виникла заборгованість, на загальну суму 24 219 грн. 28 коп., з яких основний борг за період з 01.03.2020 року по 01.09.2022 року у розмірі 22 288 грн. 60 коп., 3 % річних від простроченої суми за період з 01.03.2020 року по 01.02.2022 року у розмірі 465 грн. 36 коп., індекс інфляції за період з 01.03.2020 року по 01.02.2022 року у розмірі 1 465 грн. 32 коп. За наведених обставин Позивач був вимушений звернутися до суду з вказаним позовом та просив стягнути з Відповідача заборгованість на загальну суму 24 219 грн. 28 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481 грн. 00 коп. Ухвалою судді від 06 жовтня 2022 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити, протии розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщення оголошення на сайті Печерського районного суду м.Києва, а тому, в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 198/0/5-06 від 24 жовтня 2006 року та авізо № 2 від 01 жовтня 2010 року підземний паркінг по [ADDRESS] був переданий ТОВ «Новобудова» в експлуатацію та обслуговування. ТОВ «Новобудова» здійснює обслуговування багатоквартирних житлових будинків, в тому числі вбудованих підземних автостоянок (паркінгів), де забезпечує придбання, цілодобову охорону, комунальні послуги. [PERSON] є власником машиномісця № [NUMBER] у Паркінгу на підставі Свідоцтва про право власності від 01.08.2007 року. Згідно з розрахунком Позивача, Відповідач не сплачує за надані йому послуги по утриманню підземного паркінгу, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість за період з 01.03.2020 року по , 01.09.2022 року що становить 24 219, 28 грн., та складається з : суми основного боргу - 22 288, 60 грн., 3 процентів річних від простроченої суми - 465,36 грн., інфляційні втрати - 1 465,32 грн. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (редакція від 02.04.2020 року) учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Відповідно до пункту 5 частини 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (редакція від 02.04.2020 року) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно до частини першої ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини першої ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує (частина четверта цієї статі). Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, згідно з частиною першою ст. 322 Цивільного кодексу України. Пунктами 5, 9 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено обов`язок споживача житлово-комунальних послуг оплачувати їх у строки, встановлені Договором або законом. Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, хоча матеріалами справи встановлено, що 19 вересня 2017 року між Відповідачем та Позивачем було укладено Договір про надання послуг по утриманню підземної автомобільної стоянки (паркінгу), згідно п. 2.1.5 якого вказано що Відповідач зобов`язувався сплачувати кошти по утриманню машино-місця не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 цієї статті, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих йому послуг по утриманню паркінгу та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за послуги по утриманню паркінгу в сумі 24 219,28 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. У зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 481 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved