Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що відповідачка є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Мати не цікавиться дитиною, зовсім з донькою не спілкується, не бере участі в її вихованні, розвитку, лікуванні та взагалі в її житті, а тому з метою захистити права та інтереси своєї неповнолітньої дитини позивач вимушений звернутись до суду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовільнити. Представник позивача в судовому засіданні просила допитати свідка [PERSON] та витребувати копію вироків на підтвердження що відповідачка неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності. Позовні вимоги підтримала. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в тому числі і шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада України». Представник третьої особи - служби у справах дітей Сумської РДА в судовому засіданні пояснила, що Управління «Служба у справах дітей» вважає за можливе задовольнити позовну вимогу щодо позбавлення батьківських прав відповідачки, надала суду обґрунтований висновок. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є цивільною дружиною позивача та проживає разом з ним вже більше п`яти років. Мілана весь цей час проживає разом з батьком, і за всі ці п`ять років відповідачка не приймала ніякої участі у вихованні дитини, не цікавилася її життям, здоров`ям, навчанням. Суд, заслухавши учасників справи, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідачка проживали в шлюбі з 07.11.2014 року 20.12.2018 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб та копією рішення суду про розірвання шлюбу. (а.с. 6,7). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Матір [PERSON] , [PERSON] , не приймає участь у її вихованні. Дитина на даний час проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , який займається її вихованням. Відповідно до рішення Сумського районного суду Сумської області від 13.10.2022 року визначено місце проживання неповнолітньої [PERSON] разом з батьком. (а.с.8-9). Крім того, відповідачка неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, що стверджується копіями вироків від 02.09.2019 року справа № 587/1664/19, та від 27.10.2021 року справа № 587/1660/21. (а.с. 35,36). Згідно висновку Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради № 27.1-26/1172 від 29.05.2023 року, мати [PERSON] жодним чином не позбавлена інформації стосовно місця проживання дитини, позивач не створює перешкод у спілкуванні з донькою, але відповідачка не приймає участі у вихованні дитини з дитиною з 2017 року. За цей час відповідачка не цікавився життям дитини, не телефонувала, не виявляла бажання приймати участь у її вихованні, зловживає спиртними напоями та неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності, тому служба у справах дітей вирішила вважати за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] щодо її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 26). Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначеної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Суд вважає, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків стосовно виховання дитини, не проявляє батьківської турботи, не цікавиться здоров`ям, не турбується про її фізичний та духовний розвиток, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Наведене свідчить про самоусунення відповідачки від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню сина. Виходячи із оцінки доказів у справі таке ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, суд вважає свідомим та умисним, що дає підстави для обрання крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав. Таким чином, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у ході розгляду справи встановлено беззаперечні докази повного відсторонення відповідачки [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, а тому її слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Крім того, відповідно до положення ст. 141, 142 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved