Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

22.03.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», мотивуючи позов тим, що позивач з 03.08.1992 року по 20.07.2000 року працював у різних структурних підрозділах на різних посада у Приватному акціонерному товаристві «ДТЕК Павлоградвугілля». Всі вказані вище обставини про роботу позивача та його звільнення підтверджуються його трудовою книжкою та не можуть і не будуть заперечуватись відповідачем. За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання. П. 7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 29 січня 2014 року, затвердженого начальником Першотравенського міськрайонного Управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області, встановлено наявність у позивача професійних захворювань: Радикулопатія С6, С7, С8, і L5, S1 з вираженими (3ст.) статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ст.), остеоартрозу, в поєднанні з періартрозами, ліктьових (ПФ другого ст.) і колінних (ПФ другого ст.) суглобів; вегетативно-сенсорна полінейропатія рук з периферичним ангіодистонічним синдромом та трофічними порушеннями на кистях; хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої- другої ст., емфізема легень першої-другої ст.), ЛН першого-другого ст.; нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху). П. 16 вказаного акту встановлює, що професійне захворювання виникло за таких обставин: в результаті тривалої роботи пов`язаною з важкою працею, шумом в умовах високої запиленості рудничного повітря в підземних виробках шахт. Згідно п. 17 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: Запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), у тому числі вміст вільного двоокису кремнію: максимальний 427,76 мг/м^ (8іОг 7,05%) при ГДК 4 мг/м\\ 67% за зміну (Гіг. кл. таб. 4.11.1 - кл. 3.4.); Рівень шуму 91 дБ «А» при ГДР 80 дБ «А», 100% за зміну (Гіг. кл. таб. 4.11.3 - кл. З.2.); Рівень загальної та локальної вібрації 115,2 дБ при ГДР 113 дБ, 8% за зміну (Гіг. кл. таб. 4.11.3-кл. З.2.); Рівень фізичного перевантаження (параметри, ступінь, важкість роботи): піднімання вантажу вагою до 50 кг., 70% за зміну (Гіг.кл.таб. 4.11.7 - кл. З.2.), сумарна вага до 1000 кг. (Гіг. кл. таб. 4.11.7 - кл. З.2.); вимушена поза «на колінах та ліктях» 80% за зміну (Гіг.кл.таб. 4.11.7 - кл. 3.2.). Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 11 лютого 2014 року серії АБ № 0009314 позивачу первинно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 60% з яких: 40% - радикулопатія, 5% - вегетативно-сенсорна полінейропатія, 5% - нейросенсорна приглухуватість, 10% - хронічне обструктивне захворювання легень. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 11 лютого 2014 року серії АВ № 0253595 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності та протипоказана робота в умовах важкої фізичної праці, підземного виду праці, несприятливого .мікроклімату, пилу та шуму. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 13 лютого 2017 року серії 12 ААА № 045020 (копія додається) позивачу повторно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 60% з яких: 40% - радикулопатія, , 10% - хронічне обструктивне захворювання легень, 5% - вегетативно-сенсорна полінейропатія, 5% - нейросенсорна приглухуватість. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 13 лютого 2017 року серії 12 ААА №073431 позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності та протипоказана робота в умовах важкої фізичної праці, підземного виду праці, несприятливого .мікроклімату, вібрації, пилу та шуму. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 18 лютого 2020 року серії 12 ААА № 058048 позивачу повторно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 60% з яких: 40% - радикулопатія, , 10% - хронічне обструктивне захворювання легень, 5% - вегетативно-сенсорна полінейропатія, 5% - нейросенсорна приглухуватість. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 18 лютого 2020 року року серії 12 ААБ №604625 позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності та протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії ВІД 08 лютого 2023 року серії 12 ААА № 127967 позивачу повторно безстроково визначено ступінь втрати працездатності на рівні 60% з яких: 40% - радикулопатія, , 10% - хронічне обструктивне захворювання легень, 5% - вегетативно-сенсорна полінейропатія, 5% - нейросенсорна приглухуватість. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 08 лютого 2023 року року серії 12 ААГ №170995 позивачу повторно безстроково встановлено третю групу інвалідності та протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно. Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № П1290 від 15.12.2022р., випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 81, випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 172. Відповідно до медичного висновку №038 від 14.01.2014 (копія додається) позивач скаржиться на стійкий біль та обмеження рухів у шийному і поперековому відділах хребта з іррадіацією в праві руку та ногу, порушену ходу, біль в плечових, ліктьових і колінних суглобах, обмеження рухів та хрускіт в них, заніміння кінцівок, переважно правих, задишку при фізичному навантаженні, періодичний кашель сухий із виділенням слизового мокротиння, загальну слабкість, зниження слуху. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з отриманим професійним захворюванням суму грошових коштів у розмірі 245\~000,00 грн. 24.04.2023 року відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого не погодився із заявленими позовними вимогами з наступних підстав. Склад правопорушення у діях Відповідача відсутній. В матеріалах справи відсутні докази про настання будь-яких аварій на підприємстві та/або доказів порушення норм законодавства з охорони праці, відсутні будь-які акти перевірок відповідних контролюючих органів про допущення порушень з боку Відповідача. Позивачем не надано жодних доказів про наявність постанови чи вироку суду про притягнення посадових осіб Відповідача до адміністративної чи кримінальної відповідальності. Зазначення про придатність до роботи з 2000 року по 2013 рік Позивача, при тому, що позивач мав з 2001 року постійний больовий синдром, люмбаго та ОX3, з 2013 року - ДФА та інші захворювання, неодноразово звертався до лікарні за наданням допомоги та позивача не було направлено на до обстеження, не встановлено необхідність утворення нових умов праці, що повинні забезпечуватися для недопущення погіршення стану здоров`я та посилення захворювання знаходився на лікуванні за захворюванням, яке в подальшому стало професійним та вплинуло на стан здоров`я до встановлення стійкої втрати працездатності за цим захворюванням вже вказує на приховування позивачем реального стану здоров`я та неналежного й своєчасного виявлення лікарями під проведення експертизи стану здоров`я позивача, вказує на неякісне надання медичних послуг та неправомірне визнання позивача придатним до роботи в підземних умовах. Несвоєчасне виявлення медичною комісією та/або приховування позивачем від роботодавця фактичного стану свого здоров`я вплинуло на своєчасність виявлення ранніх ознак професійних захворювань, а також своєчасність вирішення питання щодо можливості працівника продовжувати роботу в умовах дії шкідливих та небезпечних факторів трудового процесу, а приховування фактичного стану здоров`я унеможливлювало проведення відновлювального лікування на початкових етапах,\~і як\~наслідок здебільше\~призводить до\~значної втрати\~працівником працездатності,\~аж до\~інвалідизуючих форм\~професійної патології\~саме з\~вини позивача\~та медичного\~закладу. Також відповідно до медичних документів. Позивач має супутні захворювання, а саме; артеріальна гіпертензія. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Індивідуальна програма\~реабілітації інвалідів\~не надана,\~тому вважаємо,\~що Позивачу\~не встановлена психолого-педагогічна реабілітація, oо означає, oо професійні захворювання які виникли у позивача не є психотравмувальними для нього. З наданих позивачем доказів можна зробити висновок, що його обмеження полягають лише в протипоказанні до шкідливих та важких умов праці. В іншому позивач має можливість бути повноцінним членом суспільства та забезпечується соціальними пільгами на достатньому рівні. Позивач, обґрунтовуючи наявність моральної шкоди, зазначає у позові, що з моменту отримання хронічного захворювання він постійно відчуває фізичні страждання та біль, які обґрунтовані важкістю самопочуття і особливостями лікування. При цьому на підтвердження зазначених тверджень в порядку ст. 81 ЦПК України позивач не надав жодного доказу. 25.04.2023 року представник позивача надіслав відповідь на відзив, в якому ствердив, що не погоджується з відзивом, оскільки факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. У виникненні в позивача хронічних професійних захворювань наявна вина відповідача. Відповідач мав створити позивачу, належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров`я чи настання смерті були б неможливими. Відповідач у відзиві також зазначив про необхідність надання позивачем медичного підтвердження, про те, що останній не лікується за супутніми діагнозами в медичних закладах та щодо наявності інших хвороб, у відповідь ми зазначаємо, що відсутність даних довідок не перешкоджає розгляду справи по суті позовних вимог та є такими, що ніяким чином не вплинуть на розмір відшкодування моральної шкоди завданої відповідачем позивачу, на рішення суду загалом та цим відповідач лише затягує розгляд справи. Позивачем належно\~доведено факт\~заподіяння йому\~моральної шкоди.\~Представник позивача\~заперечив щодо\~ненадання належних\~доказів позивачем,\~так як\~на підтвердження\~обставин подано\~належні та\~допустимі письмові\~докази.\~Позивачем в\~матеріалах справи зазначається, що моральна шкода йому заподіяна внаслідок набутих хронічних професійних захворювань, втрати професійної працездатності та встановлення інвалідності. На підтвердження цих обставин подано належні та допустимі письмові докази, а саме копії акту розслідування хронічного професійного захворювання на підтвердження встановлення захворювань та обставин їх виникнення, довідок МСЕК на підтвердження втрати професійної працездатності та встановлення інвалідності, документів із медичних установ на підтвердження необхідності лікування. Позивачем надано переконливі та змістовні роз`яснення, в чому саме полягає заподіяна йому моральна школа. Розмір моральної шкоди позивач визначив виходячи зі своїх душевних страждань і саме такий визначений ним розмір відшкодування зможе покрити той негативний вплив, якого він зазнав на свій стан у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків. Ухвалою суду відкрито провадження у справі. Ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотань представника відповідача про витребування доказів. Ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача та позивач у судове засідання не з`явились, представник позивача надав заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача звернулась до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні, проте суд відмовив в задоволенні вказаного клопотання, оскільки забезпечення явки представника Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", яке є юридичною особою з відповідним штатом працівників, в тому числі і юристів, віднесено до обов`язків підприємства. Відкладення розгляду справи не в межах встановленого ЦПК України строку розгляду справи Призведе до затягування розгляду даної цивільної справи, крім того судом враховано, що відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач виклав свою позицію у даній справі, у відзиві представник відповідача просила відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з 03 серпня 1992 року ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», 06.10.1992 року займав посаду підземного гірника 2 розряду з повним робочим днем в шахті, 25.06.1996 року переведений гірником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем в шахті, 20.07.2000 року був звільнений з займаної посади за власним бажанням, ст.38 КЗпП України, 07.08.2000 року прийнятий гірником очисного забою 5 розряду дільниці з видобутку вугілля, з 01.01.2012 року займав посаду гірника очисного забою 5 розряду дільниці по монтажу, демонтажу гірничого обладнання, 23.07.2017 року переведений гірником очисного забою 5 розряду дільниці по видобутку вугілля, 01.01.2013 року переведений в ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» гірником очисного забою 5 розряду дільниці з видобутку вугілля підземним, 24.10.2013 року позивач був звільнений з займаної посади, у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі, внаслідок стану здоров`я, який заважає даній роботі, згідно ст. 40 КЗпП України. Згідно з п.13 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 29.01.2014 р. (далі - Акт), [PERSON] , який працював гірником очисного вибою 7111, висновок про наявність шкідливих умов праці фізичне перевантаження, пил, шум. Пунктом 16 Акту встановлено, що професійне захворювання виникло за таких обставин, зокрема,: недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту, неефективність роботи систем вентиляції, в результаті тривалої роботи пов`язаною з важкою працею, шумом в умовах високої запиленості рудничного повітря в підземних виробках шахт. Згідно п.17 Акту, причина виникнення професійного захворювання: Запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), у тому числі вміст вільного двоокису кремнію: максимальний 427,76 мг/м3 (SіО2 7,05%) при ГДК 4 мг/м3 67% за зміну (Гіг. кл. таб. 4.11.1 - кл. 3.4.); Рівень шуму 91 дБ «А» при ГДР 80 дБ «А», 100% за зміну (Гіг. кл. таб. 4.11.3 - кл. З.2.); Рівень загальної та локальної вібрації 115,2 дБ при ГДР 113 дБ, 8% за зміну (Гіг. кл. таб. 4.11.3-кл. З.2.); Рівень фізичного перевантаження (параметри, ступінь, важкість роботи): піднімання вантажу вагою до 50 кг., 70% за зміну (Гіг.кл.таб. 4.11.7 - кл. З.2.), сумарна вага до 1000 кг. (Гіг. кл. таб. 4.11.7 - кл. 3.2.); вимушена поза «на колінах та ліктях» 80% за зміну (Гіг.кл.таб. 4.11.7 - кл. 3.2.). На підставі медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 14.01.2014 р. протокол №038, Позивачу було встановлено професійне захворювання: Радикулопатія С6, С7, С8 і L5, S1 з вираженими (3ст.) статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу (ПФС другого ст.), остеоартрозу в поєднанні з періартрозами, ліктьових (ПФ другого ст.) і колінних (ПФ другого ст.) суглобів; вегетативно-сенсорна полінейропатія рук з периферичним ангіодистонічним синдромом та трофічними порушеннями на кистях. Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої- другої ст., емфізема легень першої-другої ст.). ЛН першого-другого ст. Нейросенсорна приглухуватість 1 ст. (з легким зниженням слуху). Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії АБ №0009314 від 111.02.2014 року виданої Міжрайонною профпатологічною МСЕК, [PERSON] первинно встановлено третю групу інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності - 60%, з них 40% - радикулопатія, 5 % - ВСП, 5% - туговухість, 10% - ХОЗЛ з 03.02.2014 р. до 01.03.2015 р. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0253595 від 11.02.2014 року, виданої Міжрайонною профпатологічною МСЕК, [PERSON] , з 03.02.2014 року встановлена третя група інвалідності, внаслідок професійного захворювання, до 01.03.2015. Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №045020 від 13.02.2017 року виданої Міжрайонною профпатологічною МСЕК, [PERSON] повторно встановлено третю групу інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності - 60%, з них 40% - радикулопатія, 5 % - ВСП, 5% - туговухість, 10% - ХОЗЛ з 01.03.2017 р. до 01.03.2020 р. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №073431 від 13.02.2017 року, виданої Міжрайонною профпатологічною МСЕК, [PERSON] , з 01.03.2017 року встановлена третя група інвалідності, внаслідок професійного захворювання, до 01.03.2020. Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №058048 від 18.02.2020 року виданої Міжрайонною профпатологічною МСЕК, [PERSON] повторно встановлено третю групу інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності - 60%, з них 40% - радикулопатія, 5 % - ВСП, 5% - туговухість, 10% - ХОЗЛ з 01.03.2020 р. до 01.03.2023 р. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №604625 від 18.02.2020 року, виданої Міжрайонною профпатологічною МСЕК, [PERSON] , з 01.03.2020 року встановлена третя група інвалідності, внаслідок професійного захворювання, до 01.03.2023. Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №127967 від 08.02.2023 року виданої Міжрайонною профпатологічною МСЕК, [PERSON] повторно встановлено третю групу інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності - 60%, з них 40% - радикулопатія, 5 % - ВСП, 5% - туговухість, 10% - ХОЗЛ з 01.03.2023 р. до безстроково. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №170995 від 08.02.2023 року, виданої Міжрайонною профпатологічною МСЕК, [PERSON] , з 01.03.2023 року встановлена третя група інвалідності, внаслідок професійного захворювання, безстроково. Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до вимог ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обов`язку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці. Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника. Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. В даному випадку професійне захворювання пов`язане з виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, тому відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди покладається на роботодавця (підприємство). Судом встановлено, що після роботи на підприємстві відповідача протягом 17 років, з яких 13 років в умовах впливу шкідливих факторів, та звільнення за станом здоров`я 13.10.2013 року до встановлення позивачу третьої групи інвалідності за професійним захворюванням 03.02.2014 року, позивач на інших підприємствах не працював. Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Як зазначено в пункті 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року, №1-9/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, відповідно до статей 23,1167 ЦК України, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Надані позивачем докази повною мірою вказують, що ушкодження здоров`я відбулося при виконанні ним трудових обов`язків, що у свою чергу призвело як до фізичних, так і до моральних страждань. Втрата працездатності призвела до обмеження його можливості вести активний спосіб життя, вільно спілкуватися, внаслідок чого останній змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Суд не може погодитись із запереченнями представника відповідача, який вважає не доведеним позивачем факт заподіяння моральної шкоди так як не встановлені зміни у психічному стані, відповідні записи лікаря-психіатра, психотерапевта, психолога, оскільки згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що моральна шкода може складатися зокрема з моральних переживань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків, що має місце в цьому випадку, тому що всі зазначені обставини в позивача наступили саме у результаті втрати професійної працездатності, внаслідок професійних захворювань. З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок отриманого професійного захворювання на виробництві останньому заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров`я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров`я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується принципом розумності та справедливості, приймає до уваги стан здоров`я позивача, втрату професійної працездатності, інвалідність, вину підприємства в заподіянні шкоди, характер та об`єм його фізичних, душевних, психічних страждань від одержаного профзахворювання, втрату можливості його трудової та соціальної реабілітації, що призвело до значних тяжких змін життєвих зв`язків, а саме 60 % втрати професійної працездатності, істотність вимушених змін в життєвих стосунках, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 120 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Відповідно до Закону України №466 внесено зміни до п.п.164.2.14 статті 164 Податкового кодексу України щодо оподаткування податком на доходи фізичних осіб сум відшкодування моральної шкоди (норма набрала чинності з 23 травня 2020 року). До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом №466, включається у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України). Враховуючи викладене, у разі якщо виплата немайнової (моральної) шкоди за рішенням суду здійснюється податковим агентом на користь фізичної особи - платника податків, то сума такої шкоди не включається до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом (26800 грн станом на 01.01.2023 року). Отже, з 23 травня 2020 року звільняється від оподаткування податком на доходи фізичних осіб відшкодування моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. У зв`язку із зазначеним, моральна шкода на користь позивача підлягає стягненню з урахуванням утримання податку та обов`язкових платежів. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2 ч. 1ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача підлягає стягненню дохід держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1200 грн.

Outcome: partial