Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

позивач звернулася в суд з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] . Обґрунтовуючи позов покликається на те, що є власником будинку [ADDRESS] . За вищевказаною адресою зареєстрована відповідач, яка є матір`ю позивача. Відповідач з моменту її реєстрації 08.05.2012 не проживає і не мала наміру проживати разом з нею у цьому будинку, не несе витрат на його утримання, не приймає участі в утриманні житла. Місце реєстрації відповідача у житловому будинку позивача не пов`язане з його фактичним місцем проживання, однак сам факт реєстрації відповідача у спірному житлі, без фактичного проживання у ньому, враховуючи намір позивача, як власника, вільно володіти, користуватися, а також розпорядитися таким житлом, перешкоджає у повноцінній реалізації права власності. Ухвалою від 22 березня 2023 року прийнято справу до провадження та призначено судове засідання. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими відправленнями рекомендованої кореспонденції. Правом на подачу відзиву на позов та подачу заяви про розгляд справи за його відсутності не скористалась. З метою забезпечення розумних строків провадження у справі, суд вважає, що розгляд справи у відсутності відповідача є можливим, підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд постановив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення. Враховуючи те,\~що учасники\~справи належним\~чином повідомлені\~про день\~та час\~розгляду справи,\~суд вважає\~за можливе,\~відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України,\~розглянути справу\~у відсутності\~сторін на\~підставі наявних\~у справі\~доказів,\~не здійснюючи\~фіксування судового\~процесу. Суд дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] , що стверджується договором дарування житлового будинку від 27.02.2012 та витягом про державну реєстрацію №33334197, виданим ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 29.02.2012. Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописки, виданої ЛКП «Львівський ліхтар» №1186 від 25.04.2019 в будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (власник) та [PERSON] (мати). Як встановлено судом, місце реєстрації відповідача у будинку [ADDRESS] не пов`язане з її фактичним місцем проживання, а тому реєстрація місця проживання відповідача за вказаною адресою має формальний характер. Згідно з актами від 25.04.2019 та від 05.03.2020р., складеними комісією в складі майстрів дільниці ЛКП «Львівський ліхтар», [PERSON] ,\~1962\~р.н.,зареєстрована, але фактично не проживає, за адресою [ADDRESS] . Даний факт засвідчили сусіди [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до ч. 1\~ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1\~ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою за змістом\~ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Права власника житлового будинку визначені\~ст.383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст.156\~ЖК, ч.1 ст.405\~ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ч.4\~ст.156 ЦК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~ст. 64 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Згідно\~ст.72 ЖК, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч.2\~ст.405 ЦК України, член сім`ї (в тому числі колишній член сім`ї) власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником будинку або законом. Враховуючи вищевикладене, оскільки встановлено, що відповідач за вказаною адресою не проживає понад 4 роки, наміру проживати в будинку не висловлювала, вселитися не намагалась, жилим приміщенням, як постійним місцем свого проживання не цікавилась, витрат на утримання житла не несла, доказів протилежного відповідачем не подано, а її реєстрація в спірному будинку позбавляє позивача можливості у повній мірі реалізувати своє право власності, суд, дослідивши належним чином питання дотримання балансу інтересів між захистом права власності позивача на спірний будинок та правом відповідача, як колишнього члена її сім`ї, на користування цим житлом, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Відповідно до\~ст.\~7\~Закону України\~Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні\~зняття з\~реєстрації місця\~проживання особи\~здійснюється на\~підставі судового\~рішення,\~яке набрало\~законної сили,\~про позбавлення\~права користування\~житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст.\~141 ЦПК України,\~необхіднло стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved