Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 01 лютого 2023 року позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Росоша Теплицького району Вінницької області, аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на її користь у зв`язку з продовженням навчання, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 05 жовтня 2022 року на період навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. 31 березня 2023 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення. Ухвалою суду від 22 травня 2023 року заяву [PERSON] задоволено, рішення суду скасовано та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та вказали, що відповідно до свідоцтва про народження, виданого 10 серпня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві, відповідач є батьком позивача. До досягнення нею повноліття, а саме до [INFO] , відповідач сплачував аліменти на її утримання на підставі виконавчого листа, виданого на примусове виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 червня 2005 року у цивільній справі № 2-1685/2004. Проте з досягненням її повноліття відповідач припинив надавати будь-яку допомогу. На даний час позивач навчається на денній формі навчання в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», стипендії не утримує, змоги працювати та себе утримувати самостійно немає. Крім того, мати позивача [PERSON] , із якою вона проживає, має ІІ групу інвалідності з дитинства, у зв`язку з чим не має можливості з об`єктивних причин надавати їй матеріальну допомогу, а тому позивачка просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій відповідач в цілому не заперечив щодо стягнення з нього аліментів на утримання позивача, однак просить стягнути їх у розмірі 1/6 частки від його пенсії. Обґрунтовуючи свою позицію щодо заявлених позовних вимог, відповідач просить врахувати те, що окрім позивачки [PERSON] на його утриманні перебувають ще двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Крім того, вказав, що він не працює та не має іншого доходу, крім пенсії по інвалідності ІІ групи, призначеною йому як інваліду армії, розмір якої з 01 березня 2023 року становить 7355,01 грн. При ухваленні судового рішення відповідач також просить стягнути з позивача на його користь понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 1000,00 грн. З огляду на наведене, суд провів розгляд за відсутності відповідача. Заслухавши у судовому засіданні позивача та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилася [INFO] та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10 серпня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві. На підставі виконавчого листа, виданого на примусове виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 03 червня 2005 року у цивільній справі №2-1685/2004, з відповідача стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання їхньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян на одну дитину, починаючи з 09 лютого 2005 року і до її повноліття. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що до досягнення нею повноліття, а саме до [INFO] відповідач сплачував аліменти на підставі вищевказаного виконавчого листа, однак в подальшому припинив надавати будь-яку допомогу, тоді як вона позбавлена можливості самостійно забезпечувати себе матеріально усім необхідним. Вирішуючи обґрунтованість таких її доводів, суд враховує наступне. Як вбачається з довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» №714 від 07 вересня 2022 року, [PERSON] є студентом 2 курсу, групи ФІ-14 першого (бакалаврського) рівня вищої освіти Навчально-наукового фізико-технічного інституту КПІ імені Ігоря Сікорського денної форми навчання та навчається за держзамовленням. Термін закінчення навчання 30 червня 2025 року. З огляду на наведену обставину, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про те, що вона потребує матеріальної допомоги від батьків, оскільки позбавлена можливості працювати та самостійно забезпечувати себе матеріально. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що мати позивача [PERSON] має ІІ групу інвалідності з дитинства, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] , виданого Пенсійним фондом України 09 лютого 2022 року. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з роз`ясненнями, наведеними у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 червня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З`ясовуючи наявність вищезазначених умов, судом встановлено, що на даний час позивач є повнолітньою, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, будь-якого іншого самостійного доходу вона не має. Із матеріалів справи також встановлено, що відповідача позбавлено батьківських прав відносно його доньки згідно з рішенням Подільського районного суду міста Києва від 07 грудня 2009 року, ухваленим у цивільній справі №2-4692, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення до актового запису змін (доповнень) від 10 червня 2011 року. Разом із цим, судом враховуються положення ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, згідно з якими особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Вирішуючи спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки у заявленому нею розмірі позовних вимог, судом приймається до уваги те, що утриманні відповідача також перебувають дві його неповнолітні доньки від іншого шлюбу, а саме: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження, наданими відповідачем до суду. Крім того, суд враховує, що відповідач має статус інваліда армії ІІ групи, не працює, має дохід лише у вигляді пенсії, розмір якої з 01 березня 2023 року становить 7355,01 грн. Так, відповідно до довідки про доходи №8385223320341683, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві, дохід відповідача за період з січня 2022 року по березень 2023 року склав 69237,94 грн. Крім того, при визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч. 1 ст. 182 та ч. 2 ст. 200 Сімейного кодексу України, які підлягають застосовуванню до даних правовідносин в силу ст. 200 цього Кодексу. Зокрема, суд бере до уваги, що мати позивача має ІІ групу інвалідності, у зв`язку з чим отримує пенсію, проте будь якого іншого доходу вона не має. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на користь позивача у розмірі 1/5 частини його заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання позивача, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Що стосується вимог відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до пунктів 1, 2 частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правової допомоги відповідачем надано: договір про надання правової допомоги від 30 березня 2023 року; квитанцію до прибуткового касового ордера № 10 від 30 березня 2023 року на суму 1 000,00 грн. З огляду на вище викладене, ураховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 800,00 грн. Згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial