Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, зазначивши, що відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду від 28.05.2010 року з відповідача стягуються аліменти на її користь, на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , аліменти сятгуються в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За її заявою відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду. Відповідач аліменти на утримання доньки своєчасно не сплачує, у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів, яка за період з 10.03.2016 року по 01.01.2023 року становить 116481,20 грн. Просить стягнути з відповідача пеню за просрочення сплати аліментів в сумі 116481,20 грн., судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач належним чином повідомлявся про день розгляду справи (копію ухвали про відкриття провадження з додатками отримав 20.05.2023 року), відзив на позовну заяву не подав. Третя особа пояснень щодо позову не подала, копію ухвали про відкриття провадження з додатками отримала 19.05.2023 року. Дослідивши письмові матеріали в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, мають неповноліьню дитину, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду від 28.05.2010 року з відповідача стягуються аліменти на її користь, на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , аліменти сятгуються в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 22.03.2016 року відкрито виконавче провадження №50583598 з виконання рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 28.05.2010 року. Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом ст. ст. 180, 181, 184 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Частино 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з розрахунком заборгованості, складеним старшим державним виконавцем, станом на 01.01.2023 року загальний розмір заборгованості по сплаті аліментів за боржником [PERSON] становить 116481,20 грн. 3 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду уточнила сформовану раніше позицію щодо порядку обчислення неустойки (пені) зі сплати аліментів, визначивши, що обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного дня такого прострочення. Розмір пені за місячним платежем розраховується наступним чином: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць Х кількість днів заборгованості Х 1 %. З довідки - розрахунку слідує, що сплата аліментів проводилась відповідачем у лютому 2019 року та лютому 2020 року. Разом з тим, з березня 2016 року по лютий 2019 року, з березня 2019 року по лютий 2020 року та з березня 2020 року по січень 2022 року аліменти не сплачувались. Отже, з врахуванням наведеного, відповідно до ст.196 СК України, виходячи з розрахунку проведеного за вищенаведеною формулою, на користь позивача підлягає стягненню 37208,79 грн. за вищевказаний період. Враховуючи, що судом встановлено, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на корить позивача, з його вини виникла заборгованість зі сплати аліментів, оскільки доказів що несплата аліментів була зумовлена незалежною від нього обставиною суду подано не було, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини у розмірі 37208,79 грн. Стосовно вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, сузд зазначає наступне. Статтею 133 ЦПК України визначено види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п.1ч.3ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", таким чином витрати зі сплати судового збору нею не були понесені при зверненні до суду і підлягають стягненню з відповідача на користь держави, а відтак вимога про стгнення на користь позивача витрат зі сплати судового збору задовленню не підлягає. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст. 141 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано договір №17/23 про надання правової допомоги, додаткову угоду про надання правової допомоги № 17/23 від 13.03.2023 року, акт від 24.03.2023 року приймання-передачі наданих послуг №1 до договору про надання правової допомоги №17/23 від 13.03.2023 року, відповідно до якого адвокат надав, а клієнт прийняв послуги з професійної правничої допомоги, а саме: вивчення та збір документів з приводу спірних правовідносин (2год.), підготовка позовної заяви до суду (2 год.), представництво інтересів в суді під час розгляду справи (2 год.). При цьому, вказаний акт не містить вартості за кожну послугу окремо, крім того суд зауважує, що розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial