Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 08.10.2008 року у розмірі 32 553, 31 грн та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позову вказано, що між сторонами було укладено договір, відповідно до якого відповідачем отримано кредитні кошти. Проте, відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості, в порушення умов кредитного договору свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у вказаному розмірі. Представник позивача у позовній заяві, а також окремим клопотанням просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував (зворот а.с. 3, а.с. 82). Від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило, клопотань про продовження/поновлення строку для надання відзиву не надходило. Копію ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви з додатками було направлено відповідачу в порядку, визначеному ЦПК України, проте матеріали повернулись до суду не врученими відповідачу. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 08.10.2008 року [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву від 08.10.2008 року (а.с. 22). При підписанні заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами ПриватБанку», складає між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачу після підписання заяви було відкрито рахунок та видано картку «Універсальна», встановлено кредитний ліміт в розмірі 1000,00 грн. В подальшому у 2008-2011 роках, 2023, 2016, 2017-2018, 2022 роках відповідачу неодноразово зменшувався та збільшувався кредитний ліміт, 31.12.2017 року максимально збільшений до 25000, 00 грн. Крім цього, у 2008, 2010, 2013, 2016, 2019 роках відповідачу видавались картки різних типів (а.с. 20-21). Крім цього, довідкою про умови кредитування, підписаною відповідачем, підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі (а.с. 23). Згідно довідки\~про зміну\~умов кредитування\~та обслуговування\~кредитної карти,\~оформленої на [PERSON] , максимальний кредитний ліміт за карткою неодноразово збільшувався в період з 2008 року по 2022 рік та 31.12.2017 року остаточно був збільшений до 25000, 00 грн (а.с. 20). Долучена до матеріалів справи виписка за договором за період з 08.10.2008 року по 31.01.2023 року свідчить про те, що [PERSON] здійснила активацію кредитних карток, користувалася кредитними коштами з власної ініціативи (а.с. 47-79). Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 610\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Зі змісту наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №б/н від 08.10.2008 року, станом на 29.01.2023 року заборгованість [PERSON] становить 32533, 31 грн, з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту - 26629, 23 грн, заборгованість за простроченими відсотками 5924, 08 грн (а.с. 4-19). У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе з зобов`язань, що призвело до порушення майнових прав позивача, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь банку заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 32553, 31 грн. Крім того, на підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в сумі 2684, 00 грн.

Outcome: approved