Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

15.08.2022 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов позов [PERSON] (далі - Позивач) до ТОВ «Авансар» (далі - Відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича, приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Цинєвим Віталієм Олександровичем про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач позовні вимоги обґрунтував тим, що у липні 2022 року з Реєстру Боржників йому стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Цинєвим В.О. відкрито виконавче провадження № 68726534 на підставі виконавчого напису від 01.06.2021 року за № 76401, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про звернення стягнення з позивача на користь ТОВ «Авансар» заборгованість у сумі 45 949,33 грн., однак на якій підставі не вказано. Постанову винесену приватним виконавцем позивач не отримував, так як мешкає в м. Білгород-Дністровський. По даному факту може пояснити, що в ніяких договірних відносинах з відповідачем не перебував, кредитних договір не укладав, повідомлень від ТОВ «Авансар» по місцю реєстрації про заборгованість не отримував. Вважає, що відповідачем та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. не дотримано вимог щодо обов`язкового переліку документів та безспірності. Враховуючи вищенаведені обставини та факти, посилаючись на норми чинного законодавства України, позивач вважає, що стягнення заборгованості є незаконним з порушенням усіх норм чинного законодавства, тому він звернувся до суду для захисту свої прав. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18.08.2022 року у справі відкрите спрощене позовне провадження з призначенням судового засідання на 15.09.2022 року, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Третім особам роз`яснено право надати свої пояснення відповідно до вимог ст. 181 ЦПК України. Було витребувано від приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Авансар» заборгованість. Також було витребувано у ТОВ «Авансар» документи, які були надані приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. для вчинення виконавчого напису про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Авансар» заборгованість. Рекомендоване відправлення, що було надіслано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про надсилання належним чином засвідчених копій документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Авансар» заборгованість, були повернуті, у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою. 27.03.2023 року на адресу суду надійшов відзив від ТОВ «АВАНСАР» в якому вказано, що ухвалу про відкриття провадження відповідач отримав лише 16.03.2023 року.відповідно строк для подання відзиву, ще не сплив, адже не минуло 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Зазначає, що 10.05.2016 року між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено Кредитний договір № 200122358. 19.05.2016 ПАТ «Банк Михайлівський» відступило право вимоги за Кредитним договором № 200122358 від 10.05.2016 для ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» на підставі договору факторингу №1905. 20.05.2016 ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» відступило право вимоги за Кредитним договором № 200122358 від 10.05.2016 для ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» на підставі договору факторингу № 1. 27.05.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» відступило право вимоги за Кредитним договором № 200122358 від 10.05.2016 для відповідача по справі на підставі договору факторингу № 27/05/2020-4. 01.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. видано виконавчий напис про стягнення на користь ТОВ «Авансар» із позивача заборгованості за Кредитним договором № 200122358 від 10 травня 2016 року, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та позивачем у розмірі 45 949,33 грн. Приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Цинєв В.О. прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий напис від 01.06.2021 року, що зареєстрований у реєстрі за № 76401, про стягнення на користь ТОВ «Авансар» із позивача заборгованості у розмірі 45 949,33 грн. виданий приватним нотаріусом, видано на підставі заборгованості за Договором № 200122358 від 10.05.2016 року, що був укладений між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський». Вважає, що доводи позивача про те, що заборгованість за кредитним договором не була безспірною та про відсутність оригіналу нотаріально посвідченого договору, на підставі якого було вчинено виконавчий напис, не підтверджуються жодним належним доказом. Треті особи пояснення щодо позову в порядку, передбаченому ст. 181 ЦПК України, не подавали. У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримують, просять задовольнити. Відповідач ТОВ «Авансар», яке належним чином повідомлене про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направило, причини неявки суду не повідомило і від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Є.М., який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явивсь. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний виконавець Виконавчого округу Одеської області Цинаєв В.О., який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Суд розглядає справу за відсутність позивача та відповідача, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно до наданої заяви, за наявними матеріалами у справі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 01.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 76401 про стягнення з позивача суми заборгованості в розмірі 45 949,33 грн. на користь ТОВ «Авансар». Сторона позивача вважає вказаний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки він був вчинений з порушенням вимог законодавства. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Виконавчого округу Одеської області Цинєвим В.О. про відкриття виконавчого провадження від 21.02.2022 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 76401, виданого 01.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Доказів того, що зазначене виконавче провадження завершене, матеріали справи не містять. Згідно положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 18 цього Кодексу встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий напис нотаріуса є виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування, насамперед, встановлюються Законом Про нотаріат (далі - Закон), Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) та іншими нормативними актами. Так, в ст. 87 Закону передбачено, що виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість вчиняються нотаріусами для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Разом з тим слід зазначити, що відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Статтею 88 Закону та пунктами 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено умови вчинення виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року (підпункт 3.1). Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (підпункт 3.3). Умови до форми та змісту письмової заяви стягувача на вчинення виконавчого напису передбачають підпункти 2.1, 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку. Відповідно до підпунктів 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку безспірність заборгованості підтверджується документами, чітко визначеними Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). Пунктом 2 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, необхідно надати: оригінал кредитного договору; засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Виходячи з такого підходу до вирішення цих спорів, Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа №6-887/цс17) зазначив, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність заборгованості, її розмір та складові для вчинення нотаріального напису належним чином не доведена, як наприклад даними щодо сум отриманих у кредит коштів, їх повернення, нарахування та розрахунку боргу тощо. Таким чином, суд вважає, що при вчиненні виконавчого напису нотаріуса були порушені вимоги статей 87 та 88 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 3 Порядку. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено право на оскарження нотаріальної дії особою, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідачем також не доведено суду ту обставину, що серед документів наданих приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису був наданий оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку. Зазначене узгоджується із висновками щодо застосування відповідних норм права, викладеними в постанові ВС у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.03.2020 № 757/24703/18-ц. Суду не надано доказів на підтвердження належного направлення боржнику заключної вимоги про дострокове погашення заборгованості та, відповідно, отримання її боржником. Також, у матеріалах виконавчого провадження відсутня засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто в матеріалах справи відсутні переконливі докази, які б свідчили про безспірність заборгованості, як і відсутні докази того, що безспірність заборгованості була належним чином підтверджена банком при подачі документів нотаріусу, та боржник про заборгованість достеменно знав, однак, проігнорував вимогу про її погашення, а відтак позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову та визнання виконавчого напису № 76401 від 01.06.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved