Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

05.05.2023 позивач АТ «Ідея Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 110987,86 грн., а також судовий збір в розмірі 2684 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11.06.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Угоду №С-301-008216-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № [NUMBER] (до впровадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ), операції за яким можуть здійснюватись за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48% річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди становить 74900 грн. Позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору. Останню сплату відповідачем по кредитному договору здійснено 06.02.2023. Відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором, внаслідок чого станом на 23.03.2023 утворилась заборгованість в розмірі 110987,86 грн., яка складається із наступного: основний борг - 75479,8 грн., прострочений борг - 7720,2 грн., прострочені проценти - 27787,86 грн. Заборгованість відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] та довідкою - розрахунком заборгованості станом на 23.03.2023. Відтак, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 02.02.2023 на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до відповідача будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити. Ухвалою від 09.05.2023 прийнято до розгляду даний позов та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 16.06.2023 представник відповідача - адвокат Коваленко К.О. подала відзив на позовну заяву, в якому вказує, що оскільки сторони продовжують виконувати кредитний договір, тому у позивача відсутнє право на стягнення заборгованості у примусовому порядку. Представник відповідача підтвердила, що між позивачем та відповідачем дійсно 11.06.2019 було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Угоду №С-301-008216-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Зазначає, що відповідно до положень кредитного договору, строк дії такого становить до 10.06.2020, та автоматично пролонгується на такий самий строк, тобто з 11.06.2020 до 10.06.2021, і на теперішній час - строк дії договору до 10.06.2024 ( з можливістю автоматичної пролонгації). Банк може переглядати тарифи чи навіть змінювати, однак в такому разі, всі зміни повинні бути оформлені додатковими угодами, які набирають чинності з моменту їх підписання. Такі додаткові угоди сторонами не підписувалися. Також представник відповідача зазначила, що відповідач повинен був би повернути кредитні кошти протягом 30 днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу, а не як стверджує позивач, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення вище вказаної вимоги. Вказує, що відповідач взагалі не одержував вимогу від позивача. Позивач, на підтвердження надсилання вимоги надає таблицю даних, яка має назву: «АТ «Ідея Банк» РЕЄСТР №2 поштових відправлень, поданих на пошту 06.03.2023. В таблиці містяться персональні дані відповідача та його номер кредитного договору, однак, відсутні будь які докази, що вимога взагалі була відправлена відповідачу, якого змісту вимога була та жодних відомостей, що відповідач одержав таку вимогу. Також міститься фіскальний чек ПАТ «Укрпошта», що позивач у невідомому напрямку невідомим особам відправив 50 листів. На жодному доказі немає підписів уповноважених осіб оператора поштового зв`язку. Позивач на підтвердження позовних вимог долучив копію другого оригіналу вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань, яка була направлена відповідачу, однак, вимога про усунення порушення кредитних зобов`язань і вимога про дострокового повернення позики, яка зазначена у ст.1050 ЦК України, не є тотожними вимогами, оскільки вони направлені на настання різних наслідків. Представник відповідача вважає, що позивачем не надано жодних розрахунків боргу, а у довідці-розрахунку, яка долучена позивачем до позовної заяви, містяться лише суми зазначені в позовній заяві. Крім того, у вимозі про усунення порушення кредитних зобов`язань наведені інші дані, а саме: сума основного боргу становить 77770,41 грн., простроченого боргу 7429,59 грн., прострочених процентів 21849,44 грн., а також наявні строкові проценти у розмірі 5938,42 грн., які відсутні в обґрунтуванні позову. На копії кредитного договору долученого позивачем зазначено, що це примірник клієнта, однак незрозуміло, як оригінал примірника кредитного договору клієнта опинився у представника позивача. Представник відповідача зазначає, що виписка з банківського рахунку підписана невідомою особою [PERSON] , що не може вважатися достовірним доказом. Довідка-розрахунок заборгованості підписана заступником директора Операційного департаменту Дропко О.М., проте, невідомо, чи посада «заступника директора Операційного департаменту» в АТ «Ідея Банк», чи в іншій юридичній особі. Невідомо, чи має [PERSON] повноваження на завірення такої довідки. Отже, жоден з долучених позивачем доказів не дозволяє встановити фактичні обставини справи та не може братися судом до уваги при розгляді справи. Позовна заява подана представником позивача з зазначенням лише прізвища, ім`я та по батькові без інших даних, які вона зобов`язана вказати відповідно до ст. 175 ЦПК України. До позовної заяви долучено довіреність на [PERSON] , однак з позовної заяви не вбачається, чи дана особа вправі представляти інтереси позивача. Також долучено до позовної заяви сторінки 1-4, 36\-37 статуту АТ «Ідея Банк», з яких неможливо встановити чи має повноваження Голова Правління АТ «Ідея Банк» видавати довіреності третім особам на представництво інтересів АТ «Ідея Банк» в судах та вчиняти таким третім особам дії від імені банку. Також, просить стягнути з позивача витрати на правову допомогу в розмірі 18000 грн. Представник позивача у позовній заяві просить проводити розгляд справи за її відсутності за наявними у матеріалах справи доказами, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується матеріалами справи. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 11.06.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Угоду №С-301-008216-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та приєднання клієнта до публічної пропозиції укладення договору (оферта), яка діє згідно з умовами Договору комплексного банківського обслуговування, що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами та доповненнями до нього, діюча редакція якого розміщена в загальнодоступному місці в банку та на інтернет-сторінці банку за електронною адресою www.ideabank.ua. Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № [NUMBER] (до впровадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - [NUMBER] ), операції за яким можуть здійснюватись за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого кредитним договором ліміту кредитної лінії, доступного відповідачу. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48% річних. Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди становить 74900 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, що підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] . Відповідно до ст.ст.526,530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.549 ЦК України та умов договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами договору, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно із ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно п.5.1 Угоди №С-301-008216-19-980 від 11.06.2019 клієнт, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу банку зобов`язаний оплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. У відповіданості до п.7 Угоди №С-301-008216-19-980 від 11.06.2019 сторони погодились, що ця угода є укладеною з дня її підписання сторонами та діє протягом строку кредитування (кредитної лінії), який складає 1 рік з дати укладання та з можливістю автоматичної пролонгації, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Угодою. Після спливу строку кредитування, він може щоразу продовжуватися на такий самий строк (за ініціативою банку). У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до розрахунків, наданих позивачем, станом на 23.03.2023 утворилась заборгованість в розмірі 110987,86 грн., яка складається із наступного: основний борг - 75479,8 грн., прострочений борг - 7720,2 грн., прострочені проценти - 27787,86 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] та довідкою - розрахунком заборгованості станом на 23.03.2023. Що ж стосується доводів представника відповідача викладених у відзиві на позовну заяву, то суд з такими не погоджується, з огляду на наступне. Судом не приймаються до уваги покликання представника відповідача на неотримання відповідачем вимоги від позивача про усунення порушення кредитних зобов`язань як на підставу для відмови у задоволенні позову АТ «Ідея Банк», оскільки факт направлення АТ «Ідея Банк» на адресу [PERSON] вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань від 02.02.2023 підтверджується реєстром з ПАТ «Укрпошта», який долучено позивачем до матеріалів позовної заяви. До того ж, згідно п.9.23 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, всі повідомлення сторін за договором кредиту вважатимуться зробленими належним чином, якщо вони будуть здійсненні у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними у кредитному договорі адресами сторін. Відтак, суд вважає, що позивачем було дотримано порядок повідомлення відповідача про вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Також представником відповідача не надано жодного альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором чи доказів відсутності такої, а тільки безпідставно ставиться під сумнів розрахунок заборгованості, наданий банком. Чинним законодавством не визначено обов`язкову форму розрахунку, і тому, позивачем надано до суду з позовною заявою розрахунок заборгованості, який позивач вважав надати за потрібне, і який зроблений відповідно до умов кредитного договору та з врахуванням усіх коштів, які надійшли на погашення заборгованості по цьому договору, зворотного відповідачем не доведено. Суд вважає безпідставними посилання представника відповідача на те, що представник позивача, яким подана позовна заява не мала на це відповідних повноважень, оскільки до матеріалів позовної заяви долучена довіреність від 16.02.2023 №ВД-Дов/2023-64, згідно якої [PERSON] може бути представником банку з питань пов`язаних з його діяльністю, в тому числі в державних контролюючих і правоохоронних органах, в Національному банку України, в судах будь-якого рівня і спеціалізації, в тому числі: в судах загальної юрисдикції, адміністративному суді, господарському суді, в органах, що здійснюють виконання судових рішень (виконавче провадження), в органах нотаріату, у відносинах з приватними нотаріусами, в органах влади та місцевого самоврядування, органах державної реєстрації, у відносинах з підприємствами. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач порушив умови договору про надання банківських послуг, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за таким, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором від 11.06.2019 у розмірі 110987,86 грн. Вирішуючи клопотання представника відповідача про стягнення з позивача витрат на правову допомогу в розмірі 18000 грн., суд зазначає наступне. Згідно п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8 ст. 141 ЦПК України). Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Такі ж висновки викладені у постановах Верховного Суду у справах №810/3806/18 від 17.09.2018, №726/549/19 від 31.03.2020. До відзиву до позовної заяви представником відповідача Коваленко К.О. долучено ордер про надання правової допомоги, виданий адвокатським бюро «КОВАЛЕНКО КАТЕРИНИ», адвокатом Коваленко К.О. [PERSON] в Галицькому районному суді м. Львова від 15.06.2023, виданий на підставі договору про надання правової допомоги №246 від 15.05.2023. Однак, в розпорядження суду не надано належних доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, а саме платіжних документів про оплату таких послуг (квитанцій, фіскальних чеків, платіжних доручень, меморіальних ордерів, тощо). Також не надано самого договору про надання правової допомоги, про який представник відповідача зазначає у відзиві. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. До того ж, всупереч вимог статті 137 ЦПК України, представником відповідача не долучено до відзиву детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що позбавляє можливості суд встановити обґрунтованість стягнення правничої допомоги та перевірити співмірність заявленого розміру правничої допомоги з виконаною роботою. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог представника відповідача Коваленко К.О. про стягнення з позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2684 грн.

Outcome: approved