Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

20.04.2023 року заступник керівника Луцької окружної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Волинській області з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначив, що відповідач [PERSON] , який є громадянином російської федерації, після смерті своєї матері [PERSON] , успадкував земельну ділянку з кадастровим номером 0722855400:01:001:1505 площею 0,0843 га, яка розташована в смт. Торчин Луцького району. В подальшому, за [PERSON] зареєстровано право власності на зазначену земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На запит окружної прокуратури від 20.03.2023 року №53-2393 вих23 чи видавався паспорт громадянина України [PERSON] , Управлінням ДМСУ у Волинській області від 22.03.2023 року №0701.2.2-1323/0701.1.3-23 надано інформацію, що згідно обліків Управління дана особа не значиться. З питань набуття громадянства України, оформлення паспорта громадянина України та паспорта України для виїзду за кордон, не звертався. У свою чергу, відповідно до інформації Торчинської селищної ради [PERSON] , [INFO] не зареєстрований та не проживає на території громади. На даний час, Окружною прокуратурою виявлено порушення ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 ЗУ України при використанні [PERSON] зазначеної земельної ділянки. Враховуючи наведене, просить суд конфіскувати у власність держави в особі ГУ Держгеокадастру у Волинській області земельну ділянку, яка на праві власності належать [PERSON] та стягнути з нього судові витрати по справі. У судовому засіданні представники позивача заявлені вимоги підтримали та просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від нього на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом №1-2384 від 02.07.2021 року [PERSON] , після смерті метері [PERSON] , успадкував земельну ділянку з кадастровим номером 0722855400:01:001:1505 площею 0,0843 га, яка розташована в смт. Торчин Луцького району. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 02.07.2021 року за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0722855400:01:001:1505 площею 0,0843 га. На запит окружної прокуратури від 20.03.2023 року №53-2393 вих23 чи видавався паспорт громадянина України [PERSON] , Управлінням ДМСУ у Волинській області від 22.03.2023 року №0701.2.2-1323/0701.1.3-23 надано інформацію, що згідно обліків Управління дана особа не значиться. З питань набуття громадянства України, оформлення паспорта громадянина України та паспорта України для виїзду за кордон, не звертався. Відповідно до листа Торчинської селищної ради № 244/03-06-02/23 від 07.03.2023 року [PERSON] , [INFO] на території Торчинської ОТГ не зареєстрований та не проживає. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що окружною прокуратурою виявлено порушення ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст. ст. 80, 81, 145 ЗК України при використанні [PERSON] зазначеної земельної ділянки. Положення ст. ст. 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі ст. 80 ЗК України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту ч. 2 ст. 81 та інших норм ЗУ України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до ч. 2 ст. 81 ЗК України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно із ч. 3 ст. 81 ЗУ України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. Відповідно до ч. 5 ст. 22 ЗК України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог ст. 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом ч. 4 ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. У разі невиконання цих вимог настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України, у разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Пунктом 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності. Згідно із ст. 356 ЦК України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. Частиною 5 ст. 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 02.07.2021 року по даний час) не відчужив її, є підстави для її конфіскації у власність держави. Враховуючи виявлені порушення та зазначені положення законодавства,

Outcome: approved