Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

У квітні 2021 року представник ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора КП «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Івченка Олександра Валерійовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРГАЗ», Товариства з обмеженою. відповідальністю "Компанія по управлінню активами «Парламент», [PERSON] , треті особи: [PERSON] , приватний нотаріус Київського МНО Шевельова Валентина Михайлівна, про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності. Позовні вимоги обґрунтовував ти, що [PERSON] , 11.02.2008 року звернулася до ВАТ КБ «Надра» із заявою про надання кредиту у розмірі 116 791,42 доларів СІЛА для придбання цінних паперів, в подальшому був укладений Кредитний договір № 110/П/99/2008-840. Цільове використання Кредиту: 1) придбання цінних паперів - облігацій у без документарній формі випуску у кількості 7 661 шт., емітованих ТОВ «УКРГАЗ» з номінальною вартістю кожної облігації 30,00 грн., згідно договору купівлі-продажу облігацій № Б-127/81-06-2/2008/001 від 08.02.2008 року, що укладений між [PERSON] та ТОВ «КУА «Ексінор» з подальшим їх обміном на об`єкт нерухомості-квартиру, яка по Договору про резервування/бронювання приміщення № 4/1/11/171/Ж від 20.12.2007 року, що, укладений між [PERSON] та ТОВ «УКРГАЗ» та на підставі якого резервується, бронюється об`єкт нерухомості, розташований за адресою: [ADDRESS] . 08.02.2008 року за договором купівлі - продажу облігацій № Б-127/81-06- 2/2008/001, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Компанія з управління активами «Ексінор», яке діяло від свого імені та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду «Ексінор 1» не диверсифікованого виду закритого типу, від імені та за дорученням якого в якості повіреного діяв ВАТ КБ «Надра», було придбано емітовані Відповідачем для будівництва «об`єкту будівництва» облігації у кількості 7 661 штук, загальною вартістю 229 830,00 грн. 20.12.2007 року між [PERSON] та ТОВ «УКРГАЗ», було укладено договір № 4/1/11/60/Ж бронювання об`єкту будівництва. За цим договором [PERSON] було викуплено «Лот облігацій», передбачений умовами договору резервування/бронювання та участі в будівництві об`єкту № 4/1/11/60/Ж від 20.12.2007 року. Враховуючи умови договору до [PERSON] перейшло право власності на вищевказані облігації, тому 11.02.2008 року, між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» було укладено договір застави цінних паперів № 46. За умовами договору ТОВ «УКРГАЗ» бронює за замовником Об`єкт будівництва у житловому комплексі « [INFO] », що (будується за адресою [ADDRESS] ) загальна площа 76,61 кв.м. Відповідно до договору про відступлення прав вимоги № GL48N718070_blank від 05.08.2020 року, який був укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (первісний кредитор) та ТОВ ФК «Дніпрфінансгруп», а саме результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020 року право вимоги за кредитним договором № 110/П/99/2008-840 від 11.02.2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства») та [PERSON] перейшло до ТОВ ФК «Дніпрфінансгруп». ТОВ ФК «Дніпрфінансгруп», згідно Договору про відступлення прав вимоги № GL48N718070_bIank_01 від 30 вересня 2020 року, відступив права вимоги на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ»разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами. Державним реєстратором КП «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Івченко О.В., зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «УКРГАЗ» на підставі Витягу із списку інвесторів, серія і номер: 64/04, виданий 08.04.2019 року, видавник ТОВ УКРГАЗ». Позивач зазначає, що відповідно до\~п.\~41,\~78,\~79\~Порядку №\~1127\~Витяг\~із списку\~інвесторів,\~який було\~надано ТОВ\~«УКРГАЗ» не\~значиться як\~документ,\~на підставі\~якого можливо\~зареєструвати право\~власності.У зв`язку з чим, Відповідачем-1 було порушено вимоги п. 41, 78, 79 Порядку № 1127 при реєстрації права власності. Рішенням Ізяславським районним судом Хмельницької області по справі № 675/47/15 від 20.03.2015 року, позовну заяву ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] було задоволено, стягнуто суму заборгованості 242 331,53 доларів США. А тому,\~після винесення\~вище зазначеного\~рішення,\~Позивач,\~а не\~ТОВ «УКРГАЗ»\~відповідно до\~п.\~2.7\~Договору про\~резервування/бронювання\~об`єкту\~будівництва та\~участі у\~будівництві з\~переходом права\~власності на\~облігації набув\~право на\~отримання Об`єкту\~будівництва у\~власність та\~має право\~зареєструвати його\~за собою.\~Відповідно до\~п.\~4.3.5\~Кредитного договору\~ [PERSON] \~протягом 3\~робочих днів\~з моменту\~реєстрації прав\~власності на\~нерухоме майно,\~зобов`язаний\~укласти з\~Банком договір\~Іпотеки нерухомості.\~В порушення\~вимог передбачених\~п.\~4.3.5\~Кредитного договору,\~ТОВ «УКРГАЗ»\~отримавши свідоцтво\~про право\~власності на\~майно,\~зареєструвало його\~на себе. 29.10.2020 року, між Відповідачем-2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанією по управлінню активами «ПАРЛАМЕНТ» було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Шевельовою В.М., зареєстрований в реєстрі за№ 922. В подальшому, 30.10.2020 року, між Відповідачем-3 та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Шевельовою В.М., зареєстрований в реєстрі за№ 926. Враховуючи вище\~викладене,\~позивач просив\~суд скасувати\~у Державному\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно\~рішення державного\~реєстратора про\~державну реєстрацію\~права власності\~за ТОВ\~«УКРГАЗ» (ЄДРПОУ\~32209081) на квартиру\~ [ADDRESS] ,\~номер РНОНМ\~1809523132224,\~індексний номер\~рішення:\~46443422\~від 08.04.2019\~року,\~скасувати запис\~про проведену\~державну реєстрацію\~запис право\~власності/довірчої\~власності:\~31153428,\~припинивши право\~власності за\~ТОВ «УКРГАЗ»\~(ЄДРПОУ\~32209081)\~на квартиру\~ [ADDRESS] ,\~номер РНОНМ\~1809523132224;\~визнати недійсним\~Договір купівлі-продажу\~від 29.10.2020\~року укладений\~між ТОВ\~«УКРГАЗ» (ЄДРПОУ\~32209081) та ТОВ «КУА\~«ПАРЛАМЕНТ» (ЄДРПОУ\~33499012), посвідчений приватним\~нотаріусом Київського\~МНО Шевельовою\~В.М.,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~номером 922\~(номер\~запису про\~право власності\~38909492)\~та скасувати\~у Реєстрі\~прав власності\~на нерухоме\~майно,\~Державному реєстрі\~речових прав\~на нерухоме\~майно)\~запис про\~право власності\~про проведену\~державну реєстрацію\~права власності\~29.10.2020\~року за\~ТОВ «КУА\~«ПАРЛАМЕНТ» (ЄДРПОУ\~33499012) на квартиру\~ [ADDRESS] ,\~припинити право\~власності за\~ТОВ «КУА\~«ПАРЛАМЕНТ» (ЄДРПОУ\~33499012) на квартиру\~ [ADDRESS] ;\~визнати недійсним\~Договір купівлі-продажу\~від 30.10.2020\~року укладений\~між ТОВ\~«КУА «ПАРЛАМЕНТ»\~(ЄДРПОУ33499012) та [PERSON] , посвідчений приватним\~нотаріусом Київського\~МНО Шевельовою\~В.М.,\~зареєстрований в\~реєстрі за\~номером 926\~(номер\~запису про\~право власності\~38938359)\~та скасувати\~у Реєстрі\~прав власності\~на нерухоме\~майно,\~Державному реєстрі\~речових прав\~на нерухоме\~майно)\~запис про\~право власності\~про проведену\~державну реєстрацію\~права власності\~30.10.2020\~року за\~ [PERSON] на квартиру\~ [ADDRESS] ,\~припинити право\~власності за\~ [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 05.05.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 01.07.2021 року від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву. 15.07.2021 року від сторони позивача надійшла відповідь на відзив. Ухвалою суду від 21.07.2021 року витребувано від приватного нотаріуса Київського МНО Шевельової В.М. належним чином засвідчену копію нотаріальної справи, а саме з посвідчення договору купівлі-продажу від 29 жовтня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за номером 922 щодо квартири [ADDRESS] , укладений між ТОВ «УКРГАЗ» (ЄДРПОУ 32209081) та ТОВ «КУА «Парламент» (ЄДРПОУ 33499012); З посвідчення Договору купівлі-продажу від 30 жовтня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за номером 926 щодо квартири [ADDRESS] , укладений між ТОВ «КУА «ПАРЛАМЕНТ» (ЄДРПОУ 33499012) та [PERSON] . 05.08.2021 року на виконання ухвали суду від 21.07.2021 року надано витребувані судом документи. Ухвалою суду від 02.11.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Від представник позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом ч. 2, 8\~ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Приписами\~статті 11 цього закону\~передбачено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. У частині 2\~статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~визначено порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Згідно з ч. 1\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. Вирішення таких спорів відбувається за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у такому спорі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої внесений відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, чи її спадкоємці. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) не змінює цивільно-правового характеру спору (постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі № 817/1048/16, від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 та ін). Спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. Належним відповідачем у такому спорі є особа, речове право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Державний реєстратор не може виступати належним відповідачем у такому спорі. Отже позовні вимоги ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» не можуть бути заявлені до\~Державного реєстратора КП «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Івченка Олександра Валерійовича. Державний реєстратор, нотаріус, приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 520/13067/17. Таким чином, суд приходить до висновку, що\~Державний реєстратор КП «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Івченко Олександр Валерійович є неналежним відповідачем у справі, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Крім того, судом встановлено, що 11.02.2008 року між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір № 110/П/99/2008-840 на підставі заяви про надання кредиту у розмірі 116791,42 доларів США для придбання цінних паперів. Цільове використання Кредиту: 1) придбання цінних паперів - облігацій у без документарній формі випуску у кількості 7 661 шт., емітованих ТОВ «УКРГАЗ» з номінальною вартістю кожної облігації 30,00 грн., згідно договору купівлі-продажу облігацій № Б-127/81-06-2/2008/001 від 08.02.2008 року, що укладений між [PERSON] та ТОВ «КУА «Ексінор» з подальшим їх обміном на об`єкт нерухомості-квартиру, яка по Договору про резервування/бронювання приміщення № 4/1/11/171/Ж від 20.12.2007 року, що, укладений між [PERSON] та ТОВ «УКРГАЗ» та на підставі якого резервується, бронюється об`єкт нерухомості, розташований за адресою: [ADDRESS] . . 08.02.2008 року за договором купівлі - продажу облігацій № Б-127/81-06- 2/2008/001, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Компанія з управління активами «Ексінор», яке діяло від свого імені та за рахунок Пайового венчурного інвестиційного фонду «Ексінор 1» не диверсифікованого виду закритого типу, від імені та за дорученням якого в якості повіреного діяв ВАТ КБ «Надра», було придбано емітовані Відповідачем для будівництва «об`єкту будівництва» облігації у кількості 7 661 штук, загальною вартістю 229 830,00 грн. 11.02.2008 року, між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» було укладено договір застави цінних паперів № 46, згідно якого заставодавець з метою забезпечення виконання зобов`язань, що виникають з кредитного договору № 110/П/99/2008-840 від 11.02.2008 року передає в заставу, а заставодержатель\~прийняти в заставу предмет застави, а заставодержатель\~прийняти в заставу предмет застави. Відповідно до договору застави цінних паперів\~предмет застави\~цінні папери, випущені у бездокументальній формі, що належать заставодавцю на праві власності. Предмет застави зберігається (обілковується) на рахунку у цінних паперах і належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується випискою про залишок на рахунку у цінних паперах № [NUMBER] . 11.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний Банк «Надра» (Банк) та [PERSON] (Заставодержатель) укладеного договір застави майнових прав по договору купівлі-продажу цінних паперів № 127/81-06- 2/2008/001. Відповідно до п. 1.1. договору заставодавець в забезпечення виконання зобов`язань, передає в заставу, а Заставодержатель приймає в заставу Предмет застави. 11.02.2008 року Відкритим акціонерним товариством Комерційний Банк «Надра» (Банк) та [PERSON] (Заставодержатель) укладеного договір застави майнових прав № 150. Рішенням Ізяславським районним судом Хмельницької області по справі № 675/47/15 від 20.03.2015 року, позовну заяву ПАТ «КБ «Надра» до [PERSON] було задоволено, стягнуто суму заборгованості 242 331,53 доларів США. 20.12.2017 року між [PERSON] та ТОВ «УКРГАЗ» було укладеного договір № 4/1/11/71/Ж бронювання об`єкту будівництва. На підставі Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.05.2017 року по справі № 369/126/17 Договір бронювання об`єкту будівництва розірвано. Суд встановив, що у зв`язку з допущеними [PERSON] , як власником лоту облігацій порушеннями вимог щодо пред`явлення лоту облігацій до погашення у встановленому Інформації про випуск порядку та строки, порушенням вимог укладених договорів бронювання та участі у будівництві, ігноруванням вимог щодо необхідності пред`явлення лоту облігацій до погашення, зважаючи на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.05.2017 року по справі № 369/126/17 про розірвання договору бронювання, ТОВ «УКРАГАЗ», як балансоутримувач та власник нерухомого майна по закону здійснив в державному реєстрі за собою реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Власником лоту облігацій\~ [PERSON] такі дії не оскаржувались. 29.10.2020 року, між ТОВ «УКРГАЗ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанією по управлінню активами «ПАРЛАМЕНТ» було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Шевельовою В.М., зареєстрований в реєстрі за№ 922. 30.10.2020 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанією по управлінню активами «ПАРЛАМЕНТ» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Шевельовою В.М., зареєстрований в реєстрі за№ 926. Державним реєстратором КП «Бюро державної реєстрації» Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Івченко О.В. зареєстровано право власності на квартиру адресою: [ADDRESS] за ТОВ «УКРГАЗ» на підставі витягу із списку інвесторів, серія і номер: 62/04, виданий 08.04.2019 року, видавник ТОВ «УКРГАЗ». Відповідно до договору про відступлення прав вимоги № GL48N718070_blank від 05.08.2020 року, який був укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (первісний кредитор) та ТОВ ФК «Дніпрфінансгруп», а саме результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-05-12-000017-b від 22.05.2020 року право вимоги за кредитним договором № 110/П/99/2008-840 від 11.02.2008 року, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та виконання вимог Закону України «Про акціонерні товариства») та [PERSON] перейшло до ТОВ ФК «Дніпрфінансгруп». ТОВ ФК «Дніпрфінансгруп», згідно Договору про відступлення прав вимоги № GL48N718070_bIank_01 від 30 вересня 2020 року, відступив права вимоги на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ»разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами. Відповідно до ч. 3\~ст. 4 ЗУ «Про інвестиційну діяльність», інвестування та фінансування будівництва об`єктів житлового будівництва з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління, може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, а також шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання зобов`язань за якими здійснюється шляхом передачі об`єкта (частини об`єкта) житлового будівництва. Інші способи фінансування будівництва таких об`єктів визначаються виключно законами. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 7 ЗУ «Про цінні папери та фондовий ринок», облігація\~цінний папір, що посвідчує внесення його першим власником коштів, визначає відносини позики між власником облігації та емітентом, підтверджує зобов`язання емітента повернути власникові облігації її номінальну вартість у передбачений проспектом або рішенням про емісію цінних паперів (для державних облігацій України - умовами їх розміщення) строк та виплатити доход за облігацією, якщо інше не передбачено проспектом або рішенням про емісію цінних паперів (для державних облігацій України - умовами їх розміщення). Цільові облігації - облігації, виконання зобов`язань за якими здійснюється шляхом передачі товарів та/або надання послуг відповідно до вимог, встановлених проспектом або рішенням про емісію цінних паперів (для державних облігацій України - умовами їх розміщення), а також шляхом сплати коштів власнику таких облігацій у випадках та порядку, передбачених проспектом або рішенням про емісію цінних паперів, облігацій (для державних облігацій України - умовами їх розміщення). Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про цінні папери та фондовий ринок», проспект цінних паперів (далі - проспект) - документ, який оформлюється при здійсненні публічної пропозиції цінних паперів та містить інформацію відповідно до вимог, визначених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про цінні папери та фондовий ринок», проспект оформлюється особою, яка здійснює публічну пропозицію (далі - особа, яка оформлює проспект). Проспект повинен містити всю інформацію, яка, з огляду на особливості емітента та цінних паперів, щодо яких здійснюється публічна пропозиція, необхідна для надання інвесторам можливості зробити обґрунтовану оцінку фінансового становища активів і пасивів та перспектив емітента та будь-якої особи, яка забезпечує виконання зобов`язання емітента за таким випуском, а також прав за такими цінними паперами, та яка подається у формі, яку легко зрозуміти та проаналізувати. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про цінні папери та фондовий ринок», обіг цінних паперів - вчинення правочинів, пов`язаних з переходом прав на цінні папери і прав за цінними паперами, крім договорів, що укладаються у процесі емісії, при викупі цінних паперів їх емітентом та купівлі-продажу емітентом викуплених цінних паперів. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про цінні папери та фондовий ринок», строк обігу облігацій - строк, який починається з дня, що настає за днем реєстрації Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку звіту про результати розміщення облігацій і видачі свідоцтва про реєстрацію випуску облігацій, та закінчується днем, що передує дню початку погашення таких облігацій відповідно до проспекту або рішення про емісію цінних паперів. Відповідно до п. 14.1 Інформації про випуск, встановлено термін погашення облігації. Серія В\~дата початку погашення 02.09.2009 року, дата закінчення погашення 01.11.2009 року. Але не раніше здачі відповідних будинків в експлуатацію. Згідно свідоцтва № [NUMBER] , про відповідність закінченого будівництвом об`єкта від 14.10.2009 року, квартира адресою: [ADDRESS] здано в експлуатацію 14.10.2009 року. Тобто, як вбачається з встановленого п.п. 13.3., 14.1м Інформації про випуск, обіг лотів облігації станом на 01.09.2009 року закінчився, а пред`явленні до погашення лоти облігацій мали бути до 01.11.2009 року. Підтвердження того, що [PERSON] пред`явила лот облігацій до погашення Емітенту суду не надано. Відповідно до абз.2 п.7 Розділу І Положення про порядок реєстрації випуску звичайних іпотечних облігацій, проспекту емісії, звіту про результати розміщення іпотечних облігацій, погашення та скасування реєстрації випуску іпотечних облігацій, затвердженого\~Рішенням Державної комісія з цінних паперів та фондового ринку 11.04.2006 № 234\~(чинне на момент спірних правовідносин), строк погашення іпотечних облігацій не повинен перевищувати одного року з дати початку їх погашення. Відповідно до ч. 6 ст. 7 ЗУ «Про цінні папери та фондовий ринок», облігація має номінальну вартість, визначену в національній валюті, кратну 1 гривні, а якщо це передбачено проспектом облігацій (рішенням про розміщення облігацій, а для державних облігацій - умовами їх розміщення), - в іноземній валюті, кратну одиниці такої іноземної валюти. Відповідно до частини першої\~статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою\~статті 203 ЦК України\~визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третя\~статті 203 ЦК України). Статтею 204 ЦК України\~презюмується правомірність правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частини першої\~статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Згідно з частиною третьою\~статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частиною 1\~ст. 626 ЦК України\~встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1\~ст. 627 ЦК України, також встановлено свободу договору, з посиланням на\~ст. 6 зазначеного Кодексу\~із зазначенням того, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі\~ст. 628 ЦК України\~передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 629 ЦК України\~встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~статті 655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до\~ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 234 ЦК України, фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Правові наслідки визнання фіктивного правочину недійсним встановлюються законами. Верховний Суд у своїй постанові від 31 березня 2021 року у справі № 201/2832/19 зазначив, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме собою невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. При цьому, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України). Рішенням Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі\~ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою\~статті 81ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 7\~ст. 81 ЦПК України\~суд позбавлений можливості самостійно збирати докази. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). У частині другій\~статті 78 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою\~статті 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Крім того, відповідно до п. 41 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127\~(в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок) для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності). Згідно п. 77 Порядку у разі коли державна реєстрація права власності здійснюється на окреме індивідуально визначене нерухоме майно (квартира, житлове, нежитлове приміщення тощо), розміщене в об`єкті нерухомого майна, будівництво якого завершено та який прийнято в експлуатацію після 1 січня 2013 р., особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, відповідним кооперативом з метою забезпечення державної реєстрації права власності кожного окремого власника нерухомого майна можуть бути подані для долучення до Державного реєстру прав: документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси (крім випадків державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна); затверджений особою, що залучала кошти фізичних та юридичних осіб, перелік фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися для будівництва об`єкта нерухомого майна, або затверджений загальними зборами кооперативу список членів кооперативу; документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції, - у разі державної реєстрації права власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав або коли законодавством не передбачено оформлення та видачу документа на такий об`єкт нерухомого майна). Як зазначає відповідач ТОВ «УКРГАЗ» по об`єктам будівництва, по яким власниками лотів облігацій вчасно, у встановленому порядку та строки, пред`явлені до погашення лоти облігацій, ТОВ «УКРГАЗ» на підставі п. 50 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого\~Постановою КМУ від 17.10.2013 року № 868\~(втратила чинність), разом з іншими документами подавав державному реєстратору\~затверджений перелік фізичних та юридичних осіб, кошти яких залучалися на інвестування (фінансування) об`єкта будівництва у вигляді витягу із списку інвесторів. Відповідно і по об`єктам, по яким лоти облігацій вчасно пред`явлені не були у зв`язку з чим власники облігацій втратили право на отримання нерухомого майна у власність на підставі укладених договорів та Інформації про випуск емісії, ТОВ «УКРГАЗ» як балансоутримувач та власник такого майна на підставі закону, додатково до загального переліку документів подавав на вимогу реєстратора витяги із списку інвесторів на себе. У зв`язку з цим, доводи позивача щодо неправомірності надання зі сторони ТОВ «УКРГАЗ» документів, необхідних для проведення реєстраційних дій є безпідставними. Судом встановлено що оспорювані договори купівлі-продажу від 29.10.2020 року та від 30.10.2020 року, посвідчені нотаріусами у присутності сторін із роз`ясненням значення і умов вчинених правочинів та їх правових наслідків, встановленням відповідності цих договорів дійсним намірам сторін. Позивачем не було надано суду жодного належного, допустимого та достовірного доказу на підтвердження того що укладення спірних договорів не відповідало дійсній волі відповідачів, що оскаржувані ним договори купівлі-продажу вчинялися під впливом обману з боку відповідачів, що відповідачами неправильно сприймалися фактичні обставини правочину, що вплинуло на їх волевиявлення. При цьому, судом встановлено, що під час укладення оспорюваних договорів купівлі-продажу відповідачам було роз`яснено нотаріусами права та обов`язки сторін і відповідачі розуміли значення своїх дій. Усі інші доводи сторін не спростовують вищевикладених висновків суду. Суд звертає увагу на те, що у спірних правовідносинах права відповідача [PERSON] , як власника квартири адресою: [ADDRESS] , захищені і статтею 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція) в статті 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у ряді рішень зауважує, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення державою статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Тлумачення та застосування національного законодавства - прерогатива національних судів, але спосіб, у який це тлумачення і застосування відбувається, повинен призводити до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики ЄСПЛ. У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу», враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Відповідно до\~статті 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed