Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який було зареєстровано 20.08.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №232. Провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано сторонам строк для подання заяв по суті. Ухвалою суду здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не зявилися, про час, місце та дату судового засідання були повідомлені належним чином. Позивач в заяві зазначила про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду не заперечувала. Відповідач про причини не явки не повідомив, відзиву не надав. Зважаючи на вище викладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вище вказане, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, ухвалою суду призначено у справі заочний розгляд. Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться у шлюбі, який було зареєстровано 20.08.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис №232, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 23). Сімейне життя позивача з відповідачем не склалось, з квітня 2022 року між сторонами склались неприязні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Від вказаного шлюбу є дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Спору щодо місця проживання дитини та про розподіл спільного майна немає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки примушування до збереження шлюбу може порушити право позивачки на свободу та особисту недоторканність. Зважаючи на все вище вказане, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка у ході судового розгляду скористалася своїм правом, відповідно до ст.113 СК України, та просила залишити їй прізвище [PERSON] . Судовий збір, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Беручи до уваги вище викладене,

Outcome: approved