Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та з урахуванням уточнення до позовної заяви просить стягнути на його користь борг за договором позики, який був укладений між сторонами 10.09.2020 року та становить 6305,70 доларів США з яких : 3000,00 дол. США - основний борг, 300,00 дол. США - відсотки за користування позикою на підставі\~ст. 1048 ЦК України, 2405,70 дол. США неустойка за невиконання умов договору позики відповідно до п.7 договору, 600,00 дол. США штраф за невиконання умов договору позики відповідно до п.7.1 договору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.09.2020 між сторонами було укладено договір позики, за яким відповідач отримав у позивача грошову суму у розмірі 3000,00 доларів США, строком до 10 жовтня 2020 року включно, але станом на день подачі позову до суду відповідач грошові кошти не повернула. Позикодавець виконав умови договору, надавши позичальнику грошові кошти, позичальник в свою чергу не виконав свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів у визначений строк, вимогу позивача повернути йому грошові кошти ігнорує, внаслідок чого останній звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики, укладеного в простій письмовій формі на підтвердження укладення якого відповідачем була надана розписка про отримання грошових коштів. Таким чином у зв`язку з невиконанням умов договору позики позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі становить 6305,70 дол. США, з яких : 3000,00 дол. США - основний борг, 300,00 дол. США - відсотки за користування позикою на підставі\~ст. 1048 ЦК України, 2405,70 дол. США неустойка за невиконання умов договору позики відповідно до п.7 договору, 600,00 дол. США штраф за невиконання умов договору позики відповідно до п.7.1 договору. Ухвалою судді від 13 лютого 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час, місце та дату слухання справи повідомлена належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення. Причини неявки суду не повідомила. Клопотання про слухання справи за її відсутністю та заперечень до суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280 - 283 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обґрунтування, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами\~Цивільного кодексу України. У відповідності до ч.8\~ст.279 ЦПК України\~при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями\~ст.174 ЦПК України\~закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вимоги ст.ст.279,\~280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов наступного висновку. Згідно з вимогами ч.3\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтями\~15,\~16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п.1 ч.2\~ст.11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Відповідно до\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. 10 вересня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів № 1/09-11 відповідно до умов якого [PERSON] отримала від [PERSON] . У борг грошові кошти у розмірі 3000,00 доларів США, договір підписаний сторонами. Також на підтвердження отримання грошових коштів [PERSON] була власноручно написана розписка про тримання коштів та зобов`язань повернення до 10.10.2020 року. Згідно з п.1.2, п. 1.2.1 Договору, даний договір позики є оплатним, за користування яким позичальник виплачує позикодавцю винагороду в сумі 5% на нарахування суми позики щомісяця. Винагорода сплачується не пізніше «10» числа наступного місяця. Виплата винагороди проводиться у гривні за ринковим курсом к долару США на момент сплати за адресою Позикодавця, якщо сторони не дійшли згоди щодо іншого місця передачі. Відповідач обставини викладені в позовній заяві не спростував. Таким чином, станом на день ухвалення рішення відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав. Ст. 202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1 і ч. 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За приписами ч. 1, ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно зі\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За приписами\~ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові Судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6 -63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, але й факту передачі грошей. Вказані обставини підтверджуються копією договору позики та копією розписки про отримання коштів від 10.09.2020 року, долученої судом до матеріалів справи. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України\~визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За положеннями ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За умовами Договору позики відповідач зобов`язалась повернути кошти до 10 жовтня 2020 року, що підтверджується розпискою. Станом на сьогоднішній день відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, зазначену в розписці суму в передбачені даною розпискою строки не повернула. Зі змісту позовної заяви відповідач в добровільному порядку грошові кошти не повертає.\~\~В ході розгляду справи відповідачем вимоги позовної заяви не спростовані, відзиву на позовну заяву не подано. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 524 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Ч. ч. 1, 2\~ст. 533 ЦК України\~встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до курсу валют НБУ, станом на 13.02.2023, курс долару США становив 36,5686 грн. Отже, до стягнення з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягає заборгованість за договором позики від 10.09.2020 року у сумі 3000,00 доларів США. Частиною 1\~ст. 1048 ЦК України\~визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. Ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на вищезазначене, у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути таку ж суму грошових коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. У зв`язку з цим Велика Палата Верховного Суду України у постанові від 16 січня 2019 року №373/2054/16-ц зазначила, що при обрахунку трьох процентів річних від простроченої суми за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Згідно з п.1.2, п.1.2.1 договору позики, сторони домовились, шо позичальник виплачує позикодавцю винагороду у сумі 5% на нарахування суми позики щомісяця. Виплата винагороди проводиться в готівковій формі один раз на місяць, шляхом передачі грошей за адресою Позикодавця, якщо сторони не дійшли згоди щодо іншого місця передачі. Згідно з розрахунком наданим позивачем, з відповідача підлягає стягненню сума винагороди за користування позикою у розмірі 300,00 дол. США. Відповідно до ч.\~1\~ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Ч.\~2\~ст.\~549\~ЦК України передбачено що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Позивач просить стягнути з відповідача штраф відповідно до п. 7.1 договору позики, заборгованість якого виникла станом на 30.12.2021 р. у розмірі 600,00 дол. США. Також Позивач просить стягнути з відповідача неустойку відповідно до п. 7 договору позики, заборгованість якого виникла у розмірі 2405,70 дол. США, оскільки борг було прострочено на 243 дні. Відповідачем доказів на спростування вказаного розрахунку, суду надано не було. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Крім того, висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14- 446цс18). Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду зазначає, що нею висловлена правова позиція з цього приводу, яку викладено у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18). Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який може бути виконаний примусово. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.». Відповідно Статті 2, ЗУ Про валюту і валютні операції(Відомості Верховної Ради (ВВР), 2018, № 30, ст.239), визначено Принципи валютного регулювання 1. Валютне регулювання в Україні ґрунтується на таких принципах: 1) свобода здійснення валютних операцій, що передбачає: право фізичних та юридичних осіб - резидентів укладати угоди з резидентами та (або) нерезидентами та виконувати зобов`язання, пов`язані з цими угодами, у національній валюті чи в іноземній валюті, у тому числі відкривати рахунки у фінансових установах інших країн; Крім того, стаття 4, того ж Закону встановлює Гарантії свободи здійснення валютних операцій Так ч.1.вищевказаної статті визначає: Валютні операції здійснюються без обмежень відповідно до законодавства України, крім випадків, встановлених законами України, що регулюють відносини у сферах забезпечення національної безпеки, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виконання взятих Україною зобов`язань за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також випадків запровадження Національним банком України відповідно до цього Закону заходів захисту. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги заявлені [PERSON] обґрунтовано, знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та підлягають задоволенню. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 1715,64 грн.

Outcome: approved