Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в місті Маріуполь, Донецької області, Україна. В обґрунтування вимог в заяві зазначено, що заявник є сином [PERSON] , яка померла [INFO] в місті Маріуполь Донецької області, причина смерті набряк головного мозку і легенів, ішемічна хвороба серця. На тимчасово окупованій території видана довідка про причину смерті. Також, від імені так знаних органів «ДНР» на тимчасово окупованій території видано свідоцтво про смерть [PERSON] . Оскільки документи про смерть видані на тимчасово окупованій території, заявник не має можливості зареєструвати смерть матері на території України, і для цього звертається до суду. Заявник в судове засідання не прибув, надав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Оболонський районний у місті Києві відділ ДРАЦС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся завчасно, виходячи з вимог ст. 317 ЦПК України щодо невідкладного розгляду даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню виходячи з такого. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Із досліджених судом письмових доказів встановлено таке. Згідно з копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 12.04.2023 р. (видане повторно), заявник [PERSON] є сином [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію розірвання шлюбу за №00040106019 від 14.06.2023 року, в графі відомості про дружину - прізвище до розірвання шлюбу - [PERSON] , прізвище після розірвання шлюбу [PERSON] , власне ім`я по батькові - [PERSON] . 11 січня 2022 року на тимчасово окупованій території України медичним закладом видано довідку про причину смерті №129, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] від набряку головного мозку і легенів, ішемічної хвороби серця. Також, 04.03.2023 р. на тимчасово окупованій території України незаконним органом так званої «ДНР» видано свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в м. Маріуполь Донецької області, Україна. Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На підставі п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Суд керується також положеннями ч. 1 ст. 317 ЦПК України, якою визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Даючи оцінку допустимості доказів - документів, виданих на тимчасово окупованій території України, суд керується частиною 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також статтею 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 р. зі змінами, затверджений перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення бойових дій або перебувають у тимчасовій окупації, куди відносить м. Маріуполь. Суд враховує, що норми статті 317 ЦПК України спрямовані на забезпечення прав осіб, які проживають на території, де не здійснюють діяльність органи державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Разом із тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСЛП), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Тому, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, Молдови та Росії де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Відтак, суд, як виняток, приймає до уваги дані смерть особи, дату і місце, які зазначені у документах, виданих на окупованій території. Таким чином, на переконання суду, дослідженими у справі доказами доведено факт смерті [PERSON] , яка померла [INFO] в місті Маріуполь Донецької області, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. Встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території має юридичне значення для заявника, оскільки необхідне реєстрації такого факту у встановленому законом порядку. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved