Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованості, яку уточнив заявою від 10.03.2021 року. В обґрунтування позову зазначено, що 17.05.2020 року між ФОП [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 60200088765 про отримання товарів в системі ПлатиПізнішетм. Відповідно до п. 1.4 Правил отримання товарів (послуг) в системі Плати Пізніше, правила є договором приєднання у розумінні ст. 634 ЦК України. Підписанням договору клієнт приєднується до правил, які є невід`ємною частиною кожного договору з моменту його укладення. Згідно умов даного договору, відповідачу передано в оренду на умовах лізингу «Конструкція металопластикова» встановленою вартістю 10850,53 грн., передача товару відповідачу засвідчена підписом відповідача на договорі. Адреса експлуатації товару визначена у договорі: 8500, Донецька область, м. Добропілля, вул. Молодіжна, 76. Представник позивача зазначив, що договором передбачено про участь постачальника в системі ПлатиПізнішетм № 2019052801 від 28.05.2019 всі права вимоги до відповідача, що випливають з умов договору були відступлені постачальником на користь ТОВ «ФК «Фангарант Груп» в момент підписання договору 17.05.2020 року.\~Станом на 25.01.2021 року відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості отриманого товару, який було оплачено ним частково, \~в зв`язку з чим, утворилася заборгованість в загальному розмірі 14015,28 грн., яка складається з: 9042,11 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару; 4973,17 грн. - сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. 12.2-12.3 Договору, які позивач просив стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 17.03.2021 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву до суду не надійшло. В підготовчому судовому засідання 02.11.2021 року [PERSON] пояснив, що по вулиці проходили люди, які представилися працівниками підприємства, які займаються встановленням вікон та він попросив їх замінити вікна в [ADDRESS] . Погодився на встановлення трьох вікон. Йому порахували та сказали, що це буде коштувати 10000 грн та він може сплачувати дану суму в розстрочку по 1300 грн на 9 місяців, він погодився. Вони приїхали та встановили вікна, але не встановили підвіконники в середині будинку, зазначили, що їх ще роблять. До цього часу підвіконники так і не встановили. Укладав договір з робітниками, не читав його, був радий, що будуть стояти вікна. Потім дізнався, що за нього суму грошей заплатив банк, але при укладені договору йому ніхто про це не говорив. При укладенні договору думав, що це безвідсоткова розстрочка. Виплатив лише 1808 грн, інші суми не виплачував, оскільки йому так і не було встановлено підвіконників. Ухвалою суду від 14.03.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача в позовній заяві просив розглянути справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Від відповідача в матеріалах справи міститься заява, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги не визнав, оскільки договір укладав з ФОП [PERSON] через осіб, які замірювали вікна безпроцентної розстрочки. Кредитний договір з ТОВ «ФК «Фангарант Груп» не укладав та з його умовами не ознайомлювався. Окрім того, підписав договір купівлі-продажу в розстрочку з ФОП [PERSON] не читаючи, оскільки довіряв працівникам, які робили заміри. Від третьої особи та її представника жодних заяв або доказів поважності неявки до суду не надходило. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 17.05.2020 року між ФОП [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 60200088765 про отримання товарів в системі ПлатиПізнішетм, відповідно до умов якого ФОП [PERSON] зобов`язалась надати товар (послуги) на умовах прямого лізингу [PERSON] «Конструкція металопластикова», вартістю 10850,53 грн., а відповідач в свою чергу зобов`язався сплатити платіж при укладені договору, а саме 1808,42 грн., а також протягом 5 місяців (крім першого) сплачувати щомісячні платежі до 20 числа кожного місяця, починаючи з наступного за місяцем укладення договору. Пакет фінансування за договором «шість платежів steko», вид договору: для товарів прямий лізинг, для послуг надання послуг з розстроченням платежів, платіж при укладені договору (від розрахункової загальної суми платежів) 16,67%. (а.с.6) Відповідно до п. 8.2 договору порядок отримання товарів (послуг) клієнтом визначається договором та Правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше в редакції згідно Наказу №05/02-18 від 05.02.2018 року, що є невід`ємною частиною цього договору. Клієнт ознайомлений з копією правил в електронній формі на сайті paylater.com.ua. Згідно п. 7 договору №60200088765 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше від 17.05.2020 року процесинг-центром є позивач ТОВ «ФК «Фангарант Груп». Якщо умовами пакету фінансування не вказано інше, надання клієнту товарів (послуг) відбувається в момент підписання договору клієнтом та постачальником. Підпис клієнта в договорі та/або накладній (акті) свідчить про отримання товарів (послуг) в належній якості, кількості та комплектації (п. 9.1 договору). Згідно п.п.12.2, 12.3 договору про отримання товарів в системі ПлатиПізніше від 17.05.2020 року у разі прострочення сплати платежів на строк до 10 календарних днів, клієнт сплачує неустойку в розмірі 5% від суми заборгованості за прострочення кожного платежу. У разі прострочення сплати платежів на строк більше 10 календарних днів клієнт сплачує неустойку в розмірі 10% від суми заборгованості за кожен місяць прострочення. Згідно п. 12.4 договору у разі прострочення сплати платежів на строк більше 30 календарних днів, останній зобов`язаний за першою вимогою процесинг - центра протягом 10 календарних днів з моменту отримання такої вимоги достроково одноразово сплатити на користь останнього всі платежі, належні до сплати згідно з пакетом фінансування. За змістом\~статті 806 ЦК України\~за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Статтею 807 ЦК України\~визначено, що предметом договору лізингу може бути майно, визначене індивідуальними ознаками, яке відповідає критеріям основних засобів відповідно до законодавства. Не можуть бути предметом договору лізингу земельні ділянки та інші природні об`єкти, а також інші речі, встановлені законом. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до договору про участь постачальника в системі ПлатиПізніше (факторингу) №2019052801 від 28.05.2019 року, укладеного між ТОФ «ФК «Фангарант Груп» та ФОП [PERSON] постачальник постачає товари клієнтам (надає послуги) та відступає Процесинг-центру права вимоги платежів та право власності на товари в якості забезпечення грошових вимог за Договорами з клієнтами, а Процесинг-центр здійснює факторингове фінансування відступлених постачальником Процесинг-центру прав разом з усіма правами вимоги до клієнтів, що випливають з умов, на яких було здійснено постачання клієнтам товарів та надання послуг. Товари постачаються клієнтам постачальником за заявками, погодженими процесинг - центром. (а.с.14) Судом враховано, що відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.1,2 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. При цьому статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Як вбачається з долученого до матеріалів справи, копії акту прийому-передачі маталопластикових конструкцій від 07.07.2020 року та копії товарного чеку № 1534, [PERSON] з однієї сторони та ФОП [PERSON] з другої сторони, склали акт про те, що виконавець передав товар за замовленням АН 1534 замовнику, та замовник претензій до конструкції не має, та сплатив суму за замовлення у розмірі 1809 грн (а.с. 24,25) Так, 18.05.2020 року ТОВ ФК «Фангарант Груп» було виплачено грошові кошти у розмірі 7468,18 грн ФОП [PERSON] згідно договору № 60200088765, укладеного з [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 6666 від 18.05.2020 р. (а.с. 37). Позивач в позовній заяві зазначає, що, станом на 25.01.2021 року відповідач не виконав прийнятих на себе відповідно до положень умов Пакету фінансування та п. 10.4.2 Договору зобов`язань щодо своєчасної, повної та належної оплати вартості отриманого товару. Так, за весь період дії договору відповідачем в якості оплати вартості отриманого товару сплачено: 17.05.2020 року 1808,42 грн. (платіж при отриманні товару). Заборгованість перед позивачем складає 14015,28 грн., яка складається з: 9042,11 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару; 4973,17 грн. - сума штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. 12.2-12.3 Договору, що підтверджується долученим до матеріалів справи позивачем розрахунком заборгованості станом на 25.01.2021 року та розрахунком суми неустойки (а.с.5,45). Відповідно до пункту 1 частини 2\~статті 11 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до принципу свободи договору, закріпленого в статтях\~6\~та\~627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою\~статті 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 599 ЦК України\~передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилами\~статті 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою\~статті 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Пунктами 1, 3 частини першої\~статті 611 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом; розірвання договору; сплата неустойки. Відповідно до вимог частини першої\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом установлено, що Договір № 60200088765 від 17.05.2020 року виконувався відповідачем шляхом часткової сплати вартості товару. Враховуючи той факт, що до позивача перейшло право вимоги за договором щодо повернення грошових коштів відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості товару у розмірі 9042,11 грн. Щодо вимог про стягнення штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. 12.2-12.3 договору то суд зазначає наступне: Згідно із\~статтею 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Стаття 551 ЦК України\~вказує, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Так, відповідачем в своїй заяві зазначено, що при укладенні договору з працівниками ФОП [PERSON] він вважав, що укладає договір безвідсоткової розстрочки, а не кредитний договір. Окрім того, йому не було роз`яснено, що за вікна грошові кошти внесе банк на реквізити ФОП [PERSON] . Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що при підписанні договору відповідачу не було роз`яснено його умови щодо сплати неустойки, а тому вимоги в частині стягнення суми штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. 12.2-12.3 договору у розмірі 4973,17 грн не підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 2270,00 грн. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1464,51 грн. пропорційно розміру задоволених вимог. На підставі викладеного вище та

Outcome: partial