Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

11.04.2023 до Київського районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивачка просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 20.02.2021 Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 112, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] до її повноліття, у розмірі 22000, 00 грн. щомісячно та стягнути суму сплаченого судового збору. Позовні вимоги мотивовані наступним. 20 лютого 2021 року вона уклала шлюб з [PERSON] . Шлюб був зареєстрований Печерським районним в місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) актовий запис №112 від 20.02.2021 року. [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Протягом першого року сімейного життя відносини між ними складалися задовільно. З початком війни, щоб уникнути небезпеки, вони переїхали в Закарпаття, де почали проживати в домі разом з родичами з Харкова. Щоб уникнути незручностей та забезпечити комфорт малолітній дитині, оскільки в домі крім них проживало ще 15 осіб, вона прийняла рішення тимчасово виїхати за кордон. Чоловік підтримав це рішення. Перший місяць вони всіляко підтримували стосунки, часто зв`язувалися по відеозв`язку, списувалися та спілкувалися. Однак, в квітні 2022 чоловік повернувся до Києва та почав проживати з своєю мамою, після чого вона поступово побачила значне охолодження в стосунках, відмежування від моральної підтримки, допомоги їй та донці та відсутність зацікавленості в нашому спільному майбутньому. З квітня 2022 року вони фактично припинили подружні стосунки, спільне проживання та ведення господарства. При наступних зустрічах у них почали виникати часті сварки і суперечки. Причиною їх були різні характери, погляди на життя, побутові проблеми. Вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї є неможливим, адже воно не відповідає їх інтересам. Спору про майно немає. На данний час донька [PERSON] проживає з нею в [ADDRESS] , у будинку, що залишився від її батька в спадщину. З квітня 2022 року чоловік стабільно надавав їй та дитині грошову допомогу. Її розмір коливався, але приблизно складав від 15 000 грн до 22 000 грн. Зараз стан здоров`я чоловіка задовільний, він працює, має стабільний заробіток, а також має додатковий дохід. Інших дітей, непрацездатних дорослих родичів у відповідача немає та він має змогу матеріально забезпечувати доньку. Вважає, що необхідним розміром аліментів на утримання дитини буде сума у розмірі 22 000,00 гривень щомісячно, що відповідатиме потребам дитини. Зазначає, що розмір аліментів на дитину з чоловіком обговорювався та проти цього розміру він не заперечує. Позивачка в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином та своєчасно, надала до суду заяву, в якій просить судове засідання проводити за її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, представник відповідача надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі та участі відповідача, з позовними вимогами відповідач згоден. Відповідно до вимог ч.2\~ст.\~247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, та за наявними в справі доказами. 11.04.2023 вказана справа надійшла до суду, та розподілена судді Зубу Г.А. 24.04.2023 судом здійснено запит з Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідача, відповідь на який надано до суду 24.04.2023. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 24.04.2023 було прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони вступили у шлюб 20.02.2021, який був зареєстрований Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 112 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 31.05.2023, видане повторно). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 06.07.2021). Сторони на примирення не згодні. Згідно з\~ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. В силу ч. 1ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК). Частинами 3 та 4 статті 56 СК України\~встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.111, ч. 1 ст.112 СК України\~суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням особливого характеру сімейних відносин, встановлених фактичних взаємин подружжя, категоричного заперечення сторін проти збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки та відповідача, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку укладено між сторонами не було. Тобто, між сторонами виникли правовідносини щодо обов`язку матері, батька утримувати дитину та його виконання. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1\~ст. 12 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1\~ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1\~ст. 80 ЦПК України). У частині першій\~ст. 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частина перша статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікована 27.02.1991 року, теж визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2\~ст. 51 Конституції України,\~ст. 180 СК України\~, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5\~ст. 157 цього Кодексу. Статтею 150 Сімейного кодексу України\~визначенні обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Частинами першою, другою\~статті 155 СК України\~визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За правилами, передбаченими ст. ст.\~180,\~181,\~182,\~184 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що будь-які витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід ураховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У відповідності до ч.1\~ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Дана норма передбачає можливість визначення судом в окремих випадках розміру аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а не у частці від заробітку платника аліментів. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим за наявності певних обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у частці від заробітку (доходу), приблизний перелік яких наводиться у частині 1 даної статті. Необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. У такому випадку стягнення аліментів на дитину у частці від доходу її матері або батька може призвести до істотної різниці у розмірі аліментів, які отримує дитина щомісяця, що у свою чергу негативно вплине на забезпечення дитини. Стягнення аліментів у твердій грошові сумі дозволяє забезпечити більшу стабільність щодо утримання дитини. Також доцільно стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у випадку отримання платником аліментів заробітку або доходу повністю в натурі або в іноземній валюті, що можна віднести до інших обставин, які мають істотне значення, відповідно до змісту ч.1 даної статті. Відповідач інших аліментних зобов`язань не має, зі стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, який фізично здоровий, здатен працювати та отримувати доходи, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі, визначеному позивачкою, інших обставин, що мають істотне значення не встановлено. Тому, виходячи з вищевказаного, останній спроможний сплачувати аліменти у розмірі 22000 гривень на дитину, що є достатнім розміром та таким, що відповідає потребам дитини, спрямований на забезпечення її гармонійного розвитку. У ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини закріплено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічні положення містяться в ст. 8 Закону України Про охорону дитинства. Згідно\~ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За вказаних обставин, суд враховує, те, що відповідач є здоровим працездатним чоловіком,\~\~інших аліментних зобов`язань немає, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі, визначеному позивачкою, а тому за таких обставин, суд задовольняє позов про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання\~\~малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ,\~\~в твердій грошовій сумі в розмірі\~\~22000 гривень 00 коп. щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для\~\~дитини відповідного віку, починаючи з\~\~11.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності зі\~ст.430 п.1 ч.1 ЦПК України\~суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави та позивачки судові витрати по оплаті судового збору.

Outcome: approved