Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача\~ [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що він одружився з відповідачем 25 серпня 2000 року, шлюб між ними зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому. Однією сім`єю вони проживали у шлюбі до 2022 року. Спільних дітей у них немає. Позивач вказує, що його подружнє життя з відповідачем не склалось. Тривалий час поспіль вони разом не проживають, не ведуть спільне господарство, шлюбні стосунки не підтримують. Позивач вважає, що примирення з відповідачем є неможливим, а подальше перебування у шлюбі буде суперечити його інтересам. На підставі наведеного позивач просить шлюб, укладений між ним та\~ відповідачем, розірвати. Ухвалою судді від 12 травня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 31 травня 2023 року засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву. Мотивуючи свою позицію, відповідач зазначає, що з початком широкомасштабної збройної агресії рф проти України її чоловік дуже переживав за долю їхньої сім`ї та країни загалом. Намагаючись розібратись у собі, він виріши пожити окремо. В подальшому позивач був призваний до Збройних Сил України на військову службу. Відповідач вважає, що рішення чоловіка про розірвання шлюбу, в якому вони живуть майже 23 роки, прийнято поспішно та на емоціях. Також відповідач зазначає, що вона прикладає зусилля для збереження їхнього шлюбу. На підставі наведеного відповідач просить надати строк для примирення подружжя 6 місяців. 02 червня 2023 року до суду від представника позивача адвоката Можайка І. О. надійшла відповідь на відзив. На спростування аргументів відзиву, представник позивача зазначає, що [PERSON] заперечує щодо надання строку для примирення сторін. Позивач дійсно наразі проходить військову службу в ЗСУ, перебуває за межами Волинської області. Разом з тим, позивач через свого адвоката, з яким спілкується в телефонному режимі, бажає повідомити, що він з дружиною кілька років не проживав однією сім`єю, аргументи відзиву не відповідають дійсності, а його рішення про розірвання шлюбу є виваженим. 15 червня 2023 року на електронну адресу суду надійшла заява позивача [PERSON] , в якій позивач просить розгляд справи здійснювати без його участі, оскільки він несе службу в ЗСУ. У цій заяві позивач також повідомляє, що він ознайомився з відзивом відповідача та категорично заперечує щодо надання строку для примирення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується, зокрема, відзивом на позовну заяву. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 25 серпня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Луцького міськвиконкому, актовий запис № 699 (а. с. 6). Відповідно до ч.1\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом\~ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина\~\~ зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч. 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 10\~постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року № 11\~Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя встановлено, що Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до\~ст. 105 ч. 3 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя (ч. 1 ст. 112 СК України). Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Суд установив, що сторони спільно не проживають та не ведуть спільного господарства, позивач категорично заперечує можливість примирення з дружиною та вказує, що подальше збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Також суд ураховує, що відповідач, яка подала відзив на позовну заяву та просить надання строку для примирення, в судове засідання не з`явилась та не повідомила суду поважність причин своєї неявки. Наведене свідчить про формальний характер заяви відповідача про її бажання зберегти свій шлюб. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в цій сім`ї, та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, та з врахуванням вимог ст.ст.\~24,\~55,\~56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.2\~ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2\~ст. 115 СК України\~рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3\~ст. 115 СК України\~передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved