Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась до Мар`їнського районного суду Донецької області з вказаною позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] \~та \~ [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме домоволодінням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Сторони проживали у шлюбі, в якому народилась [PERSON] . Під час сумісного проживання подружжя Відповідач та донька були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Зазначений житловий будинок належить Позивачу на праві приватної власності та був придбаний позивачем до реєстрації шлюбу подружжя. Сумісне життя у Позивача та Відповідача не склалося через непорозуміння та різні погляди на життя. Позивач з Відповідачем не проживає однією сім?єю з липня 2021 року, подружжя мешкають за різними адресами, донька подружжя проживає разом з Відповідачем у квартирі розташованої за адресою [ADDRESS] , яка була придбана на ім?я Позивача під час сумісного проживання подружя. На вимогу Позивача Відповідач відмовляється знятися з реєстрації у будинку та з донькою зареєструватись у квартирі де останні мешкають. В зв?язку із чим позивач змушений звернувся до суду за захистом своїх порушених прав Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у встановлений законодавством строк та порядок. Тому, у відповідності до ч. 2 ст.\~197\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, належно з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, оцінки їх доводів і наданих ними доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є домоволодіння, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі за\~місцем реєстрації\~не проживають\~понад один\~ріксаме з 2021 року. Перевіряючи підставність та обґрунтованість позовних вимог, суд звертає увагу, що питання про втрату членом сім`ї власника житла права користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, урегульовано ч. 2 ст. 405 ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що будь-яких угод, зокрема договору найму, між сторонами не укладався та спір нежитлове приміщення відноситься до приватного житлового фонду. Так, згідно ч. 2 ст.\~405\~ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. З наведеного положення закону можна виділити такі умови за наявності яких особа матиме право на користування житлом поряд з власником: користувач повинен бути членом сім`ї власника житла та проживати разом з ним. Вирішуючи питання чи мають відповідачі статус «члена сім`ї» власників спірного житлового приміщення суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У судовому засіданні встановлено, що відповідач, в контексті ч. 2 ст.\~64\~ЖК України не є членом сім`ї позивача власника спірного домоволодіння, договір про користування спірним жилим приміщенням між сторонами не укладався, однак позивач надала згоду на проживання відповідача в належній їй квартирі. Виходячи із змісту ст.\~405\~ЦК України та ст.\~156\~ЖК України члени сім`ї власника житла мають право на користування житловим приміщенням на умовах що визначається за угодою з його власником. Стаття 41\~Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. За статтею 317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно статті 319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Права власника визначені в ст.\~383\~ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст.\~405\~ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що на ствердження вибуття наймача або членів його сім`ї на постійне проживання в інше жиле приміщення суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення5 трудового договору на невизначений строк тощо). Судом встановлено, що відповідачі за адресою: [ADDRESS] не проживають, що підтверджено актом складеного депутатом від 30.09.2021 року. Враховуючи вказане, судом встановлено факт відсутності [PERSON] та [PERSON] в спірному житловому приміщенні на праві мешкання строком понад один рік з огляду на наведені вище докази. Виходячи з положень абз. 2 ст. 7 Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, а відтак позов в цій частині не підлягає задоволенню, оскільки суд за не вправі вчиняти дії, які визначені зазначеним законом та відносяться до компетенції органів реєстрації. Відтак позовна заява [PERSON] до [PERSON] , яка є законним представником [PERSON] про визнання особи такою, що втратив право користування житловим приміщення є ґрунтовною та підлягає задоволенню. На підставі ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved