Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

В переведенні Буського районного суду Львівської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області, [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та визнання права власності на комплексні будівлі і споруди підприємства. Ухвалою Буського\~районного суду\~Львівської області\~від 16.05.2023\~р.\~залишено без\~розгляду позовну\~заяву [PERSON] \~доКрасненської\~селищної ради\~Золочівського району\~Львівської області,\~ [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та визнання права власності на комплексні будівлі і споруди підприємства. 19.05.2023 року представником відповідача [PERSON] , подано заяву про прийняття додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до якої просить стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ; адреса - [ADDRESS] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ; адреса - [ADDRESS] ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 14 762,00 грн. та розглядати заяву без участі відповідача і її представника. 23.05.2023 року представником позивача подано заперечення проти заяви про прийняття додаткового рішення, в якому просить відмовити у її задоволенні та розглядати таку за відсутності позивача і її представника. 21.06.2023 року представником відповідача [PERSON] , подано доповнення до заяви про прийняття додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. Дослідивши матеріали справи, Суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про розподіл судових витрат та задоволити заяву відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з наступних підстав. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з п. 3 ч.1\~ст.\~270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) сформувала правовий висновок, за яким «у пункті\~6\~частини першої\~статті 264\~ЦПК України\~перелічені питання,\~які вирішує\~суд під\~час ухвалення\~рішення суду,\~у тому\~числі і\~щодо розподілу\~між сторонами\~судових витрат.\~Можна зробити\~висновок,\~що питання про стягнення (визначення, розподіл) судових витрат вирішується, зазвичай, при вирішенні питання про закінчення судового провадження, тобто при закритті провадження у справі, залишенні позову без розгляду чи вирішенні спору по суті з ухваленням рішення суду. Окремо питання про стягнення судових витрат вирішується у разі, якщо судом воно не вирішувалося при ухваленні відповідного судового рішення про закінчення розгляду справи». Відповідно до ст. ст.\~15,\~133 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Суд враховує висновки про застосування пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України, сформовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21), за якими при залишенні позову без розгляду вирішується питання про стягнення (визначення, розподіл) судових витрат. Відтак, оскільки витрати на професійну правничу допомогу є складовою судових витрат, то такі підлягають стягненню при залишенні позову без розгляду. Згідно з ч. ч. 1-2\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як прослідковується з відзиву на позовну заяву адвоката Гобечії І.Т., у розділі V такого вказано попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу. До заяви про прийняття додаткового рішення від 19.05.2023 р. на підтвердження витрат на правничу допомогу представником відповідача надано суду копії договору про надання правничої допомоги № 20/2 від 20.02.2023 р. та акту приймання-передачі правничої допомоги від 18.05.2023 р. згідно Договору про надання правничої допомоги № 20/2 від 20.02.2023 р. Відповідно до п. 7 Договору № 20/2 від 20.02.2023 р. вартість правничої допомоги згідно даного Договору визначається в акті/актах приймання-передачі правничої допомоги в розрахунку 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на дату укладення цього Договору, що складає 1342,00 грн. (одну тисячу триста сорок дві гривні 00 коп.) за 1 годину роботи адвоката та 1000,00 грн. (одна тисяча гривень 00 коп.) за участь у одному судовому засіданні/підготовчому судовому засіданні. В Акті приймання-передачі правничої допомоги від 18.05.2023 року зазначено детальний опис наданих послуг на загальну суму 14 762,00 грн. за 11 годин роботи адвоката, а саме: вивчення матеріалів справи № 943/1421/22 (3 год. роботи адвоката); збір доказів підготовка та подання адвокатського запиту № 28 від 01.03.2023 р., на підставі якого отримано відповідь Красненської селищної ради № 258 від 02.03.2023 р., отримання Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, наказу Міністерства юстиції України № 2541/5 від 17.06.2022 р. та висновку Центральної колегії, що стосуються скасування відомостей Державного реєстру речових прав про зміни спірної поштової адреси, з офіціного сайту Міністерства (1 год. роботи адвоката); дослідження практики Верховного Суду (1 год. роботи адвоката); підготовка та подання до Буського районного суду Львівської області відзиву на позовну заяву [PERSON] до Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області, [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішення про присвоєння поштової адреси, скасування державної реєстрації зміни речових прав на нерухоме майно, визнання права власності (6 год. роботи адвоката). Судом враховується усталена практика Верховного Суду про те, що\~витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відповідна позиція викладена у постановах Верховного Суду у\~справах № 923/560/17,\~№ 329/766/18,\~№ 178/1522/18 тощо. Згідно з частинами 4-6\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. по\~справі № 755/9215/15-ц\~сформовано правовий висновок про те, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони. Стороною позивача не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, натомість подано заперечення проти заяви про прийняття додаткового рішення, обґрунтування якого зводиться до того, що в діях позивача відсутня недобросовісність, яка б свідчила про зловживання процесуальними правами. Суд не погоджується з запереченнями позивача, враховуючи наступне. Частинами 5 та 6 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, за умови дотримання відповідною стороною вимог\~частини дев`ятої\~статті 141 цього Кодексу. Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. З системного аналізу вказаних правових норм вбачається, що при покладенні на позивача судових витрат у зв`язку з необґрунтованістю його дій, слід встановити або те, що позивач зловживав процесуальними правами, або що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, не вдаючись в оцінку обґрунтованості чи необґрунтованості позовних вимог. Суд погоджується з посиланнями відповідача, викладеними у доповненнях до заяви про прийняття додаткового рішення, про те, що у даній справі має місце необґрунтованість дій позивача, яка полягає у зловживанні стороною процесуальними правами, зокрема дві заяви про забезпечення позову повернуті ухвалами від 25.01.2023 р. (у зв`язку з відсутністю у представника за довіреністю повноважень представляти інтереси позивача в суді) та від 22.02.2023 р. (виходячи з того, що до заяви не додано документу про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі), які набрали законної сили. При цьому в ухвалі від 22.02.2023 р. Суд безпосередньо встановив, що в тексті заяви позивача вказано, що в матеріалах справи зберігається квитанція, яка підтверджує сплату позивачем [PERSON] судового збору, однак такі твердження сторони позивача не відповідають дійсності, адже в матеріалах справи міститься квитанція, платником за якою виступає не позивач, а особа, що не є учасником даної справи. Таким чином, оскільки ухвалами, прийнятими Судом в даній справі, підтверджується необґрунтованість дій сторони позивача, що проявляється в зловживанні нею процесуальними правами, то наявні правові підстави, передбачені ч. ч. 5 та 6 ст. 142, ч. 9 ст. 141 ЦПК України, для покладення на позивача судових витрат, до яких належать витрати відповідача на професійну правничу допомогу. З врахуванням вищенаведеного, а також того, що позивачем не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а представником відповідача надано детальний опис наданих послуг, який відповідає та є співмірним із характером правовідносин, які склалися між сторонами та складністю справи, Суд приходить до висновку про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved