Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Представник позивача АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» - Мєшнік К.І. звернувся до суду з позовною заявою 15 червня 2021 року, в якій просив суд стягнути зі [PERSON] на користь АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 21 січня 2018 року станом на 22 грудня 2020 року в загальному розмірі 115 279 грн. 50 коп., яка включає: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 65 658 грн. 24 коп.; заборгованість за пенею та комісією в розмірі 49 621 грн. 28 коп., стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 2 270 грн. 00 коп. сплаченого судового збору. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що у жовтні 2017 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» запустило новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні карти monobank. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www/ monobank.ua/terms. Кредит надається у формі поновлюваного кредитного ліміту / кредитної лінії, який може бути використаний для отримання готівкових грошових коштів та/або здійснення безготівкових розрахунків за придбані товари чи послуги. Так, 21 січня 2018 року [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 21 січня 2018 року, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, визначених договором, в межах встановленого кредитного ліміту - 31 000 грн., зарахованого на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка за № [NUMBER] . Однак, з підстав неналежного виконанням відповідачем кредитних зобов`язань у порядку та строки, визначені умовами договору про надання банківських послуг «Monobank», у відповідача виникла заборгованість станом на 22 грудня 2020 року в загальному розмірі 115 279 грн. 50 коп., яка включає: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 65 658 грн. 24 коп., заборгованість за пенею та комісією - 49 621 грн. 28 коп. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». Ухвалою суду від 06 вересня 2021 року (головуючий суддя Чернова Н.В.) позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.37-38). На підставі розпорядження керівника апарату суду №1209 від 04 жовтня 2022 року та протоколу за результатами повторного автоматизованого розподілу матеріали цивільної справи передано в провадження судді Ткаченку А.В. 04 жовтня 2022 року (а.с.49, 50). Ухвалою суду від 07 листопада 2022 року цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Ткаченком А.В. з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.51). Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Не погоджуючись з пред`явленими вимогами у повному обсязі та заперечуючи проти їх задоволення, представник відповідача подав додаткові пояснення у справі, шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» (а.с.61-63). Свою позицію мотивував тим, що відповідач 21 січня 2018 року підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, відповідно до якої виявив бажання на відкриття поточного рахунку в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» в гривні на його ім`я. У вказаній анкеті-заяві зазначено, що відповідач погоджується з тим, що ця анкета-заява разом з Умовами, правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Відповідно до розрахунку за договором №б/н від 21 січня 2018 року наданим позивачем, розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «Універсал Банк» станом на 22 грудня 2020 року становить 115 279 грн. 52 коп. і складається із: заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 65 658 грн. 24 коп., заборгованості за пенею та комісією - 49 621 грн. 28 коп. При цьому представник відповідача зауважив, що ні витяг з тарифів обслуговування платіжних карток, ні Умови і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів не містять підписи сторін. Розрахунок заборгованості не підтверджено відповідними доказами, а факт відкриття поточного рахунку не підтверджує доводи позивача щодо укладення кредитного договору. Банком не надано довідку про рух коштів, не надано виписки по картковому рахунку відповідача за період з 21 січня 2018 року по 22 грудня 2020 року, яка б підтверджувала, що відповідач користувався кредитними коштами, адже без виписки по картці не можна перевірити правильність розрахунку заборгованості, долученого до позовної заяви. За вказаних обставин можна зробити висновок, що позивачем не доведено факту надання кредиту з огляду на відсутність відповідних доказів - первинних бухгалтерських. В анкеті-заяві позичальника від 21 січня 2018 року процентна ставка та умови нарахування пені не зазначені та при укладенні договору належним чином не узгоджені. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за анкетою-заявою, посилався на Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, які викладені на банківському сайті: https://www.Monobank.ua/terms, як невід`ємну частину спірного договору, та Тарифи користування кредитною карткою «Monobank». Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк», які викладені на банківському сайті https://www.Monobank.ua/terms, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені тарифи користування кредитною карткою «Monobank», в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема штраф за несвоєчасне погашення кредиту та/або відсотків, порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг «Універсал Банку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, надані Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Monobank» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України. Оскільки Витяг з Тарифів обслуговування кредитних картки «Monobank» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Універсал Банку, розміщені на сайті https://www.Monobank.ua/lenns, які містяться в матеріалах даної справи та не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді процентів і неустойки (штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відповідно до матеріалів справи, остання зміна кредитного ліміту по карті відповідача була проведена АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» 21 січня 2018 року та встановлено кредитний ліміт по картці у сумі 31 000 грн. Як вбачається з позовної заяви, заборгованість за кредитним договором від 21 січня 2018 року за тілом становить 31 000 грн. Водночас, з цього ж розрахунку вбачається, що кошти на суму 23 721 грн. 60 коп., нараховані АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» в якості відсотків та пені, були списані з кредитного ліміту картки, виданої відповідачу, а відтак неправомірно включені до тіла кредиту. Враховуючи, що матеріали справи не підтверджують укладання кредитного договору на умовах визначених банком у позові, кредитний договір на час його укладання, не містив погоджених з відповідачем умов щодо розміру та порядку нарахування відсотків за користування кредитом чи інших обов`язкових платежів, тому представник відповідача вважає, що розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту фактично складає 7 278 грн. 40 коп., з розрахунку: 31 000 грн. - 23 721 грн. 60 коп. Правом на участь в судовому засіданні представник відповідача не скористався, подавши до канцелярії суду заяву про завершення розгляду справи за його відсутності (а.с.97). 15 лютого 2023 року на електронну пошту суду представник позивача направив відповідь на додаткові письмові пояснення (а.с.66-89). Так, представник зазначив, що за своїм характером кредитний договір укладений між [PERSON] та АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» шляхом оферти є договором приєднання та складається з публічної та індивідуальної частин: Умови і правила надання банківських послуг - публічна частина, а анкета-заява є індивідуальною, яку власне й підписує позичальник. У сукупності вони складають кредитний договір. Для надання послуг банк видає клієнту картку (платіжну картку) із встановленим на ній лімітом. Активувати картку можливо лише через мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. Усі додатки до кредитного договору та його складові позичальник отримав у мобільному додатку, вони є зрозумілими та не потребують додаткового тлумачення. Після встановлення мобільного додатку «Монобанк» та першого відкриття мобільного додатку позичальник повинен вчинити ряд дій за алгоритмом: ввести номер мобільного телефону, надавши згоду на Умови обслуговування, тарифи банку, паспорт кредиту та розрахунок його вартості. З метою підтвердження згоди споживача із умовами надання банківських послуг у момент реєстрації АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» генерує і відправляє на вказаний особою мобільний номер ОТР-пароль. Фактом підтвердження згоди є введення споживачем у мобільному додатку «Monobank» ОТР-паролю, який попередньо був надісланий банком на зазначений номер. Відповідач повідомив про свою згоду з умовами надання банківських послуг, які надає АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» за договором про надання банківських послуг «Monobank», у підтвердження чого у мобільному додатку відповідачем було введено ОТР-пароль, який попередньо був надісланий на зазначений ним мобільний номер [NUMBER] . Відповідно до виписки про рух коштів на рахунку, кредитний ліміт позичальника складає 31 000 грн. Крім того, відповідно до виписки про рух коштів на рахунку, баланс складає (мінус) - 84 279 грн. 52 коп., тобто загальна заборгованість 115 279 грн. 52 коп., яка складається з повністю використаного ним кредитного ліміту у сумі 31 000 грн. та суми овердрафту (мінусу по картці) - 84 279 грн. 52 коп. Овердрафт (мінус) 84279 грн. 52 коп. виник наступним чином: якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому, банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами. У зв`язку з тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення своєї банківської картки, розмір який був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку на власний розсуд, виникла заборгованість. Також, відповідно до виписки про рух коштів по картці всього за весь час користування карткою, позичальником було проведено поповнень карткового рахунку на суму 95 289 грн. 88 коп., проведено витрат по картці на суму 210 569 грн. 40 коп. Отже, сума коштів, яка досі не була повернута банку, становить 115 279 грн. 52 коп. (з розрахунку: 210 569,40 грн. - 95289,88 грн. = 115279,52 грн.). Варто також зазначити, що як вбачається із деталізованої виписки про рух коштів по картці, відповідачем було оформлено 2 заяви послуги «Розстрочка» на загальну суму 22 850 грн. 00 коп. Отже, відповідно до цієї обставини заборгованість за тілом кредиту змінювалась. У зв`язку тим, що кошти на погашення послуг відповідач не вносив, заборгованість за тілом кредиту зростала, адже сума регулярного платежу відноситься до тіла кредиту, тому що банк надав кошти у використання, а вже клієнт їх виплачує відповідно до договору. Всі поповнення використовувалися відповідачем на власні потреби і на рахунку не залишалися, саме тому повернутими їх вважати не можна. У свою чергу поповнення, які проводив відповідач, свідчать про те, що він усвідомлював, що винен банку кошти, які використовував з кредитного ліміту, а отже повною мірою розумів наслідки та був ознайомлений з умовами використання наданих йому коштів. Про свою участь в судовому засіданні представник позивача не заявив. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, враховуючи позицію сторін, викладену у поданих ними по справі процесуальних заявах, суд вважає за можливе ухвалити по справі рішення на підставі обсягу наявних у справі доказів за відсутності учасників справи. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення позову/доказів, зупинення/поновлення провадження у справі не вживались. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, врахувавши позицію сторін, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення вимог з огляду на таке. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 21 січня 2018 року [PERSON] звернувся до АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 21 січня 2018 року. Відповідно до умов анкети-заяви, банк відкрив позичальникові поточний рахунок у гривні, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка за № [NUMBER] , та надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту. Факт відкриття рахунку на ім`я [PERSON] в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та видачі йому емітованої банком кредитної картки «Чорна картка» № [NUMBER] зі строком дії до 10/24 підтверджується довідкою про наявність рахунку від 07 лютого 2022 року (а.с.79), випискою по рахунку позичальника та не спростований стороною відповідача. Як слідує з довідки від 07 лютого 2023 року (а.с.80), початково кредитний ліміт на картці позичальника був встановлений у розмірі 5 500 грн. - 21 січня 2018 року, збільшений до 20 000 грн. - 05 квітня 2018 року та встановлений на рівні 31 000 грн. - 12 квітня 2018 року. У анкеті-заяві позичальника зазначено, що [PERSON] проставлянням власноручного свого підпису під цією анкетою-заявою підтвердив, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, з якими він ознайомився, погодився та отримав у мобільному додатку, складають договір про надання банківських послуг, укладення якого він підтвердив та зобов`язався виконувати його умови. Також, у п.6 анкети-заяви від 21 січня 2018 року [PERSON] засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем (за цифрово-словесним шифром, зазначеним у заяві), що буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором та є рівнозначним аналогом його власноручного підпису (а.с.8). Як слідує зі змісту Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Статуту Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» найменування ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» змінено на АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», що не є перетворенням юридичної особи (п.1.1 Статуту, а.с.30-31). До позовної заяви банк додав витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», затверджених рішенням Правління банку, протокол №33 від 27 вересня 2017 року (а.с.9-23). Положеннями ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). За змістом ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628, 629 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч.1 ст.638 ЦК України). Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України). Частиною 1 статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон), згідно зі ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3 ст.11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону). Згідно із ч.6 ст.11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст.12 Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, враховуючи, що особливістю проекту monobank є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень, викладене свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін. Аналогічна правова позиція сформована у постановах Верховного Суду. Так у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, у тому числі Закону України «Про електрону комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20. У позові АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» посилається на те, що 21 січня 2018 року [PERSON] підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Вказаний факт відповідач по суті не оспорює. У анкеті-заяві від 21 січня 2018 року зазначено, що відповідач погодився з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані йому для ознайомлення. Проте, наявні у матеріалах справи Умови і правила надання банківських послуг [PERSON] не підписані, а тому, згідно роз`яснень, що викладені у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, з огляду на їх мінливий характер, такі Умови та Правила не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін. Відтак доводи представника відповідача в цій частині заслуговують на увагу. Підписана відповідачем анкета-заява до договору про надання банківських послуг (а.с.8), містить лише його анкетні дані та контактну інформацію, та не містить жодних даних про умови кредитування та обрання ним певної, конкретної, банківської послуги. Позивач зазначав, що факт ознайомлення відповідачем з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту підтверджується тим, що на підставі Анкети-заяви відповідач висловив свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «Monobank» шляхом застосування електронного цифрового підпису. Разом з тим, п.6.3 розділу 6 Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» визначено, що підписані клієнтом та/або банком документи, що пов`язані з укладеними правочинами, зберігаються банком в електронному вигляді та надсилаються в Мобільному додатку клієнта, а також їх копії можуть бути надані банком на паперовому носії на запит клієнта, під час одержання однією із сторін електронного документа формується підтвердження із зазначенням дати та часу такого одержання (а.с.17-зворот). Однак, у матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем [PERSON] в електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», Паспорту споживчого кредиту «Картка Monobank» або «IRON BANK», та Тарифів, їх підписання відповідачем відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами, Тарифами та Паспортом споживчого кредиту. Таким чином, суд дійшов висновку, що вказані Правила та умови кредитування не є складовою кредитного договору від 21 січня 2018 року, укладеного шляхом підписання анкети-заяви. Предметом позову АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» є стягнення заборгованості за тілом кредиту, що відповідає суті кредитних правовідносин, оскільки, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Тобто, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що [PERSON] отримав кредит у початково визначеному розмірі 31 000 грн. 00 коп. - 21 січня 2018 року. З наданої банком виписки по рахунку [PERSON] (а.с.73-78) слідує, що відповідач почав активно користуватися кредитними коштами з 21 січня 2018 року. Таким чином, доведеність факту отримання відповідачем кредитної картки із встановленим на ній кредитним лімітом, активне користування нею в сукупності є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. Так, виписка з банківського рахунку позичальника містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної картки відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору, всі операції за кредитною карткою (із зазначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції). Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року №578/5, згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання держоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Так, з розрахунку заборгованості за кредитним договором та виписки по рахунку позичальника вбачається, що відповідач частково погашав заборгованість, сплачуючи банку грошові кошти в різних розмірах шляхом переведення в додатку «Приват24» та терміналах, поповнення картки, які невдовзі використовував. При цьому банк здійснював автоматичне списання коштів на погашення щомісячних процентів за користування кредитом та щомісячних платежів за договором від 21 січня 2018 року «Витрата у розстрочку». У випадку нестачі коштів на рахунку позичальника для погашення нарахованих процентів, банк такі нарахування зараховував як овердрафт. Як слідує з виписки по рахунку, що також відображено у наданому позивачем розрахунку заборгованості, востаннє [PERSON] здійснив платіж на погашення кредиту 27 серпня 2019 року в сумі 500 грн. шляхом перерахунку коштів з іншого рахунку. Вказану обставину відповідач не оспорював. Звертаючись до суду з позовом, банк на підтвердження наявності заборгованості та її розміру подав до суду розрахунок заборгованості станом на 22 грудня 2020 року (а.с.6-7). При цьому, як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, незважаючи на відсутність погодження між сторонами у визначеній законом формі істотних умов договору щодо розміру процентів за користування кредитом, про що зазначалось вище, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» здійснювалось нарахування та списання відсотків не відповідно до положень ч.1 ст.1048 ЦК України (на рівні облікової ставки НБУ), а у збільшеному розмірі 38,4 % (поточна ставка) та 76,8% (прострочена ставка) за рахунок коштів, внесених відповідачем в рахунок погашення заборгованості. Так, за період з 10 березня 2018 року по 22 грудня 2020 року банком були нараховані відсотки на залишок поточної заборгованості за кредитом в загальному розмірі 23 721 грн. 72 коп., зокрема: 31 травня 2018 року - 1129 грн. 33 коп., 30 червня 2018 року - 961 грн. 44 коп., 31 липня 2018 року - 418 грн. 25 коп., 31 серпня 2018 року - 985 грн. 70 коп., 30 вересня 2018 року - 754 грн. 64 коп., 31 жовтня 2018 року - 917 грн. 33 коп., 30 листопада 2018 року - 2090 грн. 68 коп., 31 грудня 2018 року - 2333 грн. 22 коп., 31 січня 2019 року - 2491 грн. 53 коп., 28 лютого 2019 року - 2401 грн. 94 коп., 31 березня 2019 року - 2801 грн. 44 коп., 30 квітня 2019 року - 3005 грн. 68 коп., 31 травня 2019 року - 3430 грн. 54 коп., які повністю погашено з коштів, внесених [PERSON] на погашення кредиту, що відображено у відповідній графі розрахунку. Зазначаючи про наявність заборгованості за тілом кредиту, позивач самовільно включив в неї нараховані відсотки, які фактично погашені позичальником, внаслідок чого банком збільшено заборгованість за тілом кредиту на 23 721 грн. 72 коп. Крім того, позивач неправомірно нарахував пеню та комісію за порушення грошового зобов`язання в сумі 49 621 грн. 28 коп. (розраховану за накопичувальним підсумком) з огляду на відсутність доказів погодження з відповідачем порядку їх нарахування, відповідних доказів щодо цього позивач суду не надав і матеріали справи цього не містять. Встановивши, що анкета-заява від 21 січня 2018 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, пені та комісії, суд дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення процентів підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Тому заборгованість за тілом кредиту становить 41 936 грн. 52 коп., з розрахунку: 65 658,24 грн. - 23 721,72 грн. Аналогічна позиція з цього приводу висловлена Верховним Судом в постанові від 18 травня 2022 року у справі №697/302/20. Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17). На підтвердження доводів, викладених у відзиві, сторона відповідача не надала докази виконання договірних зобов`язань у повному чи частковому обсязі. Крім того, відсутні у матеріалах справи беззаперечні, належні та допустимі докази, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст.617 ЦК України. У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц (провадження № 14-600цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що боржник зобов`язаний виконати його обов`язок відповідно до умов договору. Тобто, порушивши права або законні інтереси кредитора, боржник зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи на звернення до суду з відповідним позовом. Таким чином, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» не повернуті, доведеність факту порушення виконання зобов`язань, характер заявленої заборгованості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту в розмірі 41 936 грн. 52 коп., у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині слід задовольнити частково. У задоволенні вимог про стягнення заборгованості за порушення грошового зобов`язання у вигляді нарахованої пені та комісії в сумі 49 621 грн. 28 коп. слід відмовити за недоведеністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 817 грн. 20 коп. в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1) пропорційно частині задоволених вимог (36%).

Outcome: partial