Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить суд: - визнати [PERSON] , [INFO] . Батьком дитини - [PERSON] , [INFO] ; - зобов`язати Южноукраїнський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), внести зміни до актового запису про народження №97 від 20 квітня 2016 року [PERSON] , [INFO] , в графі «прізвище» вказати: « [PERSON] », в графі «відомості про батька» вказати: громадянин України [PERSON] , [INFO] »; - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Свої заявлені вимоги обґрунтовує зокрема тим, що починаючи з 2015 року він з відповідачкою [PERSON] перебував у фактичних шлюбних відносинах. Сторони разом вели спільне господарство, займались вихованням спільної дитини, яка у них народилася за час сумісного проживання однією сім`єю, а саме доньки - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 20.04.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №97. Однак, під час реєстрації народження спільної з відповідачкою доньки, відомості про її батька в актовому записі були зазначені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (зі слів матері). Позивач зазначає, що відповідачка [PERSON] покинула спільну малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , не здійснює за нею належний догляд, не приймає участі в її утриманні та вихованні, тому він має намір оформити своє батьківство задля захисту законних прав та інтересів своєї малолітньої доньки. Окрім того, позивач просить суд звернути увагу на те, що їх спільна з [PERSON] малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Дитина знаходиться на повному утриманні позивача, він матеріально її забезпечує та піклується про неї, має власне житло, в якому створені належні умови для проживання доньки та її розвитку. Тобто з його боку відсутні виключні обставини, які б унеможливлювали проживання малолітньої дитини [PERSON] разом з ним, чи негативно впливали на її виховання та розвиток. На думку позивача відповідачка [PERSON] на протязі тривалого часу як мати належним чином не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню дитини, не цікавиться її життям, здоров`ям та розвитком, наведене свідчить про самоусунення відповідачки від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню спільної дитини - [PERSON] , [INFO] . Також позивач вказує, що відповідачка [PERSON] тривалий час не відвідує доньку, залишила дитину на його вихованні, самоусунулась від виконання своїх батьківських прав. У зв`язку з вищезазначеним позивачу доводиться самостійно заробляти кошти, щоб утримувати дитину та одночасно займатися її вихованням. З урахуванням вищезазначеного позивач вважає, що позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] , [INFO] , відповідає якнайкращим інтересам малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Процесуальні дії. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 червня 2023 року провадження по справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання з`явився, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилась. Однак відповідно до наявної в матеріалах справи нотаріально завіреної заяви відповідачки від 30.05.2023 року посвідченої нотаріусом Арцизької державної контори нотаріальної контори Одеської області та внесеної в реєстр за №1291, вбачається, що вона позовні вимоги [PERSON] до неї, третя особа - орган опіки та піклування Білгород-Дністровської міської ради про визнання батьківства та позбавлення батьківських прав визнає у повному обсязі, також вказує, що наслідки визнання позову їй відомі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Фактичні обставини справи та нормативно правове обґрунтування. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Щодо позовних вимог [PERSON] стосовно визнання батьківства по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено та сторонами по справі не заперечувалось, що починаючи з 2015 року [PERSON] разом з відповідачкою [PERSON] перебував у фактичних шлюбних відносинах. Сторони разом вели спільне господарство, займались вихованням спільної дитини, яка у них народилася за час сумісного проживання однією сім`єю, а саме доньки - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 20.04.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №97. Судом встановлено, що під час реєстрації народження спільної з відповідачкою доньки [PERSON] , відомості про її батька в актовому записі були зазначені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України (зі слів матері). Вищезазначений факт підтверджується витягом № 00040211239 з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Позивач зазначає, що відповідачка [PERSON] покинула спільну малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , не здійснює за нею належний догляд, не приймає участі в її утриманні та вихованні, тому він має виявив бажання встановити батьківство по відношенню до своє доньки задля захисту законних прав та інтересів своєї малолітньої доньки. Окрім того, позивач просить суд звернути увагу на те, що їх спільна з відповідачкою [PERSON] малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Вищезазначений факт підтверджується довідкою про місце реєстрації та проживання [PERSON] від 11.11.2019 року № 3570 виданою Виконавчим комітетом Усатівської сільської ради Біляївського району Одеської області. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі, чи поза ним. Факт народження дитини породжує виникнення біологічного та морального зв`язку між нею та її батьком і матір`ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 24.02.1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки і діти мають взаємні особисті немайнові та майнові права та обв`язки. Згідно зі ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Отже, юридичною підставою відносин між батьками та дітьми є кровне походження дітей від певних осіб (матері та батька), яке засвідчене державним органом реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому нормами СК України. Згідно ч.1 ст.122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ч.2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини ; за рішенням суду. Відповідно до ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі №643/9245/18 (провадження №61-16732св19) зроблено висновок по застосуванню статті 130 СК України та вказано, що «закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України». Однак, для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Згідно рекомендацій, викладених у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст.136 СК України), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК України), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Пунктами 2.13, 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. В пункті 2.16.7 Правил зазначається, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Зі змісту п. 2.8 Правил слідує, що внесення змін до актового запису про народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану України після вирішення судом питання щодо виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що: «доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved