Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

В провадженні Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області перебуває вищевказана цивільна справа. Позивачка вказує, що сторони являються співвласниками в рівних частках домоволодіння по [ADDRESS] . Відповідач добудовував та змінював свою частку будинку та прилеглих до нього споруд, тому за рахунок цього збільшилась площа будинку. Вона не заперечує проти такого збільшення та зміни площі, і не претендує на його новостворене майно. Предметом поділу заявляє лише ті об`єкти, які існували на момент набуття права власності. У співвласників давно склався погоджений між ними порядок користування відповідними відокремленими житловими та нежитловими приміщеннями будинку, переобладнаними в окремі ізольовані квартири з самостійними для кожного співвласника виходами, які обладнані окремими системами життєзабезпечення (електроспоживання, водопостачання, водовідведення, опалення і каналізації). Також склався фактичний порядок користування земельною ділянкою, що рахується за будинком, частки земельних ділянок кожного розділені парканом. Позивачка не претендує на частку земельної ділянки, яка фактично зайнята відповідачем. Письмового акту про встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками чи рішень компетентних установ з цього питання немає. Вказала, що її частка домоволодіння складається з приміщень житлового будинку: коридор площею 6,7 кв.м., топка площею 2,3 кв.м., коридор площею 6,9 кв.м., житлова кімната площею 13,8 кв.м., кухня площею 10,9 кв.м., кладова площею 1,5 кв.м., ванна площею 2,4 кв.м. (всього домоволодіння 44,5 кв.м.). Просить виділити належну їй частку домоволодіння в окремий об`єкт нерухомого майна з подальшим присвоєнням окремої адреси та визначити порядок користування земельною ділянкою для вільної реалізації свого права власності даною нерухомістю. Позивачка подала до суду заяву, якою підтримала позов за обставин на його обґрунтування. Просила згідно висновку експерта поділити домоволодіння по першому варіанту, а земельну ділянку по другому варіанту. При цьому не наполягала на поверненні їй оплати за проведення експертизи та судового збору за пред`явлення позову. Відповідач визнав позовні вимоги та погодився поділити домоволодіння по першому варіанту висновку експерта, а землю по другому варіанту. Визнав своє зобов`язання сплатити на користь держави судовий збір в розмірі 5246 грн 35 коп. Представник третьої особи при вирішенні справи поклався на розсуд суд. Учасники просили розглянути справу в підготовчому засіданні без їхньої участі. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 березня 2022 року відкрито провадження по справі в загальному позовному порядку. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 травня 2022 року по справі призначено будівельно-технічну та земельно-технічну експертизи та зупинено провадження по справі. Ухвалою Старокостянтинівського районного Хмельницької області від 13 квітня 2023 року у зв`язку із надходженням висновку експерта поновлено провадження у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані докази, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Лавутою Т.О., приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Хмельницької області 02 жовтня 2007 року за р. №3618, належить 1/2 частка житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд по [ADDRESS] . Право приватної власності на частку домоволодіння за [PERSON] зареєстроване Старокостянтинівським бюро технічної інвентаризації, оцінки та реєстрації Хмельницької області 27 листопада 2007 року номер запису: 955, в книзі: 7 (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий Старокостянтинівським бюро технічної інвентаризації, оцінки та реєстрації за №16823727 від 27 листопада 2007 року). [PERSON] у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 22 грудня 1981 року за р.№3282, належить 1/2 частка житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд по [ADDRESS] . Право приватної власності на частку домоволодіння за [PERSON] зареєстроване Хмельницьким обласним бюро технічної інвентаризації 28 листопада 1986 року в реєстрову книгу за №8, реєстр №955 (реєстраційне посвідчення Хмельницького обласного бюро технічної інвентаризації від 28 листопада 1986 року). Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Згідно\~\~вимог ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. З аналізу зазначеної правової норми слідує, що вона регулює порядок здійснення права часткової власності, тобто, порядок користування спільною частковою власністю без її поділу у натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. При установленні порядку користування будинком кожному зі співвласників передається в користування конкретна частина будинку з урахуванням його частки в праві спільної власності на нього. Виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки установлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Системний аналіз правових норм статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частку житлового будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. У тих випадках, коли в результаті виділу співвласнику передається частина житлового будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює прав приватної власності громадян на житловий будинок» в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно\~\~ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України, з урахуванням інтересів всіх її учасників. Володіння, користування і розпоряджання частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55 (далі - Інструкція). Пунктом 2.7. Інструкції визначено, що спори щодо поділу об`єктів нерухомого майна вирішуються в судовому порядку. Відповідно до п.п. 1.2, 2.1 п. 2.4 Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. При поділі жилого будинку, суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди спір вирішується судом. Не може бути встановлено такий порядок користування жилим будинком, при якому учаснику спільної часткової власності виділяються в користування тільки непридатні для проживання або підсобні приміщення (підвал, коридор, комора тощо). Кожний учасник спільної часткової власності відповідно до своєї частки має право на доходи від спільного майна, відповідає перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними зі спільним майном, і повинен брати участь у сплаті всякого роду податків і платежів, а також у витратах з утримання і зберігання спільного майна. Кожний учасник спільної часткової власності має право на оплатне або безоплатне відчуження іншій особі своєї частки в спільному майні. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991року №7 зазначено, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. Відповідно до п. 1.2 Інструкції поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна або висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна. Згідно висновку судового експерта Марченкова Г.Г. за №27/22 від 11 квітня 2023 року ринкова вартість житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] на час проведення дослідження становить 1247750 грн. Поділ вищевказаного житлового будинку між [PERSON] та [PERSON] у співвідношенні до ідеальних часток частка до частки неможливий. Сторони погодились із першим запропонованим експертом варіантом (за фактичним користуванням) технічного розподілу житлового будинку із відступом (відхиленням) від ідеальних часток співвласників до із наступними приміщеннями співвласників у житловому будинку та господарськими будівлями: По житловому будинку А-1: для [PERSON] коридор (1-1) площею 6,7 кв.м., топочна (1-2) площею 2,3 кв.м., коридор (1-3) площею 6,9 кв.м., житлова кімната (1-4) площею 13,8 кв.м., кухня (1-5) площею 10,9 кв.м., кладова (1-6) площею 1,5 кв.м., ванна (1-7) площею 2,4 кв.м. для [PERSON] кухня (2-1) площею 8,6 кв.м., коридор (2-2) площею 16,2 кв.м., ванна (2-3) площею 3,8 кв.м., кладова (2-4) площею 2,6 кв.м., топочна (2-5) площею 11,8 кв.м., вбиральна (2-6) площею 1,2 кв.м., житлова кімната (2-7) площею 11,3 кв.м., житлова кімната (2-8) площею 9,6 кв.м., житлова кімната (2-9) площею 14,1 кв.м. Площа будинку до поділу та після поділу: цілого будинку 123,7 кв.м., з них у [PERSON] 44,5 кв.м., у [PERSON] 79,2 кв.м. Частка [PERSON] після поділу будинку складає 36 %, частка [PERSON] 64 %. Загальна вартість будинку до поділу та після поділу 959148 грн, з них вартість частки [PERSON] після поділу (36%) становить 345045 грн, а вартість частки [PERSON] після поділу (64 %) 614103 грн. Відхилення від вартості часток 134529 грн, що становить для [PERSON] недостачу, а для [PERSON] відповідно перевищення. По господарських будівлях та спорудах: гараж, вбиральня літер «В», огорожа літер «N1» перебувала та залишається у власності відповідача [PERSON] , їх загальна вартість становить 360324 грн. Загальна вартість будинку з господарськими будівлями та спорудами складає 1319472 грн. Частка [PERSON] після поділу домоволодіння становить 26,2%, вартість якої 345045 грн, а частка [PERSON] після поділу домоволодіння складає 73,8%, вартість якої 974427 грн. Відхилення від вартості часток по домоволодінню 314691 грн, що становить для [PERSON] недостачу, а для [PERSON] відповідно перевищення. Відхилення від вартості ідеальних часток співвласників за даним варіантом наступні: -для співвласника частини домоволодіння [PERSON] на 314691 грн менше; -для співвласника частини домоволодіння [PERSON] на 314691 грн більше. При цьому за даним варіантом розподілу не потрібно проведення ремонтно-будівельних робіт по переплануванню, добудови приміщень у житловому будинку. Беручи до уваги, що висновком зазначеної судової експертизи визначена технічна можливість розподілу спільного домоволодіння, сторони погодились на перший варіанта поділу об`єкту нерухомого майна - житлового будинку, господарських будівель і споруд, проаналізувавши запропоновані експертом варіанти суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та поділу домоволодіння із застосуванням варіанту № 1. Такий варіант є можливим і правильним, оскільки відповідає положенням ст. 367 ЦК України і не порушує законних прав та інтересів співвласників майна. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. В даному випадку спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до частин першої, третьої статті 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. При вирішенні спору про поділ в натурі земельної ділянки, визначаючи варіанти такого поділу, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого відсутні підстави, він ухвалює рішення про застосування саме такого варіанту поділу. Якщо ж відсутній погоджений або встановлений порядку користування земельною ділянкою, то суд здійснює поділ в натурі земельної ділянки з дотриманням розміру часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Судом встановлено, що земельна ділянка, на якій знаходиться вищевказане домоволодіння перебуває в постійному користуванні сторін. Відповідно до статті 120 ЗК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, що розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 цього Кодексу слід виходити з того, що у разі переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки (стаття 88 ЗК України). Порядок користування земельною ділянкою, на якій розташований належний співвласникам житловий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається, насамперед, їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, у зв`язку з чим при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або житловий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Відповідно до частини першої статті 318 ЦК кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною п`ятою статті 319 ЦК України встановлено, що право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи. При вирішенні спору про встановлення порядку користування земельною ділянкою, визначаючи варіанти користування, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом України у постановах від 15 травня 2017 року у справі № 6-841цс16 та від 01 листопада 2017 року у справі № 6-2454цс16. За результатами обмірів встановлено, що фактична площа земельної ділянки по [ADDRESS] становить 0,0586 га. Сторони погодились із другим запропонованим експертом варіантом із наближенням площі земельної ділянки до ідеальних часток співвласників до , яким виділено співвласнику [PERSON] із загальної площі 0,0586 га частину земельної ділянки площею 0,0258 га за поворотними точками 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 (жовтий колір), співвласнику [PERSON] із загальної площі 0,0586 га частину земельної ділянки площею 0,0328 га (зелений колір). Суд прийшов до висновку, що саме вказаний варіант розподілу земельної ділянки найбільше забезпечить баланс інтересів сторін, оскільки при цьому варіанті враховане фактичне користування співвласниками своїми частками домоволодінням. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що домоволодіння підлягає поділу у відповідності до першого варіанту поділу, який запропонований експертом у висновку судової земельно-технічної експертизи №27/22 від 11 квітня 2023 року. В свою чергу, як наслідок, право спільної часткової власності\~\~ [PERSON] та [PERSON] на дане домоволодіння\~у відповідності до вимог ст. 364 ЦК України слід припинити. Згідно зазначеного висновку експерта вартість домоволодіння, що є предметом спору становить 1319472 грн. Відповідно до запропонованого варіанту розподілу, грошова компенсація за відхилення від ідеальної частки становить 314691 грн. А тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути компенсацію за відхилення від частки в сумі 314691 грн. Також\~\~суд прийшов до висновку про виділ в користування\~\~сторонам\~\~земельної ділянки відповідно до другого варіанту поділу, запропонованого експертом у висновку судової земельно-технічної експертизи №27/22 від 11 квітня 2023 року. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Позивачка просила не повертати їй сплачену суму судового збору за пред`явлення позову в розмірі 992 грн 40 коп та оплату за проведення експертизи, при цьому не надала докази на підтвердження таких витрат, тому дані судові витрати слід віднести на її рахунок. Відтак, з відповідача на користь держави необхідно стягнути різницю розміру судового збору, який належало б сплатити, виходячи із вартості майна, яке є предметом даного спору, тобто 5246 грн 35 коп (1247750 : 2 х 1% - 992 грн 40 коп).

Outcome: approved