Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] ,\~звернулася до\~суду з\~позовом (а.с.1-3,\~82-86)\~і \~вимоги обґрунтовує\~тим,\~що з\~22\~січня 2010\~року по\~2021\~року вона\~перебувала в\~шлюбі з\~відповідачем [PERSON] .\~Рішенням Ковпаківського\~районного суду\~ м.Суми\~від 16.03.2021\~року шлюб\~між ними\~був розірваний.\~За період\~шлюбу ними\~була придбана\~двохкімнатна квартира\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~де зареєстровані\~та проживають\~відповідно до\~довідки про\~склад сім`ї:\~вона,\~відповідач,\~повнолітній син\~від першого\~шлюбу [PERSON] \~та малолітній\~син [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яка була\~оформлена за\~їх спільною\~згодою на\~відповідача.\~Постановою Сумського\~апеляційного суду\~від 19.07.2022\~року суд\~поділив між\~сторонами спільне\~майно подружжя,\~визнавши за\~нею право\~власності на\~1/2\~частину квартири\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~інша 1/2\~частина квартири\~належить відповідачу.\~Згідно з\~технічним паспортом\~квартира [ADDRESS] \~складається з:\~житлової кімнати\~№3\~-\~13,8\~кв.\~м,\~спальної кімнати\~№2\~-\~13,9\~кв.\~м,\~з балконом\~2,0\~кв.м.,\~кухні -\~6,80\~кв.м,\~санвузлу -\~2,7\~кв.м.,\~коридору -\~8,0\~кв.\~м.\~У спальній\~кімнаті №2\~-13,90\~кв.м\~розташований стіл,\~де малолітній\~син [PERSON] \~учить домашні\~завдання,\~ліжко,\~де він\~відпочиває,\~шафа де\~знаходяться його\~особисті речі.\~Інша кімната\~№3\~-13,80\~кв.м\~також обладнана\~меблями та\~диваном,\~шафою,\~де позивач\~з повнолітнім\~сином може\~проживати. На даний\~час відповідач\~проживає у\~квартирі разом\~з малолітнім\~сином [PERSON] ,\~він змінив\~замки у\~вхідних дверях\~квартири,\~ тим\~самим порушив\~її права,\~як співвласника\~квартири,\~не даючи\~їй можливість,\~проживати та\~користуватися її\~ частиною\~власності квартири. Вона як співвласник вимушена орендувати квартиру разом з повнолітнім сином. На всі її пропозиції вирішити питання мирним шляхом, надати ключ від квартири та виділити кожному співвласнику по кімнаті, відповідач не реагує, тому вона вимушена звертатися до суду за поновленням її конституційних прав як власника частини квартири та визначення порядку користування квартирою. У відповідності до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; на зміст права власності не впливають фактичне місце проживання. Відповідно до ч.ч.1-4 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав; власність зобов`язує. Спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а порядку спільного користування нею, не припиняють режиму спільної часткової власності, такий режим зберігається. Суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спірне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. У зв`язку з тим що відповідач, як співвласник зазначеної квартири відмовляється спілкуватися, вирішувати питання стосовно зазначеної квартири, домовленість про спільне користування та розпорядження зазначеною квартирою за адресою: [ADDRESS] , у позасудовий спосіб не можливе. Тому, просить суд, встановити порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , та визнати за нею, [PERSON] право користування кімнатою № 3пл.- 13,8 кв.м, за [PERSON] визнати право користування кімнатою №2 пл.13,9 кв.м з балконом пл.2,0 кв.м., згідно технічного паспорту на вищезазначену квартиру, кухню площею 6,80 кв.м, коридор площею 8,0 кв.м, санвузол - 2,7 кв.м залишити в спільному користуванні. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким встановити наступний порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , між співвласниками, та визнати за нею, [PERSON] , право користування кімнатою №3 пл.13.80 кв.м , за [PERSON] визнати право користування кімнатою №2 пл.13,90 кв.м, з балконом пл.2.0 кв.м, згідно технічного паспорту на вищезазначену квартиру, кухню площею 6,80 кв.м, коридор площею 8,00 кв.м, санвузол площею 2,70 кв.м, залишити в спільному користуванні; зобов`язати [PERSON] не чинити їй перешкод у користуванні виділеною їй кімнатою та місцями загального користування у квартирі за адресою: [ADDRESS] , та передати ключ від вхідних дверей та надання можливості вільного доступу до житлового приміщення. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Бондар В.М. позовні вимоги [PERSON] підтримав, просив суд їх задовольнити. Приймаючи участь в судовому розгляді, позивач [PERSON] пояснила, що з 2020 року вона не проживає в квартирі. В вересні 2020 року відповідач змінив замки, деякі її речі відвіз до батьків в село. Вона почала винаймати житло. Повернулася до квартири в жовтні 2020 року. Через тиждень-два відповідач знову вивіз її речі. В січні 2021 року вона разом з дітьми переїхала в орендовану квартиру. В лютому 2021 року відповідач забрав сина [PERSON] і проживає з ним. До квартири вона не може потрапити з січня 2021 року, оскільки відповідач уже двічі змінив замки. В січні 2021 року він забрав у неї комплект ключів від квартири. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнав, надав відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначив, що на даний час у квартирі [ADDRESS] проживає він разом із малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , який є сином позивачки та відповідача. У спальній кімнаті площею 13,9 кв.м, з балконом, мешкає малолітній син [PERSON] , у якого є своє ліжко, стіл, шафа, комп`ютер та інші предмети та речі необхідні для проживання та його навчання, а у спальній кімнаті площею 13,8 кв.м мешкає він. Тобто у сина [PERSON] та у ного є окремі жилі кімнати, де вони проживають та зберігаються їхні речі та предмети, які необхідні для проживання та навчання малолітнього сина. Встановлення порядку користування квартирою позбавить сина права на проживання у власній кімнаті цієї квартири, що призведе до порушення здійснення його права на особисте життя, оскільки [PERSON] не бажає бачити свою матір (позивачку) у особистому житті, у зв`язку із цим можуть бути порушені права та інтереси дитини, а тому вони повинні бути захищені. Серед осіб, які здійснюють захист прав дитини, в першу чергу названі її батьки. Захист прав та інтересів дитини здійснюється її батьками через відсутність у дитини цивільної процесуальної дієздатності. Вказане право батьків також пов`язане з обов`язком батьків піклуватися про фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, оскільки порушення прав дитини може вплинути на її розвиток. Позивачка не описала, яким чином буде користуватися квартирою малолітній сил [PERSON] , та чи зможе він користуватися усіма кімнатами вказаної квартири, оскільки позивачка намагається у будь-який спосіб позбавити спільного сина [PERSON] користуватися окремою кімнатою. За таких підстав, в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Отже, він вважає, що у зв`язку із поданням такого позову будуть порушені права малолітнього сина [PERSON] , який бажає проживати у своїй кімнаті один. Просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] пояснив, що в вересні 2020 року позивачка повідомила його, що у неї є інший чоловік, з цього приводу почалися конфлікти. Так, вони прожили до початку 2021 року. В січні 2021 року позивачка виїхала з квартири. 03 січня 2021 року він змінив замки у вхідних дверях квартири. З 22 січня 2021 року син [PERSON] проживає з ним. Марк користується кімнатою, площею 13,9 кв.м, він кімнатою, площею 13,8 кв.м. Позивачка не може потрапити до квартири з січня 2021 року. Представник третьої особи Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду пояснення в яких зазначили, що виходячи з позиції відповідача та його представника, щодо проживання малолітньої дитини в спірній кімнаті, можна зробити висновок, що на їх думку кількість членів сім`ї повинна відповідати кількості житлових кімнат в квартирі для кожної особи окремо. Але, вищевказана квартира належить в рівних частках матері та батьку малолітнього [PERSON] , які саме і будуть визначати, як законні представники дитини, спосіб та порядок користування їх малолітнім сином нерухомим майном, яке необхідно для повного та всебічного розвитку дитини, враховуючи склад нерухомого майна, яке належить батькам дитини та кількість членів родини, які проживають в ньому. Просять справу розглядати за відсутності їх представника. Третя особа - [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмові пояснення. В письмових поясненнях повідомив, що він навчається у вищому навчальному закладі в м.Києві. Його мати [PERSON] винаймає квартиру, кілька разів [PERSON] вивозив речі матері з квартири [ADDRESS] , змінив замки. В січні 2021 року мати переїхала в орендоване житло, де проживала з ним та сином [PERSON] . Потім [PERSON] забрав [PERSON] і з того часу квартирою вони не користуються. Ухвалою суду від 29.09.2022 року залучено до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, та [PERSON] повнолітнього сина [PERSON] . Ухвалою суду від 29.09.2022 року витребувано з Сумського районного управління поліції матеріали перевірки за заявою [PERSON] щодо перешкод у користуванні квартирою. Ухвалою суду від 04.11.2022 року заява представника позивача [PERSON] адвоката Бондар Валерія Миколайовича про забезпечення позову задоволена частково та зобов`язано відповідача [PERSON] не змінювати замків на вхідних дверях квартири за адресою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 09.12.2022 року закрито підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду по суті. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, показання свідків, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав: Суд установив, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний за рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 16.03.2021 рокуи (а.с.6-7). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно з постановою Сумського апеляційного суду від 19.07.2022 року у справі №592/3056/21 (а.с.14-18) визначена частка позивачки у спільному майні подружжя та визнано за [PERSON] право власності на частину квартири [ADDRESS] , яка. Позивачка [PERSON] зареєструвала право власності на частину квартири, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.19). Отже, сторони є співвласниками квартири [ADDRESS] , частка кожного в праві власності на квартиру становить . На цей час у зв`язку з переплануванням квартира [ADDRESS] складається з двох окремих житлових кімнат, площею 13,9 кв.м, з балконом, площею 2 кв.м, та 13,8 кв.м, кухні, площею 6,8 кв.м, коридору, площею 08кв.м та санвузла, площею 2,7 кв.м. Викладені обставини підтверджуються технічним паспортом на квартиру від 16.02.2022 року (а.с.68-69). В квартирі [ADDRESS] зареєстровані сторони, син сторін [PERSON] та син [PERSON] від першого шлюбу [PERSON] (а.с.36). З січня-лютого 2021 року і на цей час в квартирі проживає відповідач [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] , і відповідно відповідач займає житлову кімнату, площею 13,8 кв.м, [PERSON] користується кімнатою, площею 13,9 кв.м, з балконом, площею 2 кв.м. З лютого 2021 року малолітній [PERSON] не спілкується з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання\~дитини,\~яка досягла\~десяти років,\~визначається за\~спільною згодою\~батьків та\~самої дитини. Стаття\~161\~СК України\~визначає,\~що при\~наявності спору\~щодо місця\~проживання малолітньої\~дитини спір\~вирішується судом.\~ На\~цей час\~в провадженні\~Ковпаківського районного\~суду м.Суми\~перебуває на\~розгляді цивільна\~справа за\~позовом [PERSON] \~ щодо\~визначення місця\~проживання дитини\~-\~ [PERSON] . Позивачка [PERSON] винаймає житло за адресою [ADDRESS] , що підтверджується договорами найму (а.с.29-32). У статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частини перша статті 321 ЦК України). Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Суд установив, що відповідач [PERSON] змінив замки на вхідних дверях квартири і позивач [PERSON] позбавлена можливості користуватися квартирою. З січня 2021 року позивач [PERSON] винаймає інше житло, і не має доступу до квартири [ADDRESS] , зокрема, і на час розгляду справи в суді. Викладені обставини підтвердив і відповідач [PERSON] , який стверджував, що в січні 2021 року він змінив замки на вхідних дверях квартири і можливості потрапити до квартири [PERSON] не має. \~ Свідок [PERSON] кума [PERSON] пояснила, що позивачка не має можливості потрапити до квартири [ADDRESS] . Відповідач не відповідає на телефонні дзвінки, на будь-який контакт не йде. Так, вона разом з позивачкою приходили до квартири 30.01.2023 року, двері у квартиру закриті, ключів у [PERSON] не має. В грудні 2021 року також приходила позивачка до квартири, не змогла потрапити. Через пів-години [PERSON] з [PERSON] вийшли з квартири. Свідок [PERSON] сусід сторін, пояснив, що він знає подружжя [PERSON] з 2019 року. [PERSON] був на заробітках за кордоном, а [PERSON] проживала в квартирі [ADDRESS] з двома дітьми. Згодом [PERSON] переїхала на інше місце проживання, а в квартирі залишився проживати [PERSON] з сином [PERSON] . Близько року він не бачив позивачку. [PERSON] йому сказала, що [PERSON] не пускає її до квартири. В січні 2023 року він бачив [PERSON] біля будинку. Чи створює [PERSON] перешкоди для [PERSON] в користуванні квартирою, він підтвердити не може. Свідок [PERSON] дружина рідного брата [PERSON] пояснила, в квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON] з сином [PERSON] . Сторони розлучилися і [PERSON] виїхала з квартири, два останні роки в квартирі не проживає. Стосунки між [PERSON] та [PERSON] напружені. Позивачка виїхала з квартири за власним бажанням, винайняла собі квартиру. [PERSON] перешкод позивачці у користуванні квартирою не чинив, їй про це нічого невідомо. Періодично вона провідує свого брата та племінника. Неможливо, враховуючи житлову площу кімнат, щоб в квартирі ще проживала [PERSON] . В кімнаті, де проживає [PERSON] , стоїть один диван. В іншій кімнаті [PERSON] комп`ютерний стіл, шкаф, диван, стілець до столу. Свідок [PERSON] мати позивача, яка проживає в с.Штепівка Сумського району, пояснила, що [PERSON] не бажає спілкуватися з сином і [PERSON] також не бажає спілкуватися з матір`ю. В 2020 році, коли [PERSON] повернувся з Польщі, йому стало відомо, що позивачка йому зраджувала, за дітьми не слідкувала. Позивачка винайняла окреме житло і забрала речі з квартири. [PERSON] повернувся проживати до батька. [PERSON] не виганяв позивачку з квартири. Чи змінював [PERSON] замки, їй невідомо. Всі обставини їй відомі зі слів сина. Показання свідка [PERSON] , що відповідач не створює перешкод позивачці у користуванні квартирою, спростовуються поясненнями відповідача [PERSON] щодо зміни замків на дверях та не можливості потрапити [PERSON] до квартири. Свідок [PERSON] мати позивача, яка проживає в іншому населеному пункті, підтвердила, що всі обставини стосовно взаємовідносин сторін, не проживання [PERSON] в квартирі їй відомі зі слів сина [PERSON] . 17.08.2022 року позивач [PERSON] зверталася до Сумського районного управління поліції з приводу перешкод у користуванні квартирою зі сторони [PERSON] , що підтверджується матеріалами Сумського РУП ГУНП в Сумській області. З результатів розгляду заяви [PERSON] вбачається, що [PERSON] не погоджується з постановою Сумського апеляційного суду про визнання за [PERSON] права власності на частку квартири. Повнолітній син позивачки [PERSON] [PERSON] не є співвласником квартири, в квартирі не проживає з осені 2020 року. Тому, визначення порядку користування квартирою між співвласниками не вплине на права [PERSON] . Аргументи відповідача, що при визначенні порядку користування квартирою будуть порушені права сина [PERSON] суд відхиляє з таких підстав. Житлова площа квартири [ADDRESS] становить 27,7 кв.м, тобто на частку припадає площа 13,85 кв.м, і враховуючи конфігурацію квартири, наявність двох окремих кімнат можливо визначити порядок користування квартирою між співвласниками, а відхилення від ідеальних часток є незначним. \~ \~ \~ Конвенція\~про права\~дитини в преамбулі визначає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Стаття 18 Конвенції визначає принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позиція відповідача [PERSON] , щоб син [PERSON] користувався окремою кімнатою, спрямована на створення перешкод у користуванні квартирою іншому співвласнику [PERSON] . Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частини перша статті 321 ЦК України). Позивачка [PERSON] , яка є таким же співвласником квартири, як і відповідач, фактично позбавлена права користуватися квартирою, що і зумовило її звернення до суду для визначення порядку користування квартирою. Відмова у визначенні порядку користування квартирою, позбавить позивачку правового захисту як співвласника частки квартири і надасть перевагу [PERSON] , який є співвласником квартири в рівних частках з [PERSON] , одноосібно володіти та користуватися квартирою. Визначення порядку користування квартирою між співвласниками не призведе до порушення норм законодавства у сфері захисту прав дітей, а також норм житлового законодавства. Норма житлової площі для постановки на облік, як таких, що потребують поліпшення житлових умов, по місту Суми становить 6 кв.м. За таких обставин, суд вважає необхідним визначити порядок користування квартирою за адресою [ADDRESS] , відповідно до якого виділити [PERSON] у користування кімнату під №3, площею 13,8 кв.м; виділити [PERSON] у користування кімнату під №2, площею 13,9 кв.м з балконом, площею 2 кв.м, згідно технічного паспорту на квартиру, залишивши в спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] коридор, кухню, санвузол. Оскільки позивачу [PERSON] чиняться перешкоди у користуванні квартирою, остання не має можливості потрапити до квартири через заміну замків на вхідних дверях квартири, відповідачем [PERSON] не визнається за позивачкою право власності на частину квартири, суд вважає необхідним зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні виділеною кімнатою, місцями загального користування за адресою [ADDRESS] та передати [PERSON] ключ від вхідних дверей квартири за вказаною адресою. З підстав задоволення судом позовних вимог [PERSON] згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1984грн.80коп. в відшкодування судового збору. Згідно з\~ст.133\~ЦПК України\~витрати на\~професійну правничу\~допомогу відносяться\~до судових\~витрат,\~а саме,\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи.\~Відповідно до\~ст.141\~ЦПК України судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог,\~ інші судові\~витрати,\~пов`язані\~з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно пункту 2 частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу наданий договір від 01.08.2022 року про надання правової допомоги, акт виконаних робіт від 31.08.2022 року з переліком наданих послуг, квитанція про сплату витрат на правничу допомогу в розмірі 12000грн. Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, які понесла позивачка, суд бере до уваги норми ч.4 ст.137 ЦПК України та, врахувавши, що справа розглядається в загальному позовному провадженні, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000грн.

Outcome: approved