Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

В провадженні Добропільського міськрайонного суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом Добропільської міської\~ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа КП «Добропільська служба єдиного замовника» про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вказана квартира була надана на підставі ордеру № 428 від 06.09.1993 р. [PERSON] . Квартира двокімнатна, неприватизована, розташована на восьмому поверсі дев`ятиповерхового будинку. Будинок знаходиться на балансі комунального підприємства «Добропільська служба єдиного замовника». На даний час квартира покинута, відповідачі у спірній квартирі не проживають вже більше десяти років, зі слів сусідів, обов`язків по схоронності житлового фонду, по сплаті комунальних послуг не виконують. Відповідачі мешкають за адресою: [ADDRESS] . 15.07.2021 року направлено лист з запрошенням [PERSON] до виконавчого комітету Добропільської міської ради для з`ясування обставин щодо користування квартирою, однак відповідачі до виконавчого комітету не з`явилися, тобто будь-якого інтересу та зацікавленості до квартири не виявляють. Зазначене свідчить про те, що обов`язки передбачені договором найму житла ніхто не виконує, житло для проживання не використовується, не утримується, плата за комунальні послуги не здійснюється, квартира покинута без поважних причин усіма членами родини, що свідчить про відсутність заінтересованості сім`ї у її збереженні для проживання. Враховуючи викладене, представник позивача просить суд визнати [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 вересня 2021 року прийнято позовну заяву до свого провадження та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачам надано строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву не надійшло. В судовому засіданні 08.02.2022 року відповідач [PERSON] зазначила, що хоче приватизувати квартиру та провести в ній ремонт для того, щоб в подальшому проживати в ній, у зв`язку з чим просила відкласти розгляд справи для звернення до відповідних органів та залучення до участі у справі безкоштовного захисника. Сторони в судове засідання не з`явились про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник позивача надав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував, судові витрати по справі просив стягнути з відповідачів. Від представника третьої особи КП «Добропільська служба єдиного замовника» в матеріалах справи міститься заява з проханням розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Від відповідачів жодних заяв або доказів поважності неявки до суду не надходило. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків: З довідки, наданої начальником відділу з житлових питань та управління комунальною власністю Добропільської міської ради Чевельовою Н.Д., встановлено, що згідно книги реєстрації ордерів з 24.05.1993 року по 29.04.1994 року, [PERSON] видано ордер №428 від 06.09.1993 року про надання житлової площі за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). Згідно інформації, що міститься у довідках, виданих відділом реєстрації Добропільської міської ради Донецької області від 20.04.2021 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , з 26.11.1993 року, [PERSON] , [INFO] , з 26.12.2006 року, [PERSON] , [INFO] , з 07 червня 2005 року (а.с.9, 40-42). Копія довідки ТОВ «Добропільське БТІ» № 1293 від 22.04.2021 року свідчить, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , не зареєстровано. Загальна площа -52,0 кв.м., жила 29,6 кв.м. (а.с.11). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 270230013, сформованої 12.08.2021 року, також вбачається, що відомості щодо нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , відсутні (а.с.12). З акту ТОВ «Добропільське експлуатаційне підприємство №2» від 01.06.2021 року, який складений комісією у складі майстрів технічних дільниць (техніків-доглядачів) та в присутності мешканців квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] вбачається, що квартира [ADDRESS] за вищевказаною адресою двокімнатна, комунальна, розташована на восьмому поверсі дев`ятиповерхового житлового будинку, вхідні двері до квартири старі, закриті на навісний замок. віконні рами дерев`яні, засклені, труби центрального опалення пластикові, прилади опалення відсутні, унітаз, змивний бачок відсутні, труби водопроводу металеві, каналізації чугунні. Квартиронаймач та її діти,зі слів сусідів, в квартирі не мешкають більше 10 років, а живуть за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа квартири становить 51,1 м2, житлова -29,6 м2. Квартира перебуває у переліку покинутих квартир з 01.03.2021 року. Заборгованість по квартплаті станом на 01.06.2021 року становить 17766,95 грн, щомісячне нарахування становить 297,91 грн. Ключі від квартири знаходяться в квартирі [ADDRESS] , ТОВ «ДЕП №2», даний факт підтверджується фотознімками та актом від 18.01.2023 року (а.с.13-21). Інформацією директора ДВУВКГ [PERSON] № 20/832 від 07.06.2021 року та № 20/194 від 09.02.2023 року підтверджується, що за адресою: [ADDRESS] , відкрито особистий рахунок № 4/6716 нарахування за послуги водопостачання і водовідведення не проводиться з січня 2018 року у зв`язку з тим, що згідно акту за даною адресою ніхто не проживає. Оплата з 2018 року по теперішній час не здійснюється, заборгованість станом на 01.06.2021 рік складає 5686,41 грн (а.с.23-24). З копії листа КП «Добро» Добропільської міської ради від 15.04.2021 року № 257, вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , сума боргу за послуги з постачання теплової енергії станом на 01.04.2021 р. становить 0,00 грн, послуга за цим особовим рахунком не надається (відсутні опалювальні прилади) (а.с. 25). Згідно довідки, виданої директором ТОВ «ДЕП № 2» від 08.02.2022 року, заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком станом на 08.02.2022 року складає 20448,19 грн (а.с. 81). Департаментом з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України, надано інформацію, що за наявною в ДМС інформацією місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , інформація про місце проживання [PERSON] , [INFO] , не встановлено. (а.с. 132). Центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 07.12.2022 року, надано інформацію, що відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією, громадянами України [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у період з 28.12.2017 року по 28.12.2022 року, в базі даних не виявлено. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків станом на 11.01.2023 року [PERSON] за 2 квартал 2022 року отримала дохід у розмірі 796,57 грн від Благодійної організації «Благодійний фонд «Карітас Запоріжжя», відносно [PERSON] інформація про доходи, отримані від податкових агентів за період з 1 кв. 2022 р. по 3 кв. 2022р., [PERSON] за період з 1 кв. по 3 кв. 2022 року отримав дохід в загальному розмірі 8400,00 грн. від Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради. Відповідно до копії довідки КП «Добро» Добропільської міської ради від 06.02.2023 року, за адресою: [ADDRESS] , станом на 01.02.2023 р. борг за послуги постачання теплової енергії відсутній. З відповіді Міністерства соціальної політики України від 18.05.2023 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] з 09.04.2023 року зареєстровані як внутрішньо перемішені особи за адресою: [ADDRESS] . Станом на 15.05.2023 року в ЄІБД ВПО інформація про [PERSON] відсутня. Відповідно до\~ст. 263 ЦПК України\~рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 10 ЖК України, громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію. Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. Відповідно до ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно статті 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до статті 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до роз`яснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року ''Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України'' у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Коли в жилому приміщенні не залишалися члени сім`ї особи, яка була відсутня, його повернення в це приміщення до часу розгляду справи в суді є істотною обставиною, але вона не може бути безспірною підставою для відмови в позові, а повинна оцінюватись у сукупності з іншими обставинами. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.10.2018 року у справі № 490/12384/16-ц зроблено висновок по застосуванню статей\~71,\~72 ЖК УРСР, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини вказував, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE, № 30856/03, § 41, від 02 грудня 2010 року). Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 02 грудня 2010 року у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (заява № 30856/03) також визначив, що втручання у право заявника на повагу до його житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві». Інакше кажучи, воно має відповідати «нагальній суспільній необхідності», зокрема, бути співрозмірним із переслідуваною законною метою. Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві. Враховуючи, що виселення є серйозним втручанням у право особи на повагу до її житла, суд надає особливої уваги процесуальним гарантіям, наданим особі в процесі прийняття рішення. Зокрема, навіть якщо законне право на зайняття приміщення припинено, особа вправі мати можливість, щоб співрозмірність заходу була визначена незалежним судом у світлі відповідних принципів ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При цьому, вичерпного переліку поважності причин непроживання в житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим суд вирішує це питання в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. Як було встановлено в судовому засіданні у зв`язку з збройною агресією та проведенням на території Донецької області активних бойових дій відповідачі [PERSON] , [PERSON] з 09.04.2022 року зареєструвалися як внутрішньо переміщені особи та на теперішній час фактично проживають в Запорізькій області, що суд визнає поважною причиною не проживання цих відповідачів в спірній квартирі. Місце проживання [PERSON] наразі суду достоменно невідоме, і враховуючи введення в Україні воєнного стану в зв"язку із збройною агресією РФ, оголошенням обов"язкової евакуації з Донецької області, суд приходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі з поважної причини. Окрім того, суд приймає до уваги той факт, що відповідач [PERSON] , яка є особою з інвалідністю 2 групи, в судовому засіданні 08.02.2022 року суду повідомляла, що в квартирі проводиться ремонт, її сім"я не втратила інтересу до цієї квартири і після проведення ремонту має намір проживати в цій квартирі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені\~статтею 71 ЖК України\~строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою\~\~продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту відсутності відповідачів у спірній квартирі понад встановлений статтею 71 ЖК України строк саме без поважних причин, а отже не доведено наявність встановленого законодавством переліку підстав для визнання осіб такими, що втратили право на користування спірним житловим приміщенням. Сам по собі факт несплати комунальних платежів за квартиру, на які посилається позивач, не має наслідком позбавлення права осіб на користування цією житловою площею. Враховуючи, що право на житло є конституційним правом людини, яке гарантується\~Конституцією України,\~Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, оскільки позбавлення цього права, у тому числі шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, можливо лише на підставі закону, повинно мати легітимну мету та відповідати принципу пропорційності втручання. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподілити між сторонами судові витрати.Відповідно до\~ ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з позовом до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.Враховуючи, що в задоволенні позовних вимог було відмовлено в повному обсязі, суд приходить до висновку про залишення судових витрат за позивачем. На підставі ст. 47 Конституції України, ст.ст. 9, 71, 72 ЖК України,

Outcome: dismissed