Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту. Свої вимоги заявник мотивує тим, що [INFO] померла його матір [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,120 га з цільовим призначенням - садівництво, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з кадастровими номерами, а саме: 322028660020 0560698 та 322028660020 0560699 , що належала померлій на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії КВ №042990. Як зазначає заявник, він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він та матір були зареєстровані за різними адресами. Заявник зауважує на те, що хоча його місце проживання зареєстровано окремо від матері, але по час її смерті він постійно проживав разом з нею, вів спільне господарство, оскільки матір мала діагноз - кардіосклероз СН ІІБ, перелом шийки правого стегна, застійна пневмонія (останні місяці мати була лежача), причина смерті - поліорганна недостатність, а саме серцево-судинна, дихальна, ниркова. Посилаючись на викладені обставини, заявник просить задовольнити його вимоги та встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 04.05.2023 року відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено до судового розгляду. 26.05.2023 року до суду надійшла належним чином завірена копія заведеної після померлої [PERSON] спадкової справи. Представник заінтересованої особи просить суд ухвалити рішення виходячи з фактичних обставин справи, наданих доказів та наведених норм чинного законодавства. В судове засідання заявник не з`явився, подав суду заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутність, вимоги заяви підтримав. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність заявника та представника заінтересованої особи на підставі наявних доказів. Оскільки сторони по справі в судове засідання не з`явились, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,120 га з цільовим призначенням - садівництво, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] з кадастровими номерами, а саме: 322028660020 0560698 та 322028660020 0560699 , що належала померлій на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії КВ №042990. Постановою державного нотаріуса П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори від 14.02.22 року заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлої, оскільки заяву про прийняття спадщини в межах строку спадкоємець не подавав, постійно не проживав з померлою на день її смерті та не був зареєстрований з нею за однією адресою і тому є таким, що не прийняв спадщину, що унеможливлює видати вказане свідоцтво. Одночасно заявнику роз`яснено про необхідність надати рішення суду щодо проживання за однією адресою. На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Судом встановлено, що заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті матері в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт спільного проживання заявника разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Слід зазначити, що в своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку зазначив, про те, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведеного слід дійти висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. Судом достовірно встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ч. 1 ст. 1221ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України, спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявниці необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявниці відсутні, то вона звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України вбачається, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Згідно матеріалів заяви, на час відкриття спадщини мати заявника була зареєстрована та фактично мешкала у квартирі [ADDRESS] , що належить заявнику на підставі договору дарування 1/3 частки квартири від 16.10.2020 р. Згідно медичної документації наданої заявником, його матір у зв`язку із хворобою та похилим віком потребувала особистого догляду, що підтверджується випискою з медичної амбулаторної карти від 10.10.21 року, матір заявника мала діагноз - кардіосклероз СН ІІБ, перелом шийки правого стегна, застійна пневмонія ( була лежача), причина смерті згідно свідоцтва про смерть - поліорганна недостатність, а саме серцево-судинна, дихальна, ниркова. Як вбачається з акту про проживання особи заявника від 01.02.2023 року ОСББ «Відродження» він фактично проживав за адресою: [ADDRESS] , з січня 2018 року по теперішній час. Наведені докази підтверджують той факт, що заявник постійно проживав зі своєю матір`ю на момент її смерті за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] , однак, факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Оскільки заявник, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved