Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

У лютому\~2023\~року [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~зазначеним позовом\~до [PERSON] , посилаючись на те, що [INFO] помер її син [PERSON] , [INFO] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2424175851101), яка належала йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна від 19 лютого 2018 року, акту прийому-передачі від 07 травня 2021 року та довідки про виконання зобов`язання. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є вона - [PERSON] , рідна мати померлого, та [PERSON] , дружина померлого, які прийняли спадщину, шляхом подачі в установлений законом строк заяв про прийняття спадщини. На підставі\~заяви [PERSON] про прийняття спадщини, приватним нотаріусом Міглазовою Ю.О. була заведена спадкова справа щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] . Батько померлого [PERSON] від прийняття спадщини після смерті сина відмовився на користь [PERSON] , матері померлого. Позивачка зазначала,\~що за\~час шлюбу\~крім квартири\~ [ADDRESS] ,\~її сином\~ [PERSON] \~та його\~дружиною [PERSON] за спільні кошти також було придбано нерухоме майно, а саме: - квартира [ADDRESS] , загальною площею 51,3 кв.м., житловою площею 31,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1568228951101), яка зареєстрована на праві власності на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, серії та номер 2-14-9/27 від 03 лютого 2016 та акту прийому-передачі, серія та номер: б/н від 19 лютого 2018 року за [PERSON] ; - нежитлове приміщення 21 к по [ADDRESS] , загальною площею 1,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 549391651101), та зареєстроване на праві власності на підставі свідоцтва про право власності 32222778 від 14 січня 2015 року за [PERSON] ; - квартира [ADDRESS] , загальною площею 46,9 кв.м., житловою площею 23,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258762951101), яка зареєстрована на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: [NUMBER] від 28 грудня 2013 року за [PERSON] ; - квартира [ADDRESS] , загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 16553259), яка зареєстрована на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за №2909 від 20 липня 2007 року за [PERSON] . Позивачка вказувала, що оскільки право власності на вищевказані об`єкти нерухомості було зареєстровано за відповідачкою, то вона звернулася до приватного нотаріуса з проханням визначити частку померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на дані об`єкти, включити до складу спадкового майна частку померлого на зазначені вище об`єкти та видати їй свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом на зазначені об`єкти. Приватним нотаріусом одеського міського нотаріального округу Міглазовою Ю.О. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки частка померлого у спільному майні не визначена та не виділена, право власності не зареєстровано, тому було рекомендовано звернутися до суду. Оскільки нерухоме майно, що придбане спадкодавцем за час перебування у шлюбі з відповідачкою є спільним сумісним майном подружжя, то відповідно до ст. 70 СК України, йому належало на праві власності частина вищевказаного майна. Таким чином, спадкове майно, яке належало на праві власності померлому складається із: - частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 51,3 кв.м., житловою площею 31,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1568228951101), яка зареєстрована на праві власності на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, серії та номер 2-14-9/27 від 03 лютого 2016 та акту прийому-передачі, серія та номер: б/н від 19 лютого 2018 року за [PERSON] ; - частини нежитлового приміщення 21 к по [ADDRESS] , загальною площею 1,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 549391651101), та зареєстроване на праві власності на підставі свідоцтва про право власності 32222778 від 14 січня 2015 року за [PERSON] ; - 1/2 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 46,9 кв.м., житловою площею 23,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258762951101), яка зареєстрована на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: [NUMBER] від 28 грудня 2013 року за [PERSON] ; - частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 16553259), яка зареєстрована на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за №2909 від 20 липня 2007 року за [PERSON] . Оскільки батько померлого відмовився від спадщини на користь [PERSON] , то вона має право на 2/3 частини спадкового майна. Зазначала, що враховуючи розподіл часток у праві власності на вищевказані об`єкти нерухомого майна між подружжям та спадкоємцями, вона має право: на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 51,3 кв.м., житловою площею 31,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1568228951101), яка зареєстрована на праві власності на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, серії та номер 2-14-9/27 від 03 лютого 2016 та акту прийому-передачі, серія та номер: б/н від 19 лютого 2018 року за [PERSON] ; на 1/3 частину нежитлового приміщення 21 к по [ADDRESS] , загальною площею 1,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 549391651101), та зареєстроване на праві власності на підставі свідоцтва про право власності 32222778 від 14 січня 2015 року за [PERSON] ; на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 46,9 кв.м., житловою площею 23,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258762951101), яка зареєстрована на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: [NUMBER] від 28 грудня 2013 року за [PERSON] ; на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 16553259), яка зареєстрована на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за №2909 від 20 липня 2007 року за [PERSON] . Посилаючись на порушення своїх прав, позивачка просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 51,3 кв.м., житловою площею 31,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1568228951101), яка зареєстрована на праві власності на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, серії та номер 2-14-9/27 від 03 лютого 2016 та акту прийому-передачі, серія та номер: б/н від 19 лютого 2018 року за [PERSON] ; на 1/3 частину нежитлового приміщення 21 к по [ADDRESS] , загальною площею 1,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 549391651101), та зареєстроване на праві власності на підставі свідоцтва про право власності 32222778 від 14 січня 2015 року за [PERSON] ; на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 46,9 кв.м., житловою площею 23,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258762951101), яка зареєстрована на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: [NUMBER] від 28 грудня 2013 року за [PERSON] ; на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 16553259), яка зареєстрована на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за №2909 від 20 липня 2007 року за [PERSON] та стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 24 лютого 2023 року по справі було накладено арешт на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , яка зареєстрована на праві власності за [PERSON] ; на 1/3 частину нежитлового приміщення 21 к по [ADDRESS] , яка зареєстрована на праві власності за [PERSON] ; на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , яка зареєстрована на праві власності за [PERSON] ; на 1/3 частину квартири [ADDRESS] , яка зареєстрована на праві власності за [PERSON] (т. 1 а.с. 86-88). Ухвалою суду від 14 березня 2023 року по справі було відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання, витребувано спадкові справи (т. 1 а.с. 95). Ухвалою суду від 13 квітня 2023 року по справі було витребувано спадкову справу, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (т. 1 а.с. 133). Ухвалою суду від 15 травня 2023 року клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю було залишено без задоволення (т. 1 а.с. 165-166). Ухвалою суду від 26 травня 2023 року підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до судового розгляду (т. 2 а.с. 125). Ухвалою суду від 14 червня 2023 року клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю було залишено без розгляду (т. 2 а.с. 200-201). Представник позивача, діюча на підставі ордеру від 16 лютого 2023 року в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Раніше надавала відповіді на пропозиції представника відповідачки щодо перерозподілу майна в межах спадкового спору та заперечення (т.1 а.с.11,118-119,153-155,160-161). Представник відповідача в судовому засіданні, діючий за ордером від 29 травня 2023 року позовні вимоги визнав в частині права власності на 1/3 частину спадкового майна, але не визнав право позивачки на стягнення з відповідачки на її користь судового збору. При цьому в підготовчому судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти винесення судового рішення, що позбавило суд с тягнути судовий збір в розмірі в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України. Раніше надано відзив на позов, письмові пояснення та додаткові пояснення щодо розподілу судових витрат, в яких представник відповідачки не заперечувала проти того, що за час шлюбу подружжям [PERSON] та [PERSON] було придбано все нерухоме майно і позивачка має право на частину спадкового майна, але вважає не вірним покладення на відповідачку оплату судового збору та витрат на правову допомогу. Стверджував, що неодноразово надавали пропозиції позивачці щодо перерозподілу майна в межах спадкового спору, але компромісу вони не знайшли (т. 2 а.с. 122, 123, 111-114, 116-117, 118-119, 121-122, 157-159). Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 84 книги шостої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та [PERSON] є рідними батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (т.1 а.с. 12). Встановлено, що [PERSON] , [INFO] перебував з відповідачкою у справі [PERSON] в шлюбі, зареєстрованому 30 серпня 2003 року Великорусавською сільською радою Томашпільського району Вінницької області, актовий запис №4 (т. 2 а.с. 9, 17-18, 29-30). В період шлюбу подружжя [PERSON] та [PERSON] придбали за спільні кошти нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] , яка була зареєстрована на праві власності за [PERSON] ; квартиру [ADDRESS] , загальною площею 51,3 кв.м., житловою площею 31,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1568228951101, яка зареєстрована на праві власності за [PERSON] ; нежитлове приміщення 21 к по [ADDRESS] , загальною площею 1,6 кв.м., яке зареєстроване на праві власності за [PERSON] ; квартиру [ADDRESS] , загальною площею 46,9 кв.м., житловою площею 23,3 кв.м., яка зареєстрована на праві власності на за [PERSON] ; квартиру [ADDRESS] , загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м., яка зареєстрована на праві власності за [PERSON] (т. 1 а.с. 27-31, 32-33). Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При тому, що не має значення за ким зареєстровано таке майно, оскільки спільна сумісна власність розповсюджується на майно і у тому випадку, коли право власності на нього майно зареєстровано лише за одним з подружжя. Відповідно до ч.1ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, законом встановлено презумпцію права спільної сумісної власності подружжя на майно, придбане під час шлюбу. Таким чином, вищезазначене нерухоме майно, яке придбано було подружжям [PERSON] та [PERSON] в період шлюбу є їх спільною сумісною власністю, їх частки у праві спільної сумісної власності є рівними, кожному належить по частини нерухомого майна, а саме: квартири [ADDRESS] ; квартири [ADDRESS] ; нежитлового приміщення 21 к по [ADDRESS] ; квартири [ADDRESS] ; квартири [ADDRESS] . Факт належності [PERSON] на праві власності по частини нерухомого майна, а саме: частини квартири [ADDRESS] ; частини квартири [ADDRESS] ; частини нежитлового приміщення 21 к по [ADDRESS] ; частини квартири [ADDRESS] ; частини квартири [ADDRESS] , стороною відповідача не оскаржувалося. За таких обставин, суд вважає встановленим, що померлому [PERSON] при житті належало на праві власності частини квартири [ADDRESS] ; частини квартири [ADDRESS] ; частини нежитлового приміщення 21 к по [ADDRESS] ; частини квартири [ADDRESS] ; частини квартири [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №П1-5057-ю/л від 11 січня 2022 року (т.1 а.с.17,т.2 а.с.21,23). Відповідно до довідки №Г4-319588-ф/л від 18 грудня 2021 року позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 17). [INFO] [PERSON] , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (т. 1 а.с. 13, 10-11). Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді частини квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2424175851101), яка належала йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна від 19 лютого 2018 року, акту прийому-передачі від 07 травня 2021 року та довідки про виконання зобов`язання; 1/2 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 51,3 кв.м., житловою площею 31,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1568228951101), яка зареєстрована на праві власності на підставі договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна, серії та номер 2-14-9/27 від 03 лютого 2016 та акту прийому-передачі, серія та номер: б/н від 19 лютого 2018 року за [PERSON] ; частини нежитлового приміщення 21 к по [ADDRESS] , загальною площею 1,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 549391651101), та зареєстроване на праві власності на підставі свідоцтва про право власності 32222778 від 14 січня 2015 року за [PERSON] ; частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 46,9 кв.м., житловою площею 23,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 258762951101), яка зареєстрована на праві власності на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: [NUMBER] від 28 грудня 2013 року за [PERSON] ; 1/2 частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 17,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 16553259), яка зареєстрована на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за №2909 від 20 липня 2007 року за [PERSON] (т. 1 а.с. 27-31, 32-33). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є позивачка [PERSON] , рідна мати померлого та відповідачка [PERSON] , дружина померлого, які прийняли спадщину, шляхом подачі в установлений законом строк заяв про прийняття спадщини (т. 1 а.с. 24, т. 2 а.с. 4, 9, 35). 17 лютого 2022 року батько померлого [PERSON] від прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] відмовився на користь [PERSON] , мати померлого, що підтверджується його заявою від 17 лютого 2022 року (т. 1 а.с. 25, 31). Встановлено,\~що 06\~грудня 2021\~року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Міглазовою Ю.О. після смерті [PERSON] була заведена\~спадкова справа\~за №33/2021,\~та сформовано\~Витяг про\~реєстрацію в\~Спадковому реєстрі\~№676318\~73\~від 06\~грудня 2021\~року (т.\~1\~а.с.\~26,т. 2 а.с. 1-115). З матеріалів\~спадкової справи\~вбачається,\~що 23\~березня 2023\~року [PERSON] ,\~як дружина\~померлого звернулася\~до приватного\~нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Міглазової Ю.О. з заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 40,7 кв.м., житловою площею 20,2 кв.м., яка була придбана в період шлюбу та 28 липня 2021 року право власності на неї було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім`я померлого, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (т. 2 а.с. 48, 60, 61). Судом встановлено, що 23 березня 2023 року приватним нотаріусом Одеського\~міського нотаріального\~округу Міглазової\~Ю.О.\~на ім`я[PERSON] , як подружжя, яка пережила чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] було видано свідоцтво про право власності на частину квартири [ADDRESS] загальною площею 40,7 кв.м., житловою площею 20,2 кв.м. (т. 2 а.с. 66). 13\~квітня 2023\~року на\~ім`я[PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири [ADDRESS] загальною площею 40,7 кв.м., житловою площею 20,2 кв.м. (т. 2 а.с. 111). 30 березня 2023 року на ім`я [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/6 частини квартири [ADDRESS] загальною площею 40,7 кв.м., житловою площею 20,2 кв.м. (т. 2 а.с. 87). \~ \~ \~ \~ 20\~січня 2023\~року [PERSON] \~звернулася до\~приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Міглазової Ю.О. з заявою, щодо визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності, включення до складу спадкового майна частки померлого та видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] , померлого [INFO] (т. 1 а.с. 34-36, т. 2 а.с. 42-43). Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Міглазовою Ю.О. листом від 27 січня 2023 року було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , оскільки частка померлого у спільному майні не визначена та не виділена, право власності не зареєстровано, тому було рекомендовано звернутися до суду (т. 1 а.с. 37, т. 2 а.с. 47). Відповідно до ст. 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219\~ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). За змістом статті 1268\~ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Оскільки після смерті [PERSON] , позивачі прийняли спадщину, то в силу ст. 1268 ЦК України у них виникло право володіння та користування спадковим майном. Відповідно до правової позиції у справі за №6-164 цс12 в спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України (Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 23 січня 2013 року). Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. За таких\~обставин,\~суд вважає\~доведеним факт\~того,\~що [PERSON] , на час\~смерті [INFO] належало на праві власності частина квартири [ADDRESS] ; частина нежитлового приміщення 21 к по [ADDRESS] ; частина квартири [ADDRESS] ; частина квартири [ADDRESS] Статтею 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. У пункті 2 частини першої статті 49\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. При цьому, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (пункти 4.14., 4.15., 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5). Судом встановлено,\~що позивачка\~не має\~можливості оформити\~своє право\~власності на\~спадкове майно,\~оскільки при\~житті померлий [PERSON] не виділив\~свої частки\~у вищезазначеному\~нерухомому майні та не зареєстрував свої право власності в Державному реєстрі. Відомості про належність спадкодавцеві 1/2\~частини квартири\~ [ADDRESS] ;\~ частини\~нежитлового приміщення\~21\~к по\~ [ADDRESS] ;\~ частини\~квартири [ADDRESS] ;\~ частини\~квартири [ADDRESS] в Державному реєстрі відсутні. Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Цивільною дієздатністю фізичної особи визнається її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також своїми діями набувати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та відповідати в разі їх невиконання. Отже, право на проведення державної реєстрації свого права власності на1/2\~частини квартири\~ [ADDRESS] ;\~ частини\~нежитлового приміщення\~21\~к по\~ [ADDRESS] ;\~ частини\~квартири [ADDRESS] ;\~ частини\~квартири [ADDRESS] , має особа, яка є власником даного майна, тобто дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, тому після його смерті спадкоємець не має можливості зареєструвати його поновлене право власності в Державному реєстрі. Відсутність державної\~реєстрації права\~власності померлого [PERSON] на вищевказане\~майно, позбавляє позивачку, як спадкоємицю можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті її сина. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон України №1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Державний реєстратор відповідно до ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Відповідно до\~вимог ч.\~9\~п.\~1\~ст.\~27 Закону України\~№1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 ст. 18 Закону України\~№1952-IV встановлено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (далі Порядок), визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Пунктом 66 Порядку встановлено, що для державної реєстрації права власності на підставі заяви спадкоємця подаються документи, необхідні для відповідної реєстрації, передбачені статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком, що підтверджують набуття спадкодавцем права власності на нерухоме майно, витяг із Спадкового реєстру про наявність заведеної спадкової справи та документ, що містить відомості про склад спадкоємців, виданий нотаріусом чи уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, якими заведено відповідну спадкову справу. Державна реєстрація права власності на підставі заяви спадкоємця проводиться шляхом внесення до Державного реєстру прав відомостей про суб`єкта права власності - спадкодавця з обов`язковим зазначенням відомостей про смерть такої особи. Статтею 26 Закону України №1952-IV визначено,\~що за результатом розгляду документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор на підставі прийнятого ним рішення про державну реєстрацію прав вносить відомості про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру прав. Реєстрація права власності на майно може бути проведена за рішенням суду про визнання права власності на це майно. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.\~ст.\~76,\~77\~ЦПК України доказами є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір у справі складає 13956,80 грн., який сплачений позивачкою у повному обсязі при зверненні до суду (т. 1 а.с. 1, 58). Оскільки позовні вимоги задоволенні у повному обсязі, то судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки у повному обсязі. На підставі ст. ст. 15, 16, 1216, 1218, 1226, 1258, 1261, 1267, 1274, 1278 ЦК України,

Outcome: approved