Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, який має юридичне значення, а саме встановлення факту того, що він має статус внутрішньо переміщеної особи. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що місце проживання [PERSON] зареєстроване в квартирі [ADDRESS] . В результаті збройної агресії Російської Федерації проти України, на території Донецької області з квітня 2014 року проходять бойові дії. Для уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, [PERSON] 20 грудня 2020 року покинув своє місце проживання із небезпечної зони за вищезазначеною адресою та з 21 грудня 2020 року тимчасово перемістився проживати у більш безпечний регіон до міста Києва, тобто став внутрішньо переміщеною особою з 21 грудня 2020 року. Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Однак після переміщення з місця проживання в Донецькій області до місця проживання в місті Києві в грудні 2020 року, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] не отримував. З метою встановлення гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб, [PERSON] вирішив стати на облік як внутрішньо переміщена особа. Звернвшись до Управління соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державній адміністрації, [PERSON] повідомили, що зазначену довідку можуть видати тільки з дати звернення за отриманням довідки, хоча я внутрішньо перемістився до міста Київ ще 21 грудня 2020 року, що підтверджується витягом із послужного списку який додається. У зв`язку з чим, виникла необхідність встановити факт внутрішнього переміщення особи, а саме факт того, що [PERSON] здійснив внутрішнє переміщення з міста Курахове Покровського району Донецької області до міста Київ та набув статусу внутрішньо переміщеної особи з 21 грудня 2020 року. Сторони у судове засідання не з`явились, про час та місце слухання повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.\~293,\~315 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~(далі Постанова Пленуму) певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду. Як роз`яснено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення розгляд в порядку окремого провадження справи про встановлення факту можливий, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (надалі Закон) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті. Згідно статті 4 Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Згідно пункту 2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 р. № 509, на отримання довідки мають право військовослужбовці, які проходили військову службу та мали зареєстроване місце проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 Закону, на дату їх виникнення. Встановлена форма довідки не передбачає внесення відомостей про причину переміщення особи з місця свого постійного проживання. З метою захисту прав заявника, оскільки [PERSON] не може набути статусу внутрішньо переміщеної особи, суд встановлює юридичний факт того що, [PERSON] набув статусу внутрішньо переміщеної особи з 21 грудня 2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved