Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

08 травня 2023 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Держаного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 19 жовтня 2001 року по 16 січня 2020 року працював з повним робочим днем у шахті «Смолінська» Виробничого Структурного Підрозділу ДП «СхідГЗК». 16.01.2020 року позивача було звільнено з роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП Укрїани у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи. За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав професійні захворювання. \~ \~ \~ \~П.14 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 25.03.2020 року, затвердженого т.в.о. начальника Управління Держпраці у Кіровоградській області, встановлено наявність у позивача професійних захворювань: - вегетативно-сенсорна полінейропатія верхніх кінцівок другої стадії з периферичною ангіодистонією, частими акроангіоспазмами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу, остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів, остеоартрозом дрібних суглобів кистей з трофічними порушеннями; - радикулопатія попереково-крижова з вираженими порушеннями біомеханіки хребта. У п.13 даного Акту міститься висновок про наявність шкідливих умов праці позивача: підпадав під дію шкідливих факторів: фізичного навантаження. П.15 вказаного акту встановлює, що раніше у позивача не було виявлено хронічне професійне захворювання. Відповідно до п.17 даного Акту хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин: недосконалість технологічного процесу, тривалий термін роботи в умовах тяжкої фізичної праці на Смолінській шахті ДП «СхідГЗК». Згідно з п.18 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання визначені наступні: робоча поза (% від зміни) незручна 2,4-41,3 при нормі до 25; маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну 7,9-14 кг. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 14.04.2020 року серія 12 ААА №085615 позивачу первинно та безтерміново визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 60%, при цьому зазначено про потребу позивача в амбулаторному лікуванні, лікуванні в стаціонарі, санаторно-курортному лікуванні 1 раз на 3 роки. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 14.04.2020 року серії 12 ААБ №571223 позивачу встановлено третю групу інвалідності та зазначено про протипоказання роботи в умовах важкої фізичної праці. Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» про наявність професійного захворювання, підтверджуються діагнози професійних захворювань позивача. Діагнози встановлені на підставі скарг на біль в шийному та п/кр відділі хребта, з іррадіацією в праву ногу, біль і обмеження руху в ліктьових, плечових і колінних суглобах, болі і оніміння рук, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді, загальну слабкість, задишку при фізичному навантаженні, кашель із слизовим харкотинням та сухий, важкість у грудях, коливання АТ, зниження слуху. У зв`язку з вказаним розладом здоров`я порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, вона позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання. Це позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. Окрім того, внаслідок отриманих ушкоджень, що супроводжуються значною втратою працездатності, вона постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. На думку позивача, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача їй має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що вона тривалий час пропрацювала на роботі в небезпечних умовах праці у відповідача, в зв`язку з чим отримала професійні захворювання, втратила працездатність, що протягом тривалого часу фізично та морально страждає, порушено його звичний уклад життя, а фізичні навантаження не дають їй вільно дихати, та вільно рухатись, ходити, вона змушена часто звертатись в лікувальні заклади та проходити постійне лікування, у зв`язку з втратою професійної працездатності вона постійно відчуває психологічний дискомфорт, фізичний біль, незважаючи на постійні курси лікування, які дають лише деяке тимчасове полегшення її стану, повне відновлення її стану здоров`я неможливе, що свідчить про незворотність такої втрати, як здоров`я. Позивач вважає виваженим та справедливим розмір відшкодування їй моральної шкоди у розмірі 245000 грн, які вона просить стягнути з відповідача, без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2023 року було відкрито провадження по справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подав. Представнику відповідача ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" відповідно до вимог ЦПК України, було вручено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, про що свідчить підпис представника відповідача у розносній книзі, копія якої міститься в матеріалах справи. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Заперечень щодо розгляду справи у відсутність представника відповідача не надійшло. Відзив на позов відповідач не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до трудової книжки, виданої на ім`я позивача [PERSON] , остання дійсно працювала на ДП «СхідГЗК», а саме 19 жовтня 2001 року вона була прийнята на Смолінську шахту ДП «СхідГЗК» прибиральником службових приміщень. 19.08.2002 року переведена учнем моториста вентиляційної установки шахти на період відпустки до 3-х років постійного працівника. 25.10.2002 року переведена мотористом вентиляційної установки шахти по 4 розряду. 20.01.2003 року звільнена в порядку переводу в Східний гірничозбагачувальний комбінат. 21.01.2003 року прийнята на роботу в ЦПГДЛ комбіната (Смолінська площадка) в групу радіаційного контролю та радіаційно-екологічного моніторингу на посаду лаборанта хімічного аналізу 4 розряду, з повним робочим днем в особливо-шкідливих умовах праці, з присвоєнням категорії «А» як працюючому з джерелом іонізуючого опромінення, в порядку переводу зі Смолінської шахти. 01.07.2003 року переведена дозиметристом поверхні 4 розряду фізико-хімічної лабораторії шахти, з повним робочим днем в особливо шкідливих, особливо тяжких умовах праці. 14.03.2011 року переведено дозиметристом фізико-хімічної лабораторії шахти по 5 розряду, з повним робочим днем в особливо важких, особливо шкідливих умовах праці. 01.02.2018 року переведено учнем стовбурового поверхневого дільниці шахти, з повним робочим днем в особливо шкідливих і особливо важких умовах праці, згідно результатів атестації робочих місць за умовами праці змінивши безстроковий трудовий договір на строковий трудовий договір. 22.03.2018 року переведено стовбуровим поверхневим дільниці спуск-підйом шахти по 5 розряду, з повним робочим днем в особливо шкідливих і особливо важких умовах праці. 15.11.208 року переведено учнем машиніста підіймальної машини дільниці спуск-підйом шахти, продовживши строк трудового договору. 18.02.2019 року переведено за основним місцем роботи стовбуровим поверхневим дільниці спуск-підйом шахти по 5 розряду, з повним робочим днем в особливо шкідливих і особливо важких умовах праці. 16.01.2020 року позивача було звільнено з роботи у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, п.2 ст.40 КЗпП України. /а.с.9-16/ Актом розслідування\~причин виникнення\~хронічного професійного\~захворювання від\~25\~березня 2020\~року було\~встановлено,\~що професійне\~захворювання [PERSON] \~виникло за\~таких обставин:\~недосконалість технологічного\~процесу,\~тривалий термін\~роботи в\~умовах тяжкої\~фізичної праці\~на Смолінській\~шахті ДП\~«СхідГЗК». /а.с.17-18/ Згідно з п.14 акту Форми П-4 [PERSON] був встановлений діагноз: 1. Вегетативно-сенсорна полінейропатія верхніх кінцівок другої стадії з периферичною ангіодистонією, частими акроангіоспазмами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового пері артрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), остеоартрозом дрібних суглобів кистей з трофічними порушеннями. 2. Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 з вираженими порушеннями біомеханіки хребта. Відповідно до п.18 акту Форми П-4, причинами виникнення професійного захворювання позивача є: робоча поза (% від зміни) незручна 8,4-41,3 при нормі до 25; маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну 7,9-14 кг. Відповідно до Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №085615 від 14.04.2020 року [PERSON] було визначено ступінь втрати професійної працездатності 60% з 10.04.2020 року, безтерміново. Зазначено про потребу в амбулаторному лікуванні, лікуванні в стаціонарі, санаторно-курортному лікуванні 1 раз на 3 роки. /а.с.19/ Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ №571223 від 14.04.2020 року [PERSON] було вперше встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 10.04.2020 року. Інвалідність встановлена безтерміново. Протипоказана робота в умовах важкої фізичної праці. /а.с.20/ Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» про наявність хронічного професійного захворювання від 03.03.2020 року №451 та виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 02.12.2019 року підтверджуються діагнози професійних захворювань позивача. /а.с.21-22/ \~ \~ \~ \~У зв`язку з вказаним розладом здоров`я порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, вона позбавлена можливості реалізовувати свої звички та бажання. Це позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. Окрім того, внаслідок отриманих ушкоджень, що супроводжуються втратою працездатності, вона постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. На думку позивача, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. \~ \~ \~ \~Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача їй має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що вона тривалий час працювала на роботі в небезпечних умовах праці у відповідача, в зв`язку з чим отримала професійні захворювання, втратила працездатність, що протягом тривалого часу фізично та морально страждає, порушено її звичайний уклад життя, а фізичні навантаження не дають їй вільно дихати, та вільно рухатись, ходити, вона змушена часто звертатись в лікувальні заклади та проходити постійне лікування, у зв`язку з втратою професійної працездатності вона постійно відчуває психологічний дискомфорт, фізичний біль, незважаючи на постійні курси лікування, які дають лише деяке тимчасове полегшення її стану, повне відновлення її стану здоров`я неможливе, що свідчить про незворотність такої страти як здоров`я. Суд під час розгляду цивільної справи керується та застосовує наступні положення Законів. Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності». Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Згідно зі ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно зі ст. 6 Закону України «Про охорону праці» умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства. Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на роботодавця, крім випадків укладення між працівником та роботодавецем трудового договору про дистанційну роботу. Враховуючи зазначені положення, відповідач мав створити позивачу, як і іншим працівникам належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров`я чи настання смерті були б неможливими. Відповідно до вимог\~статті 173 КЗпП України\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Як слідує з аналізу норм ч. 2 ст.153, ст.173, ч.1 ст.237-1 КЗпП України, до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Відповідно до частини третьої\~статті 23 ЦК України\~розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У пункті 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(з відповідними змінами) роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. У пункті 13\~Постанови\~роз`яснено, що відповідно до\~статті 237-1 КЗпП України\~за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року №2, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.\~\~У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. З огляду на положення ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця). За ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ст. 1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов`язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничо-геологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров`я їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди, гірничі удари, обвалення, самозаймання гірничих порід, затоплення гірничих виробок тощо). Згідно з ст.38 Гірничого закону України до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, безпека гірничих робіт, охорона праці та довкілля, додержання встановлених нормативів у сфері проведення гірничих робіт, правил безпеки, правил технічної експлуатації та єдиних правил безпеки при підривних роботах. За таких обставин, з огляду на вищезазначені норми Законів, під час судового розгляду доведено, що позивачу спричинено моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача професійного захворювання. Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15). Таким чином, суд, при визначені розміру моральної шкоди оцінює глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, втрату 60% професійної працездатності безтерміново, призначення позивачу третьої групи інвалідності, характер професійних захворювань, їх наслідки для здоров`я позивача та,

Outcome: partial