Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

У травні 2023 року до суду надійшла вказана цивільна справа за заявою [PERSON] , заінтересовані особи: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Заява обґрунтована тим, що заявник звертався до пенсійних органів з заявою про призначення йому пенсії по інвалідності, проте йому було відмовлено на підставі того, що у документах заявника, зокрема свідоцтві про народження, паспорті, прізвище останнього значиться як " [PERSON] ", натомість у трудовій книжці заявника його прізвище вказано як " [PERSON] ", а також було роз`яснено про необхідність привести у відповідність до інших документів заявника його трудову книжку, вказавши вірне прізвище. У зв`язку із зазначеним заявник був вимушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 05 червня 2023 року провадження у справі було відкрито та призначено до судового розгляду. Сторони у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків. У статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч.1 ст.293 ЦПК України - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження, [INFO] народився " [PERSON] " (мовою оригіналу). Відповідно копії довідки до акта МСЕК від 26.04.2023 року, зазначено, що [PERSON] є пенсіонером за віком. Згідно копії паспорту заявника, прізвище останнього значиться як " [PERSON] ". У свою чергу згідно копії трудової книжки прізвище заявника значиться як " [PERSON] " і має місце зазначення вірного прізвища власника трудової книжки " [PERSON] ", проте без належного завіряння вказаного виправлення. Заявник звертався до пенсійних органів з заявою про призначення йому пенсії по інвалідності, проте йому було відмовлено на підставі того, що у вказаних вище документах заявника, зокрема свідоцтві про народження, паспорті, прізвище останнього значиться як " [PERSON] ", натомість у трудовій книжці заявника його прізвище вказано як " [PERSON] ", а також було роз`яснено про необхідність привести у відповідність до інших документів заявника його трудову книжку, вказавши вірне прізвище. Вказане підтверджується копією відповідного повідомлення від 08.05.2023 року. При цьому відповідно відомостям про трудову діяльність з реєстру застрахованих осіб, дані про трудову діяльність [PERSON] збігаються з даними, що містяться в копії трудової книжки серії [NUMBER] , наданої заявником суду. Таким чином суд вважає, що в написанні прізвища заявника в трудовій книжці останнього дійсно було допущено помилку та зазначено невірне " [PERSON] " замість вірного " [PERSON] ". Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі всього вищевикладеного, суд, оцінюючи належність, допустимість і достовірність доказів, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявниця, знайшли своє підтвердження, вважає вимогу заявника такою, що ґрунтується на вимогах закону, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Outcome: approved