Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом права спільної власності подружжя. Позов мотивує тим, що з 15.05.2018 року вона з відповідачем перебуває в шлюбі, який зареєстрований Буринським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис №12. З кінця серпня 2019 року вона з відповідачем фактично припинила шлюбні стосунки і вирішує питання про розірвання шлюбу. За час спільного проживання, за спільні кошти вони разом з відповідачем набули наступне майно: автомобіль марки CITROEN модель BERLINGO 2008 року випуску, вартістю 140 000 грн.; телевізор TOSHIBA 32 S 1740 EV, придбаний у 2018 р. вартістю 5 999 грн.; пральну машинку LG FH О В 8 ND, придбану у 2018 р. вартістю 10 799 грн.; диван єврокнижку «Барон», придбаний у 2018 р. вартістю 6 040 грн.. Загальна вартість майна складає 162 838 грн.. Вважає, що спільне майно, яке вони нажили за період шлюбу, необхідно поділити в рівних частках. Враховуючи наведене та те, що відповідач добровільно не бажає провести поділ спільного сумісною майна подружжя, просить виділити їй у власність і зобов`язати передати відповідача наступне майно: телевізор TOSHIBA 32 S 1740 EV вартістю 5 999 грн.; пральну машинку LG FH О В 8 ND вартістю 10 799 грн.; диван єврокнижку «Барон» вартістю 6 040 грн., а всього на суму 22 838 грн., а відповідачу залишити у власності автомобіль марки CITROEN модель BERLINGO 2008 року випуску, вартістю 140 000 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача на її користь компенсацію в сумі 117 162 грн. в рахунок різниці вартості майна (автомобіля). Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області Куцана В.М. від 03.04.2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. 19.05.2020 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву в якому він покликався на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог та зазначав, що він дійсно 15.05.2018 року уклав з позивачкою шлюб від якого спільних дітей не мали, проживали окремо і ці фактичні шлюбні відносини припинилися майже одразу після його реєстрації. Після розпаду сім`ї будь яких спорів, в тому числі щодо поділу майна, у них з відповідачкою не було. Однак пізніше позивачка звернулася до суду з позовом про поділ майна. Зазначає, що автомобіль CITROEN модель BERLINGO № кузова (шасі, рама) [NUMBER] об`єм двигуна 1580, колір червоний, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, право власності на який посвідчується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] вартістю 30000 грн. (тридцять тисяч гривень) фактично був придбаний за кошти отримані від продажу автомобіля ВАЗ 21099 № кузова (шасі, рама) [NUMBER] , колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] . 2006 року випуску, право власності на який посвідчувалося свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] вартістю 48600 грн. Вищевказаний автомобіль ВАЗ 21099 належав йому на праві приватної власності і був придбаний ним за власні кошти до реєстрації шлюбу з позивачкою. Даний автомобіль був відчужений по договору купівлі-продажу № 5942/2019/1410554 від 12.04.2019 року. 23 березня 2019 року, на його ім`я було оформлено договір купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля CITROEN модель BERLINGO. Телевізор TOSHIBA\~32\~S\~1740\~EV,\~придбаний у\~2018\~році за\~5999\~грн.; пральна машинка LG FH ОВ 8 ND, придбана у 2018 році за 10799 грн.; диван єврокнижка «Барон», придбаний у 2018 році за 6040 грн., фактично були придбані за кошти отриманні від продажу 5 (п`яти) голів великої рогатої худоби (дорослих корів), які були реалізовані за 40000 грн. (сорок тисяч гривень) та які він тримав до укладення шлюбу з позивачкою. За решту коштів було придбано, в тому числі, дорогоцінні прикраси, які він подарував позивачці. Вказує, що спільних коштів набутих за час шлюбу з позивачкою небуло, тобто позивачка, не приймала матеріальної участі у покупці зазначеного майна. Враховуючи вищевикладене просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. 04.06.2020 року від позивачки [PERSON] надійшла відповідь на відзив в якій вона зазначає, що викладені відповідачем у відзиві обставини не відповідають дійсності виходячи з наступного. Відповідач вводить суд в оману та умисно надає спотворені документи, щодо придбання автомобіля марки CITROEN, даний документ (договір купівлі продажу від 23.03.2019 р.) є недопустимим доказом оскільки він скопійований частково, а можливо його спотворена суть за допомогою графічних редакторів тому вважає даний доказ не можливо враховувати при вирішенні справи по суті. Так вказаний автомобіль був придбаний 23.03.2019 року, реєстрація договору проводилась в територіальному сервісному центрі МВС № 5946 м. Суми. Автомобіль придбавався на той момент за 4200 доларів США. Інший належний відповідачу автомобіль ВАЗ 21099 було продано 12.04.2019 року, тобто через місяць після придбання відповідного автомобіля марки CITROEN. Грошовими коштами від продажу даного автомобіля відповідач розпорядився на власний розсуд та відповідні грошові кошти не надавав до сімейного бюджету, а прибав інше майно, яке вона не врахувала при поділі. Крім того, відповідач дійсно в період їхнього проживання ніде не працював та не мав власного доходу, про те вона працювала та на даний час працює в Буринській ЗОШ І-ІІІ ступенів №3 Буринської міської ради, за період часу з січня 2018 року по серпень 2019 року отримала дохід в розмірі 254483 грн. 48 коп., що підтверджується довідкою Управління освіти, молоді, спорту, культури та туризму Буринської міської ради №17 та 18 від 13.05.2020 р. Вона проживала разом з відповідачем, перебуваючи в зареєстрованому шлюбі, та вела спільне господарство, як за адресою її фактичного місця проживання [ADDRESS] так і за адресою місця реєстрації [ADDRESS] .. Їх фактичні шлюбні стосунки тривали з 15 травня 2018 року до кінця серпня 2019 року, до цього часу вони проживали з квітня 2018 року до укладення шлюбу однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Крім того, вона особисто сплачувала грошові кошти за оплату комунальних послуг та інші комунальні платежі за майно належне відповідачу, а саме житловий будинок за адресою [ADDRESS] , тобто вона несла витрати на утримання майна в якому вони проживали разом з відповідачем. На підставі вищевикладеного просила суд задовольнити поданий нею позов в повному обсязі. Ухвалою Буринського районного суду Сумської області від 19.08.2020 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду по суті. Рішенням Вищої ради правосуддя від 14.09.2021 року № 1978/0/15-21 суддю [PERSON] звільнено з посади судді Буринського районного суду Сумської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Відповідно до розпорядження керівника апарату Буринського районного суду Сумської області від 23.09.2021 року №77 проведено повторний автоматизований розподіл, згідно якого головуючим суддею для розгляду даної справи визначено суддю Гука Т.Р. Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області Гука Т.Р. від 28.09.2021 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом учасників справи. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Також [PERSON] пояснила, що 15.05.2018 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, однак спочатку проживали на два будинки, а саме на вихідних в будинку відповідача по [ADDRESS] , а решту часу проживали в будинку її батьків по [ADDRESS] . З 2019 року почали постійно проживати у відповідача. На час укладення шлюбу в неї особистих заощаджень не було, а у відповідача були заощадження в сумі 2000 доларів США, які він віддав своєму сину [PERSON] на придбання житла. Під час перебування у шлюбі вони мали спільний бюджет, вона допомагала відповідачу по господарству, робила ремонт в його будинку та сплачувала за комунальні послуги. За спільні кошти ними було придбано автомобіль марки CITROEN, телевізор, пральну машинку та диван. Автомобіль CITROEN був придбаний приблизно за 4300 доларів США, однак у договорі купівлі-продажу вказано значно меншу суму, але чому саме вона не знає, оскільки оформленням автомобіля займався відповідач. Крім того, через тиждень після придбання автомобіля марки CITROEN, [PERSON] було продано автомобіль ВАЗ, який належав йому до укладення шлюбу, та за отримані кошти він придбав трактор. 28.08.2019 року [PERSON] повідомив їй, що не бажає продовжувати з нею подружні стосунки, після чого вона повернулась проживати до будинку батьків, а 22.10.2020 року шлюб між ними було офіційно розірвано. Відповідач та його представник [PERSON] позов не визнали та просили відмовити в його задоволенні з підстав викладених у відзиві. Додатково [PERSON] пояснив, що 15.05.2018 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] з якою 31.12.2018 року припинив подружні стосунки. Вона у нього постійно не проживала, а лише інколи приходила ночувати. До березня 2019 року він також інколи ночував у будинку батьків [PERSON] , де допомагав їй садити город, а в кінці червня 2019 року вони повністю припинили будь-які стосунки. Під час перебування у шлюбі позивач йому по господарству не допомагала, спільного бюджету в них ніколи не було, позивач один раз сплачувала за комунальні послуги у його будинку, але кошти він їй повернув. Побутову техніку та меблі у свій будинок він купував за особисті кошти, отримані від продажу молока, худоби та орендної плати за паї. Автомобіль марки CITROEN купив за 4300 доларів США, з яких 2000 доларів США були його особисті заощадження, 1000 доларів США завдаток, який він отримав за старий автомобіль марки ВАЗ, а решту коштів позичив у [PERSON] , які повернув після того як продав ВАЗ за 2500 доларів США. Також зазначив, що трактор в 2019 році не купував, сину на придбання будинку коштів не надавав, але деколи давав йому по 1000-2000 грн. коли той приїздив до нього. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] вказала, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом з середини травня 2018 року до серпня 2019 року по [ADDRESS] , через декілька будинків від неї. Коли бувала в них вдома то вони вели себе як сім`я. [PERSON] допомагала [PERSON] по господарству, обробляла город, але часто їздила до себе додому бо там проживали хворі батьки. Відповідач також там інколи ночував. [PERSON] заробляв кошти із сільського господарства, тримав домашніх тварин, зокрема багато корів. Після того, як [PERSON] купив нову машину червоного кольору, то стару машину продав та купив трактор. Свідок [PERSON] суду пояснила, що після одруження [PERSON] та [PERSON] проживали по в [ADDRESS] , через чотири будинки від неї, а з грудня 2018 до кінця літа 2019 року проживали у відповідача по [ADDRESS] . Зі слів односельців їй відомо, що весною 2019 року вони придбали автомобіль CITROEN, після чого [PERSON] продав свій старий автомобіль ВАЗ та купив трактор. Свідок [PERSON] вказала, що є рідною сестрою [PERSON] , яка в травні 2018 року одружилась із [PERSON] та проживала з ним до серпня 2019 року. Спочатку вони приходили ночувати до будинку її батьків по [ADDRESS] , а з грудня 2018 року жили у [PERSON] . [PERSON] допомагала йому по господарству, оскільки в нього було багато домашніх тварин та городів, а також робила ремонт в його будинку. Вони разом купили диван, телевізор та пральну машинку, за які сестра платила кредит. Спочатку у [PERSON] був автомобіль ВАЗ сірого кольору, а в березні 2019 року він купив автомобіль CITROEN, після цього він також в серпні 2019 року купив трактор. Свідок [PERSON] пояснила, що живе поруч із [PERSON] по [ADDRESS] . В будинку у нього вона не була, але [PERSON] на території домоволодіння бачила дуже рідко, оскільки вона у нього не проживала, а про їхнє одруження дізналася з газет. В [PERSON] велике господарство, за яким він доглядав сам. Свідок [PERSON] вказала, що вона є колегою [PERSON] , яка навесні 2018 року одружилася з [PERSON] . Спочатку він деякий час проживав у [PERSON] , а потім вони проживали разом по [ADDRESS] , де робили ремонт, купували техніку, автомобіль та вели господарство. У вересні 2019 року дізналась, що вони розлучились. Вказані обставини їй стали відомі зі слів самої [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснив, що є двоюрідним братом [PERSON] , в якого протягом 2018-2019 років бував майже кожен місяць та допомагав йому по господарству, оскільки він тримав багато худоби, яку почав продавати після одруження з [PERSON] . Коли він приїздив [PERSON] інколи була в [PERSON] , а інколи він їй телефонував і вона приходила з дому та готувала їм їжу. Навесні 2019 року [PERSON] приїхав до нього та взяв у борг 1500 доларів США, які повернув приблизно через півтора місяці, після того як продав автомобіль ВАЗ. Свідок [PERSON] вказала, що про одруження свого сусіда [PERSON] дізналась із газет, оскільки, ні на городі, ні на подвір`ї [PERSON] у нього ніколи не бачила, хоча ходить до нього по молоко до двох разів на тиждень. Свідок [PERSON] пояснив, що проживає через будинок від [PERSON] та постійно купує в нього молоко, однак [PERSON] в його господарстві ніколи не бачив. Крім того, він був свідком того, як [PERSON] навесні 2018-2019 року продавав чотирьох корів, які йому допомагав завантажити на машину. Від клопотань про допит решти заявлених сторонами свідків вони відмовились. Заслухавши доводи сторін, їх представника, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, з\~ 15.05.2018 \~року по 22.10.2020 року [PERSON] та [PERSON] \~перебували у\~ шлюбі,\~який зареєстрований Буринським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис №12, що також підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.7). За час перебування у шлюбі сторони набули наступне майно: телевізор TOSHIBA 32 S 1740 EV, придбаний 01.12.2018 року, вартістю 5 999 грн.; пральну машинку LG FH О В 8 ND, придбану 23.09.2018 року, вартістю 10 799 грн.; диван єврокнижку «Барон», придбаний у 04.08.2018 року, вартістю 6 040 грн., та автомобіль марки CITROEN модель BERLINGO 2008 року випуску (а.с.13-15). Вартість вказаного майна сторонами не оспорювалась та доказів іншої його вартості на момент розгляду справи жодною із сторін суду не надано. Крім того,\~23.03.2019\~року за\~ [PERSON] \~було зареєстровано\~транспортний засіб CITROEN модель BERLINGO № кузова (шасі, рами) [NUMBER] об`єм двигуна 1580, колір червоний, реєстраційний номер [NUMBER] , 2008 року випуску, червоного кольору, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (т.1 а.с. 8). Згідно копії договору купівлі-продажу від 23.03.2019 року вказаний автомобіль був придбаний [PERSON] за 30000 грн. (т.1 а.с. 89). Проте сторони в судовому засіданні визнали, що реальна сума, сплачена за автомобіль CITROEN BERLINGO становила 4300 доларів США. Також, з матеріалів справи вбачається, що 12.04.2019 року [PERSON] було відчужено транспортний засіб ВАЗ 21099, р.н. [NUMBER] , сірого кольору, який належав останньому на праві власності ще до реєстрації шлюбу (т.1 а.с. 88). Відповідно до договору купівлі-продажу вказаного транспортного засобу від 12.04.2019 року, його продано за 48600 грн. (т.1 а.с. 44). Разом з цим сторони в судовому засіданні визнали, що фактично автомобіль ВАЗ 21099 було продано відповідачем за 2500 доларів США. Згідно із\~статтею 60 Сімейного кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тобто,\~статтею 60 Сімейного кодексу України\~встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує. Відповідний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц, від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц, провадження № 61-15462св18. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя\~статті 368 ЦК України). Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до\~ЦК України\~(стаття 68 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша\~статті 70 СК України). Поділ майна, що є об`єктом права сумісної власності подружжя здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Визначаючи правовий статус спірного майна як спільної сумісної власності подружжя, суд має враховувати, що частка в такому майні визначається відповідно до розміру фактичного внеску кожної зі сторін, у тому числі за рахунок майна, набутого одним з подружжя до шлюбу, яке є його особистою приватною власністю, у придбання (набуття) майна. Якщо в придбання майна вкладено, крім спільних коштів, особисті приватні кошти однієї зі сторін, то частка в такому майні відповідно до розміру внеску є її власністю. Відповідно до вимог ст. 12 цього Кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ст. 89 ЦПК України, поміж іншим, встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Судом встановлено, що [PERSON] була зареєстрована у будинку відповідача за адресою: [ADDRESS] 18.10.2018 року та залишалась у ньому зареєстрованою щонайменше до 13.09.2019 року, що підтверджується копіями будинкової книги та довідки про реєстрацію місця проживання особи (т.1 а.с. 19, 20, 22). Згідно дублікатів квитанцій від 24.06.2019 року та 26.07.2019 року [PERSON] сплачувались кошти за комунальні послуги, які надавались до будинку відповідача за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.62-63). Вказаними вище доказами, а також показами, частини допитаних в судовому засіданні свідків, які узгоджуються із ними, повністю спростовуються доводи відповідача про те, що вони з [PERSON] разом не проживали, та не мали спільного бюджету. Згідно довідок про доходи [PERSON] розмір її заробітної плати за 2018 рік склав 1500054,07 грн., а за період з січня по серпень 2019 року 104429,41 грн. (т.1 а.с.60-61). Із довідок СВК "Базис +" від 05.07.2020 року та від 07.07.2020 року вбачається, що [PERSON] було виплачено кооперативні виплати за вироблене молоко за 2018 рік в сумі 77562,6 грн., а за період з 01.01.2019 року по 30.06.2019 року в сумі 28922 грн. (т.1 а.с. 78-79). Однак, як пояснив відповідач в судовому засіданні частину вказаних коштів він віддавав своїй дочці, яка доглядала його корів та допомагала йому по господарству. Відповідно до довідок про доходи [PERSON] від 17.08.2020 року, виданих ПП "Дружба-6" відповідач отримав орендну плату за 2018 рік в сумі 20841,42, а за 2019 рік 51105,58 грн. (т.1 а.с. 80-81). При цьому відзиві на позов [PERSON] сам вказував, що їх спільних з [PERSON] коштів не вистачило б на придбання спірного майна, що суперечить його ж доводам про відсутність у них спільних коштів. Крім того, відповідач в судовому засіданні визнав, що пральна машинка та телевізор придбані в кредит, який було оформлено на [PERSON] . Таким чином, оскільки відповідачем не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на побутову техніку і диван, які набуті ними за час шлюбу, то вказане майно підлягає поділу між ними. Разом з цим, під час судового розгляду встановлено, що автомобіль CITROEN BERLINGO був придбаний за рахунок особистих коштів відповідача, а саме його особистих заощаджень в сумі 2000 доларів США, наявність яких у нього на момент укладення шлюбу не заперечувалась позивачем, а також за рахунок коштів, отриманих від продажу попереднього автомобіля марки ВАЗ 21099, який був придбаний відповідачем до реєстрації шлюбу з позивачкою, а тому суд приходить до висновку, що вказаний транспортний засіб є особистою власністю відповідача та правові підстави для задоволення позовних вимог про його поділ між сторонами відсутні. Належних та достатніх доказів на підтвердження своїх доводів про те, що особисті заощадження в сумі 2000 доларів США відповідач віддав своєму сину на придбання житла, а за кошти, отримані від продажу автомобіля ВАЗ, придбав трактор [PERSON] суду не надано. Те, що транспортний засіб CITROEN BERLINGO був придбаний за спільні кошти подружжя, спростовується також поясненнями самої [PERSON] , яка в судовому засіданні, підтвердила, що розмір їх спільних з [PERSON] коштів не перевищував 60000 грн., що з врахуванням курсу долара США, встановленого НБУ на день придбання спірного автомобіля (27,26) вистачило б лише на половину його вартості. Враховуючи, що у позові [PERSON] просила виділити їй частину спільного майна меншої вартості, а з відповідача стягнути на її користь компенсацію різниці вартості майна, то позивачу необхідно виділити пральну машинку LG FH 0B 8 ND, вартістю 10799 грн., [PERSON] виділити телевізор TOSHIBA 32 S 1740 EV, вартістю 5999 грн., та диван єврокнижка "Барон", вартістю 6040 грн., а компенсацію різниці вартості спільного майна подружжя в сумі 1240 грн. стягнути з нього на користь позивача. З огляду на положення ст.\~141\~ЦПК\~України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам (8,60 %) слід стягнути 161 грн. 94 коп. судових витрат, понесених по сплаті судового збору. Питання про розподіл між сторонами судових витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем, при ухваленні даного рішення судом не вирішується, оскільки представником відповідача до закінчення судових дебатів у справі заявлено про надання доказів на підтвердження таких витрат після ухвалення рішення у строк, встановлений ЦПК України.

Outcome: partial