Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-15 00:00:00

ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 9683,44 доларів США та судових витрат, у розмірі 3947,94 грн.. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] 17 липня 2007 року було укладено кредитний договір №NKZWG104040061 на суму 14565 доларів США на термін до 16 липня 2026 року. Погашення заборгованості мало здійснюватися щомісяця. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за договором виконав, видав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 12000+3000 доларів США, але відповідач погашення кредиту у встановленому порядку та строки не здійснював. Також, на забезпечення виконання [PERSON] його зобов`язань за кредитним договором 17 липня 2007 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено договір поруки. Позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість по кредиту в сумі 9683,44 доларів США, яка складається з 9683,44 доларів США - заборгованість за кредитом(тілом кредиту), а також стягнути солідарно з відповідачів судові витрати. Від відповідача до суду надійшов зустрічний позов до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" про визнання недійсним пункту кредитного договору та зобов`язання здійснити перерахунок, який було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. В обґрунтування позову представник позивача за зустрічним позовом вказував, що 17 липня 2007 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено кредитний договір №NKZWG104040061 на суму 14565 доларів США. Вважає, що п.7.1 Кредитного договору в частині нарахування та необхідності сплати позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця у період сплати є недійсним та суперечить Закону України "Про захист прав споживачів" та просив здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором від 17 липня 2007 року. Представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Також просив відмовити в задоволенні зустрічних вимог [PERSON] .. Відповідач та його представник за первісним позовом в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, надані письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно положень ч.ч.1,6 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа(кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позичальник належним чином прийняті на себе зобов`язання по договору не виконував, що є порушенням Закону України\~"Про\~банки та\~банківську діяльність" та умов кредитного договору. У відповідності положень ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Положеннями ч.2 ст.1054\~ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно положень ст.ст.525,\~526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності положень ч.1\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно положень ст.617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Положеннями ст.629\~ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно положень ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За своєю правовою договір поруки є додатковим зобов`язанням, який забезпечує належне виконання основного зобов`язання та виникає за умови його існування, відтак у поручителя не виникає власних зобов`язань перед кредитором, він несе виключно солідарну відповідальність за неналежне виконання боржником своїх зобов`язань за договором. За положеннями ст.ст.553,554 ЦК України, обсяг відповідальності поручителя встановлюється умовами договору поруки, виходячи із умов основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, адже обсяг зобов`язань поручителя перед кредитором не може бути більшим, ніж обсяг зобов`язань боржника. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.2 ст.554 ЦК України). Судом встановлено, що між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] 17 липня 2007 року було укладено кредитний договір №NKZWG104040061 на суму 14565 доларів США, на наступні цілі: придбання двокімнатної квартири [ADDRESS] у розмірі 12000 доларів США, а також 2565 доларів США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 кредитного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а також сплатою винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця у період сплати (т.1 а.с.12-14). Згідно до умов договору, погашення заборгованості мало здійснюватися щомісяця у сумі 159,22 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді (пункт 7.1 Договору). АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за договором виконав, видав відповідачу кредит шляхом видачі готівки через касу на строк з 17 липня 2007 року по 16 липня 2026 року включно, у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 12000 доларів США та 3000 доларів США(т.1 а.с.234-236). Згідно до наданого розрахунку заборгованості станом на 11 січня 2017 року, заборгованість за кредитом складає всього 10111,89 доларів США(курс НБУ на 11 січня 2017 року - 27,86 доларів США), у тому числі: - за тілом кредиту - 9683,44 доларів США(у тому числі поточна заборгованість - 9536,50 доларів США та прострочена заборгованість 146,94 доларів США); - за процентами - 395,32 США(у тому числі поточна заборгованість - 96,83 доларів США та проценти нараховані на прострочену заборгованість за кредитом - 298,49 доларів США); - прострочена заборгованість за комісією - 24 долари США; - заборгованість по пені - 9,13 доларів США(а.с.4-10, 42-52). На забезпечення виконання [PERSON] його зобов`язань за кредитним договором 17 липня 2007 року між АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] було укладено договір поруки №NKZWG104040061/1(а.с.15). Відповідач погашення кредиту у встановленому порядку та строки не здійснював, останній платіж був проведений 29 грудня 2016 року в розмірі 146,94 доларів США, з яких 3,72 долари США перенесено на рахунок обліку простроченої заборгованості(т.3 зворот а.с.193). На підтвердження протилежного матеріали справи не містять жодного доказу. Отже, в порушення умов договору, ст.625 ЦК України, [PERSON] зобов`язання за вказаним договором та законом належним чином не виконує. Звертаючись із даним позовом, Банк 30 січня 2017 року направляв на адресу відповідачів [PERSON] , [PERSON] повідомлення (письмову вимогу) із зазначенням невиконаних зобов`язань про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором №NKZWG104040061 від 17 липня 2007 року та за договором поруки №NKZWG104040061/1. Згідно з п.п.2,5,6 Договору поруки поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора, протягом п`яти календарних днів з моменту її отримання. Однак вимога Банку, яка була пред`явлена до [PERSON] , [PERSON] щодо виконання ними зобов`язань, була залишена останніми без задоволення. Як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості та [PERSON] вийшов на безперервне прострочення 24 вересня 2016 року(т.2 а.с.105). Судом встановлено, що АТ "ПРИВАТБАНК" шляхом направлення [PERSON] повідомлення за вих.№20.10.3.2/6-22855/7509 від 03 жовтня 2008 року повідомив про збільшення відсоткової ставки згідно кредитного договору №NKZWG104040061 від 17 липня 2007 року у розмірі 14,04 % на рік, з можливістю надати письмове повідомлення про незгоду із зміненими умовами кредитування та повним погашенням заборгованості за кредитним договором, а вразі його згоди це буде здійснено автоматично 23 листопада 2008 року(т.3 а.с.118), яке залишилось без відповіді зі сторони [PERSON] .. Відповідно до висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України за результатами проведення судової економічної експертизи у цивільній справі №479/191/17 від 09 вересня 2022 року підтверджується, зокрема: - розмір відсоткових ставок 12% річних з 17 липня 2007 року та 14,04 % річних з 24 листопада 2008 року відповідає п.п.6.4, 7.1 та 2.31 Кредитного договору №NKZWG104040061 від 17 липня 2007 року та наведений у повідомленні ПАТ КБ "Приватбанк" від 03 жовтня 2008 року №20.1.3.2/6-22855/7509; - документально підтверджується надання кредиту за Кредитним договором №NKZWG104040061 від 17 липня 2007 року всього в сумі 12693,12 доларів США. Розрахунково, станом 11 січня 2017 року, заборгованість за кредитом складає 9683,44 доларів США(у тому числі поточна заборгованість - 9536,50 доларів США та прострочена заборгованість 146,94 доларів США); заборгованість за відсотками складає 402,79 США(у тому числі поточна заборгованість - 102,12 доларів США, прострочена заборгованість - 300,67 доларів США). Суд бере до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості як належний доказ у справі, оскільки будь-яких доказів на його спростування відповідачами не надано. Згідно п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"). Враховуючи, що позивач просить стягнути суму заборгованості в іноземній валюті, тому заборгованість слід стягнути в іноземній валюті - 9683,44 доларів США. При цьому, слід зазначити, що згідно офіційного курсу встановленого Національним банком України на день ухвалення рішення, тобто на 06 червня 2023 року офіційний курс гривні до долара США становила за 1 долар США 36,56 гривень. Отже заборгованість в розмірі 9683,44 доларів США на день ухвалення рішення 06 червня 2023 року становить 354026,56 грн.. За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 17 липня 2007 року. Вирішуючи зустрічні позовні вимоги [PERSON] до ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" про визнання недійсним пункту кредитного договору та зобов`язання здійснити перерахунок, суд приходить до наступного. Згідно положень ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Крім того, статтею 203 вищезазначеного Кодексу встановлено, що на момент підписання договору Позичальник мав необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення було вільним і відповідало його внутрішній волі, правочин вчинявся у формі, встановленій законом. Відповідно положень ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до пункту 7.1 Кредитного договору Банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: видачі готівки через касу на строк з 17 липня 2007 року по 16 липня 2026 р. включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 14565,00 дол. США на наступні цілі: придбання двокімнатної\~квартири [ADDRESS] у розмірі 12 000,00 дол.США, а також у розмірі 2 565,00 дол. США на сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 кредитного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % (одна ціла нуль сотих %) на місять на суму залишку заборгованості за кредитом, а також сплатою винагороди за надання фінансовою інструменту у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту щомісяця у період сплати. Положеннями ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до п.3.7 договору, позичальник сплачує банку винагороду, в розмірі й строки, зазначені в п.7.1 даного договору. Якщо згідно п.7.1 даного договору передбачена щомісячна сплата винагороди, то вона встановлюється у фіксованому розмірі (зазначеному в п.7.1) від дня списання коштів з кредитного рахунку до дати повного погашення кредиту. При цьому, незалежно від кількості днів, що пройшло від дня закінчення останнього періоду сплати до остаточного погашення кредиту, винагорода сплачується у вищевказаному розмірі. Нарахування винагороди на прострочену заборгованість по кредитному договору не проводиться. Відповідно до п.6.2 цього договору, при невиконанні позичальником умов, передбачених п.2.2.11 договору, банк зобов`язаний здійснити додатковий моніторинг погашення кредиту по рахунку. При цьому позичальник сплачу банку винагороду, що дорівнює сумі залишку коштів між сплаченими позичальником на день здійснення моніторингу коштами і нарахованими банком на останній термін сплати. Сплата винагороди здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, винагорода сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом(ч.1\~ст.81 ЦПК України). Положеннями ч.6 ст.81\~ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Наряду з вказаним, суд вважає за необхідне зазначити, що представник банку вказував на пропущення [PERSON] строку позовної давності на звернення з зустрічним позовом до суду. На вимоги про визнання недійсним договору поширюється загальна позовна давність. При укладенні кредитного договору №NKZWG104040061 від 17 липня 2007 року сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов, у тому числі щодо суми кредиту, строку кредитування, порядку погашення заборгованості, сплати відсотків, винагород та комісій, а також порядок відсоткової ставки(п.2.3.1). Відповідно положень ст.257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За правилами\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно положень ч.3 ст.261\~ЦК України перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочину починається від дня, коли почалося його виконання. Відповідно до частини третьої статті 267\~ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові та застосовується тільки до обґрунтованих позовних вимог. У разі, коли суд дійде висновку, що заявлені позовні вимоги, є необґрунтованими, суд повинен відмовити у задоволенні такого позову саме з цієї підстави. Перебіг строку позовної давності за вимогою про застосування наслідків нікчемного правочину, в справах за позовом сторони такого договору, слід рахувати від дня, коли почалося його виконання, що відповідає висновкам Верховного Суду у постановах від 21 жовтня 2020 року у справі №509/3589/16-ц, від 20 травня 2020 року у справі №367/836/18, від 21 вересня 2022 року №638/16768/19. [PERSON] з 24 листопада 2008 року сплачував кошти на рахунок Приватбанку, що підтверджується даними виписок, які були відкриті для обліку операцій по кредитному договорі №NKZWG104040061 від 17 липня 2007 року. Отже, про наявність п.7.1 Кредитного договору в частині нарахування та необхідності сплати позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця у період сплати, [PERSON] знав з моменту підписання кредитного договору, а саме 17 липня 2007 року, а із зустрічним позовом звернувся 07 травня 2020 року. Відтак, позивач не довів, що він не знав і не міг знати про порушення його прав, оскільки він є стороною кредитного договору. При цьому, позивачем не надано доказів, які б вказували на переривання строку позовної давності, заяв про поновлення позовної давності суду й доказів існування поважних причин пропуску строку звернення до суду. Відповідно положень ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду в справі №6-2891цс16 від 08 листопада 2017 року. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відсутність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог. Відповідно положень ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем за первісним позовом при зверненні до суду було сплачено судовий збір, в розмірі 3947,94 грн., тому дані витрати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частках.

Outcome: approved