Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до Акціонерного товариства\~«Акцент банк» про визнання пунктів кредитного договору недійсними, мотивуючи позов тим, що в липні місяці 2021 року на телефон [PERSON] в особистий кабінет АТ «Акцент банк» надіслав картку за номером [NUMBER] щодо надання кредиту в сумі 100\~000,00 грн. Там же, в особистому кабінеті, банк запитував про те, чи надає позивач згоду на отримання кредиту і він надав. Ні про річну процентну ставку, а ні про наслідки прострочення заборгованості ніхто не повідомляв. Позивач рахував, що це збільшення кредитного ліміту і місячна процентна ставка буде складати приблизно 3-4%, як і за користування кредитом, який надавався раніше цим банком і який позивач повністю виплатив. Анкетні дані позивача, серія і номер паспорта та ідентифікаційний код відповідачу були добре відомі, у зв`язку з тим, що позивач раніше отримував кредит. До липня місяця, позивач не користувався цими коштами, оскільки не було необхідності. Коли ж 24.02.2022 року почалася агресія росії проти України, позивач вимушено виїхав з місця постійного проживання до м. Вінниці та почав тимчасово проживати за адресою: [ADDRESS] . Коли позивач\~звернувся до\~відділення банку\~у м.\~Вінниці,\~то йому\~надали копію\~його заяви\~про надання\~послуги «Швидка\~готівка» в\~паперовому вигляді,\~де зазначено\~про те,\~що [PERSON] підписав її в електронному вигляді цифровим підписом та погодився з умовами. Однак, позивач взагалі цифрового підпису не створював, а тому і не міг дану заяву підписати. Кошти на погашення кредиту в сумі майже 35\~000,00 грн. позивач уже виплатив і не відмовляється повернути решту,однак не на таких умовах, як зазначено у кредитному договорі. До того ж, коли позивач сплачував кошти по кредиту в листопаді 2022 року, то на екрані висвітилась цифра заборгованості уже 127\~900,32 грн. Оскільки, позивач не був ознайомлений з умовами заяви про надання послуги «швидка готівка», а саме кредиту, зокрема з п.6 щодо фіксованої процентної ставки - 75% на рік, яка є надто високою і для позивача просто не підйомною, а також з п.10 стосовно загальної суми повернення кредиту 388\~977,64 грн., п.12 стосовно наслідків прострочення заборгованості по кредиту пені, яка складає 0,07% від суми прострочення заборгованості по кредиту за кожен день розстрочки, що є обов`язковою умовою, то вважає, що саме ці пункти є недійсними. Просив суд, визнати недійсними п.6 кредитного договору від 01.02.2022 року № АВН0СТ155101643709236973 між [PERSON] та Акціонерним товариством «Акцент банк» щодо фіксованої процентної ставки 75% на рік, п.10стосовно загальної суми повернення кредиту 388977,64 грн., а також п.12 стосовно наслідків прострочення заборгованості по кредиту пені, яка складає 0,07% від суми прострочення заборгованості по кредиту за кожен день прострочки. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.03.2023 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу разом із копією позовної заяви з додатками було надіслано відповідачу АТ «Акцент банк». 13.04.2023\~року на\~адресу суду\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву АТ «Акцент банк», у якому вказано, що [PERSON] неодноразово брав кредити у банку: 1.Поточний рахунок з кредитним лімітом (кредитна картка). 2.РозстрочкаАВН0Р6191850224724 від 07.02.18. 3.Розстрочка АВН0Ї10223530136163 від 08.11.18. 4.Плати частинами АВН0СУ1613376191076 від 15.02.21. 5.Плати частинами АВН0СУ1615470053779 від 11.02.21. 6.Плати частинами АВН0СУ1640789908734 від 29.12.29. 7.Швидка готівка АВН0СТ155101643709236973 від 01.02.22. Позивач брав кредити і погашав їх, що говорить про обізнаність з умовами даних кредитів та їх повне розуміння. Позивач не лише користувався кредитною карткою, щоб говорити, що це перший кредит, він не розумів умов тощо, та і вказана відсоткова ставка в розмірі 6,25% на місяць (75% річних) не відрізняється в якихось астрономічних масштабах від відсоткової ставки близько 4% на місяць, як вказував позивач. Між сторонами було укладено кредитний договір АВН0СТ155101643709236973 в якому погоджено всі умови кредитування. Даний договір підписано боржником за допомогою електронного підпису. Між сторонами було погоджено відсоткову ставку, позивача не змушували укладати даний кредитний договір. Що стосується пені, то в договорі передбачено що пеня не може перевищувати 15% заборгованості за кредитом, що відповідає всім вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів» та ЗУ «Про споживче кредитування». Пеня в розмірі 15% від розміру заборгованості не є та не може бути несправедливою. Просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до АТ «Акцент банк». Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 01.02.2022 року між [PERSON] та АТ «Акцент банк» було підписано заяву про надання послуги «Швидка готівка» АВН0СТ155101643709236973 від01.02.2022 року (а.с.29). Даний договір підписано [PERSON] за допомогою електронного підпису (а.с.29). Відповідно до умов договору: вид кредиту: «Швидка готівка», строковий кредит, сума кредиту 100\~000,00 грн., строк кредиту 60 місяців з 01.02.2022 року по 31.01.2027 року включно, процентна ставка (фіксована) 75% на рік, розмір щомісячного платежу 6482,98 грн. (а.с.29). У пункті 12 договору вказано, що у випадку порушення клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн.) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ними не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачуться пеня, та не може бути більшою за 15 % суми простроченого платежу. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлений в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, дійшов висновку, що оспорюванні пункти договору про надання фінансового кредиту підписані позивачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи позивача. Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449 св 19); від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203 св 20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною.

Outcome: dismissed