Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним цивільним позовом, який представник підтримав у клопотанні про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що у період з 03.04.2020 по 14.12.2022 [PERSON] перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське НВО ІНЖИНІРИНГ» та був звільнений з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Відповідач останнім часом здійснював виплату заробітної плати несвоєчасно, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 45\~047,44 грн., яку, в порушення вимог ст.ст. 97, 116 КЗпП України, не було виплачено станом на час звернення до суду. Оскільки в день звільнення остаточного розрахунку з [PERSON] проведено не було, наявні підстави для стягнення з підприємства середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Порушення роботодавцем зобов`язання щодо строків виплати заробітної плати жодним чином не пов`язано зі збройною агресією російської федерації, оскільки Сумська міська територіальна громада перебувала в зоні ведення активних бойових дій виключно у період з 24.02.2022 по 03.04.2023. Тому позивач просить стягнути з відповідача на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 45\~047,44 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, виходячи з розміру середньоденної заробітної плати 482,19\~грн. Ухвалою суду від 15.05.2023 відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник АТ «Сумське НВО ІНЖИНІРИНГ», повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не сповістив, відзиву на позовну заяву чи будь-яких інших пояснень з приводу заявлених вимог не надав, що не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] з 03.04.2020 по 14.12.2022 перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ІНЖИНІРИНГ», а саме працював на посаді електрозварювальника ручного зварювання 6-го розряду в котельно-зварювальному цеху №\~4, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7). Наказом АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ІНЖИНІРИНГ» №\~2994/ВК від 14.12.2022 [PERSON] було звільнено із займаної посади за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с.7). При звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, яка, станом на кінець грудня 2022 року, становила 45\~047,44 грн. 74 коп., що підтверджується розрахунковим листом Товариства по цеху №\~4 за грудень 2022 року (а.с.8). Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України. Згідно з положеннями ст.ст. 22, 94, 97 КЗпП України, ст.ст. 1, 21, 24 ЗУ «Про оплату праці», на власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу покладений обов`язок виплачувати працівнику заробітну плату. За правилом ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Заборгованість із заробітної плати позивачу виплачена не була. Будь-яких доводів та аргументів на спростування вищевказаних обставин, альтернативної довідки про розмір заборгованості перед працівником або документу, що підтверджує проведення повного розрахунку, відповідачем надано не було. Зважаючи на встановлені судовим розглядом обставини справи та доведений факт порушення роботодавцем визначених законодавством строків оплати праці, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму невиплаченої заробітної плати, станом на кінець грудня 2022 року, в розмірі 45\~047 грн. 44 коп. За змістом ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 20 постанови «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~про оплату\~праці» №\~13 від 24.12.1999, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.\~117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Указом Президента України №\~64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому термін дії воєнного стану в Україні було продовжено, він триває станом на час розгляду справи Листом від 28.02.2022 №\~2021/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України засвідчила військову агресію Російської Федерації проти України як форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). Разом з тим, відповідно до п. 2.8 Переліку території, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російської Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року №\~309, Сумська міська територіальна громада відноситься до територій, де велися активні бойові дії у період з 24.02.2022 по 03.04.2022. Жодних відомостей, котрі свідчать про існування обставин, які стали підставою для порушення строків виплати заробітної плати, в тому числі внаслідок ведення бойових дій, представником відповідача суду надано не було. Постановою Кабінету Міністрів України №\~100 від 08.02.1995 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, який застосовується у випадках, крім іншого, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи з середньої заробітної плати Відповідно до абз. 3 п. 2 Розділу ІІ Порядку, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п. 8 Розділу IV Порядку, середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Оскільки [PERSON] був звільнений 14.12.2022, то для обчислення розміру середньоденної заробітної плати слід брати заробітну плату та кількість відпрацьованих робочих днів за жовтень і листопад 2022 року відповідно. З розрахунку, який міститься у позовній заяві, вбачається, що розмір середньоденної заробітної плати позивача становив 482,19 грн. Даний розрахунок здійснено з дотриманням вимог Порядку №\~100 від 08.02.1995, будь-яких аргументів на його спростування відповідачем представлено не було. Таким чиним, оскільки [PERSON] був звільнений з роботи 14.12.2022, проте станом на час розгляду справи належні йому від підприємства суми виплачені не були, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь період затримки з 15.12.2022 по 08.06.2023, що становить 126 робочих днів, у розмірі 60\~755,94 грн. (виходячи з розрахунку: 126 р.д. х 482,19 грн. = 60\~755,94 грн.). Разом з тим, суд приймає до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові по справі №\~761/9584/15-ц від 26.06.2019, де зазначено про можливість зменшення судом розміру відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України, з урахуванням принципів справедливості та співмірності. Так, Закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку наступає передбачена статтею 117\~КЗпП України відповідальність. Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя. В той же час, встановлений статтею 117\~КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав (не допускаючи дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах), і інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. З огляду на викладене, беручи до уваги майновий стан сторін по справі та розмір невиплаченої позивачу у визначені трудовим законодавством строки заборгованості із заробітної плати, оскільки позивач звернувся до суду за захистом порушених прав майже більш як через п`ять місяців після звільнення, з урахуванням принципів розумності, пропорційності та справедливості, суд вважає доцільним зменшити розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з АТ «Сумське НВО ІНЖИНІРИНГ» на користь [PERSON] , до 25\~000,00 грн., з послідуючим утриманням податків, зборів та обов`язкових платежів, що, на переконання суду, буде справедливою сатисфакцією за порушення трудових прав. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн., оскільки позивача було звільнено від його сплати.

Outcome: partial