Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-15 00:00:00

В жовтні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом [PERSON] , за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради про примусове відібрання дитини. Вимоги позову мотивовано тим, що позивач з 05 вересня 2014 перебувала у шлюбі з відповідачем, який рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 червня 2019 року було розірвано (справі №369/6461/19). Під час шлюбу у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, дитина залишилася проживати з матір`ю в місті Києві за адресою: [ADDRESS] . Батько приймав участь у вихованні дитини, графік встановлювався за взаємною згодою обох батьків, мати не чинила перешкод у здійсненні батьківських прав. 20 лютого 2022 року батько дитини, за попередніми домовленостями з матір`ю, що було пов`язано з загрозою війни в Україні, забрав дитину з Києва до Вінниці з метою забезпечення безпеки. Після 24 лютого 2022 року разом з бабусею [PERSON] дитину було вивезено за кордон, згодом вони повернулися назад в Україну, до м. Вінниці. Мати проти виїзду сина за кордон разом з бабусею, яка є вчителькою англійської мови, не заперечувала, оскільки знання мови бабусею дозволяло забезпечити сину належні умови і убезпечити сина від війни. Для виїзду сина за кордон мати надала кошти у розмірі 1500 дол. США., згодом також приймала участь в утриманні сина, шляхом перерахування коштів. До кінця червня 2022 між позивачем та відповідачем була злагода і вони досягали порозуміння, щодо виховання та спілкування з сином. Однак, з початку липня 2022 відповідач та його родина перешкоджають позивачу у спілкуванні з сином та перешкоджають спробам матері вивезти сина в безпечне місце. Мати посилила свою наполегливість у питанні вивозу дитини у безпечне місце, в т.ч. за кордон, після вибухів у Вінниці, 14 липня 2022 року. Батько заперечує проти побачень дитини з матір`ю, всіляко чинить перешкоди у їх спілкуванні. За цей час свого сина позивач бачила кілька разів по 15-20 хвилин, під наглядом колишнього чоловіка або його співмешканки чи мами. Кожне побачення закінчувалося викликом працівників поліції через 102, оскільки її виганяли від дитини, так як побачення відбувалися у домі батька. Взяти дитину на прогулянку, повести до лікаря або іншим чином провести з сином час позивач повністю обмежена. В телефонному режимі син повідомив матері, що часто хворіє, однак батько інформації про стан здоров`я дитини не надає. Крім того, при черговій зустрічі матері з сином 11 серпня 2022 року відповідач наніс тілесні ушкодження і матері, і дитині. Постановою Вінницького апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 127/21354/22 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно його колишньої дружини [PERSON] в присутності їхнього малолітнього сина та притягнуто до адміністративної відповідальності. Крім того, позивач в ході підготовчого судового засідання письмово заявою доповнила підстави позову (а.с. 100, 101). Позов було подано з підстав вчинення відповідачем відносно позивача в присутності дитини домашнього насильства. При цьому Вінницьким міським судом Вінницької області слухався позов про визначення місця проживання дитини. 23 березня 2023 року постановлено рішення у справі №127/18757/22, яким задоволено первісний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Служба у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини та визначено місце проживання дитини сторін разом із матір`ю. Вищевказане судове рішення по справі № 127/18575/22 набуло законної сили 25 квітня 2023 року. Станом на дату подачі даної заяви батько дитини добровільно сина матері не віддає, що підтверджується відомостями з поліції від 15 травня 2023 року. А саме, 05.05.2023 позивач прибула за відомим їй місцем проживання та реєстрації відповідача ( [ADDRESS] ) для того, щоб забрати їх сина [PERSON] та їхати з ним до Києва, як то визначено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 березня 2023 року. Однак, за вищевказаною адресою не було ні відповідача, ні дитини. На телефонні дзвінки [PERSON] не відповідав. Наведене свідчить про ухилення відповідача від виконання рішення суду, яким визначено місце проживання дитини з позивачем. З підстав наведених вище, позивач звернулась до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 01 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с. 22). За клопотанням відповідача ухвалою суду від 22 лютого 2023 року зупинено провадження у даній цивільній справі до набрання законної сили рішення, ухваленого за результатами розгляду цивільної справи № 127/18575/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини (а.с. 74, 75). Ухвалою суду від 09 травня 2023 року поновлено провадження в справі (а.с. 88). Ухвалою суду від 01 червня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 135). Позивач до судового засідання не з`явилась. На адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача. Вимоги позову із доповненими підставами підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовільнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Представник служби у справах дітей Вінницької міської ради до судового засідання не з`явився, в ході розгляду справи надавши суду заяву про розгляд справи у відсутність представника та підтримує висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради від 13 грудня 2022 року № 01/00/011/167806. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] з 05 вересня 2014 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі від 19 червня 2019 року було розірвано (а.с. 9). Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Відповідно до довідки ГО «ЛОГОКЛУБ» від 28.07.2022 року, [PERSON] відвідував заняття з логопедом з травня 2020 по вересень 2020. Вартість занять становила 2000 грн. на місяць. Заняття оплачувала мама дитини, [PERSON] . Приводила і забирала із занять мама [PERSON] . Довідкою від 26.07.2022 року вбачається, що 01.09.2020 року з [PERSON] було укладено договір оферти, на підставі якого її син [PERSON] відвідував STEM школуInventor з 01.09.2020 року по 09.03.2021 року. Оплата проводилася вчасно. За цей час було сплачено 3680,00 грн. З довідки ГО «Всеукраїнський сімейний Альянс» від 28.07.2022 року [PERSON] у період з 04.03.2019 року по березень 2021 року відвідував гуртки та міні садочок. [PERSON] відвідував заняття та міні садочок. Домініка зареєструвала мати [PERSON] , приводили та оплачували мама і тато. Відповідно до табелю відвідування ГО «Всеукраїнський сімейний альянс», [PERSON] відвідував міні-дитячий садочок з березня 2021 по жовтень 2021 року. З 29.12.2021 року [PERSON] відвідував дитячий садочок «Мася», що підтверджується: довідкою про відвідування дитячого садочка; заявою на отримання послуг від 29.12.2021 року; договором про надання послуг від 29.12.2021 року; квитанціями про батьківську плату в ДНЗ «Мася» з грудня 2021 року по червень 2022 року (платежі за лютий - червень здійснені авансом на початку лютого, з метою резервування місця за дитиною). Відповідно до довідки від 18.02.2022 року № б/н [PERSON] , дійсно відвідує приватний дитячий садочок «Мася» з 29.12.2021 року. За результатами вивчення життєвих обставин сім`ї, в період навчання з 29.12.2021 року по сьогоднішній день [PERSON] , батько [PERSON] , не реалізував його права та обов`язки щодо освіти та розвитку дитини, визначених у ст. 55 ЗУ «Про освіту». В повній мірі свої права та обов`язки щодо розвитку дитини в сім`ї, як особистості реалізує лише мати [PERSON] . На підтвердження проживання дитини з матір`ю у м. Києві є довідка від сімейного лікаря від 15.11.2021 року про стан здоров`я дитини та довідки медичного центру «АМЕДА» про звернення за консультацією до педіатра 16.11.2021 року та 22.11.2021 року, результати лабораторних досліджень медичної лабораторії Діла від 11.12.2021 року. На день народження [PERSON] мати [INFO] замовляла святкування в закладі «PAPASHON», який розташований у м. Києві, що підтверджується роздруківкою замовлення № 020151. Згідно акту від 08.08.2022 року обстеження умов проживання, затвердженого службою у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, комісією здійснено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та встановлено, що житло розміщене на 5 поверсі 13-ти поверхового будинку, складається з 3-х кімнат, загальна площа 89 м.кв. Умови проживання добрі, необхідні меблі та побутова техніка є в наявності. В квартирі прибрано. Дитині виділено місце в кімнаті з мамою. Для дитини в наявності окреме спальне ліжко, сезонний одяг, іграшки. Забезпечено відвідування приватного дитячого садочку МАСЯ. Разом з цим встановлено, що за цією адресою проживають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Стосунки, традиції в сім`ї добрі, мама прикладає зусиль для повернення дитини додому, яка наразі проживає з батьком у м. Вінниця. За результатом обстеження комісією вирішено, що за вказаною адресою створені належні умови для розвитку та навчання дитини. Позивач має позитивну характеристику за місцем проживання, шкідливих звичок не має, не перебуває на диспансерному обліку КНП КМНКЛ «Соціотерапія», за медичною допомогою до лікаря-нарколога не зверталася, та на обліку в КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка» лікаря-психіатра не перебуває та за допомогою не зверталася. Позивач до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувалась, на превентивних обліках органів поліції не перебуває. Позивач [PERSON] є суб`єктом господарської діяльності (ФОП) та інструктором з ТЕТА-ХЕЛІНГУ (психологічний метод роботи з підсвідомістю), має стабільний дохід, що підтверджується відповідними сертифікатами та випискою ФОП. Відповідач [PERSON] є фізичною особою-підприємцем з 15.02.2023 року, а тому суд критично оцінює його пояснення щодо доходу розмірі 80-100 тисяч гривень щомісячно. Відповідач [PERSON] згідно довідки Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради від 14.09.2022 року № 074/06/2-1651 станом на 12.09.2022 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки мікрорайону «Покровська» від 19.10.2022 року № 136, наданої [PERSON] , яка видана на підставі акту обстеження фактичного проживання від 19.10.2022 року № 2 про те, що в кв. [ADDRESS] фактично проживає [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з нею проживав з червня 2019 року по січень 2020 року її син [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки мікрорайону «Покровська» від 19.10.2022 року № 135, наданої відповідачем [PERSON] , яка видана на підставі акту обстеження фактичного проживання від 19.10.2022 року № 135 про те, що в кв. [ADDRESS] фактично проживає [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з нею проживав з грудня 2020 року по листопад 2021 року її син [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки КЗ «Заклад дошкільної освіти № 37 Вінницької міської ради» № 05-01-16/05 від 17.08.2022 року [PERSON] , [INFO] відвідує даний заклад санаторного типу з 28.10.2021 року по теперішній час. Мати [PERSON] не бере участі у вихованні, не цікавиться розвитком дитини в садочку. Батько [PERSON] приймає активну участь у вихованні дитини, відповідально ставиться до батьківських обов`язків, створює належні умови для розвитку дитини. Водночас згідно довідки цього ж закладу № 05-01-16/06 від 04.10.2022 року [PERSON] відвідував заклад з 22.02.2022 р. по 24.02.2022 р. Як вбачається із постанови про закриття кримінального провадження від 09.09.2022 року, 11.08.2022 року до Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області із заявою звернулася [PERSON] , про те, що близько 20:15 год. 11.08.2022 року, особа на ім`я [PERSON] спричинив їй тілесні ушкодження перебуваючи за адресою: [ADDRESS] . Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12022025010000428 від 12.08.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито у зв`язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 26.09.2022 року (справа № 127/21354/22) закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення в зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Постановою Вінницького апеляційного суду від 19.10.2022 року апеляційну скаргу представника [PERSON] адвоката Калачик Наталії Михайлівни задоволено частково. Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2022 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким визнати [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Вирішено питання про судові витрати. Відповідно до висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 13.12.2022 року № 01/00/011/167803, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за доцільне визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Наведене вище встановлено 23 березня 2023 року Вінницьким міським судом Вінницької області під час ухвалення рішення у справі № 127/18575/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини, яке набуло законної лиси 25 квітня 2023 року (а.с. 83) (копія судового рішення отримана судом з Єдиного державного реєстр судових рішень в порядку повного доступу). Відповідно до даного рішення суду визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до висновку виконавчого комітету Вінницької міської ради від 13 грудня 2022 року № 01/00/011/167806, орган опіки та піклування Вінницької міської ради вважає за не доцільне примусове відібрання малолітньої дитини [PERSON] , оскільки згідно висновку, який був наданий суду в рамках розгляду цивільної справи 127/18575/22, виконавчий комітет ВМР вважав за доцільне визначення місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Судом також встановлено, що відповідачем рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 березня 2023 року (справа № 127/18575/22) не виконується, у зв`язку із чим 05 травня 2023 року позивач зверталась до Вінницького РУП ГУНП У Вінницькі області із відповідною заявою (а.с. 103). Із відповіді Вінницького РУП ГУНП У Вінницькі області від 15 травня 2023 року вбачається, що на даний час проводиться опитування родичів та сусідів [PERSON] . По закінченню проведеної перевірки та про її результати Є. Києвську буде повідомлено у визначені законом строки (а.с. 102). Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини першої, п`ятої статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України "Про охорону дитинства"). У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі необхідно брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). Частиною першою статті 162 СК України передбачено, що якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам. Частиною першою статті 170 СК України встановлено, що суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Відповідно до ч. 3 ст.170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України"). У постанові Верхового Суду від 03 травня 2018 року у справі №350/1258/17 зазначено наступне: вирішуючи даний спір, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що небажання відповідача добровільно виконати судові рішення щодо визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю, відсутність законодавчого врегулювання примусового виконання рішення суду в цій частині, є підставою для захисту прав позивача в порядку, визначеному статтею 162 СК України і такий спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам статей 15, 16 ЦК України. Вказаний висновок підтриманий і у поставі Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі №650/1631/19. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність відібрання малолітнього сина від [PERSON] , та вважає, що повернення дитини матері насамперед відповідатиме інтересам дитини, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Судові витрати у справі складаються із сплаченого судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. (а.с. 5) та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10\~000 грн. та у зв`язку із задоволенням вимог позовної заяви, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved