Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що протягом останніх кількох років вона та її діти потарпають від насильства зі сторони [PERSON] . Поведінка колишнього чоловіка негативно впливає на її здоров`я та працездатність, а також їх дітей. Після скандалів, сварок, образ та погроз зі сторони [PERSON] , вона та її діти не можуть належним чином виконувати свої професійні обов`язки, оскільки [PERSON] не контролює свої дії (вчинки) і вони вимушені жити під тиском та страхом завдання шкоди їхньому здоров`ю та майну. [PERSON] неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, проте, це не дало жодного результату. [PERSON] не змінив своєї поведінки. З ним проводились профілактичні бесіди щодо недопущення будь-яких порушень але в подальшому до адміністративної відповідальності його не притягували, однак це свідчить про систематичність вчинення насильства в сім`ї. 31.05.2023 [PERSON] намагався потрапити в належне їй на праві особистої приватної власності приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . При цьому його дії супроводжувалися вчиненням дій, що кваліфікуються як домашнє насильство в сім`ї відносно заявниці та її дітей (ображав нецензурними словами, висловлювався щодо завдання шкоди нашому здоров`ю та майну). В зв`язку з цим, в цей же день нею була подана заява до Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області. 01.06.2023 [PERSON] вчинив хуліганські дії в належному їй на праві особистої приватної власності приміщенні магазину з продажу квітів « [INFO] », який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Під час вчинення своїх неправомірних дій був присутній її син- [PERSON] . З огляду на викладене у заяві, [PERSON] просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: - заборонити [PERSON] наближатись ближче ніж на 100 м. до місця фактичного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] наближатись ближче ніж на 100 м. до місця частого відвідування [PERSON] магазину з продажу квітів за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] і якщо остання за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею; - заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати через інші засоб зв`язку особисто і через третіх осіб. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених у заяві. Заінтересована особа [PERSON] та його представник адвокат Лалаян В.М. в судовому засіданні заперечували проти застосування обмежувального припису з підстав викладених в письмових запереченнях. Суд, заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Богунського районного м. Житомира від 13.05.2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до листа Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області від 30.06.2022 року №4680/201/2022 звернення [PERSON] від 24.05.2022 року, 02.06.2022 року та 03.06.2022 року про повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень та інші події були перевірені, та результатами перевірки з [PERSON] проведено профілактичну бесіду. Відповідно до листа Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області на звернення від 22.04.2023 року встановлено відсутність ознак кримінального правопорушення, тому підстав для внесення інформації до ЄРДР немає. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 11.05.2018 р. серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] зареєстрованого шлюб, актовий запис № 664. Відповідно до випски з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за адресою [ADDRESS] знаходиться ГО "Клуб любителів котів " СВІТ-БІСТ", керівником якої є [PERSON] . Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, врегульовано Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Частиною другою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 цього Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України передбачено, що в заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. До своєї заяви [PERSON] додала копії заяв про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, а також листи Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, зі змісту яких вбачається, що заявник неодноразово зверталась до правоохоронних органів з приводу вчинення дій [PERSON] . Разом з тим судом звернуто увагу на відсутність у матеріалах справи доказів вжиття правоохоронними органами відповідних заходів, винесення певних процесуальних рішень, на підставі яких можна було б дійти беззаперечних висновків про факти вчинення [PERSON] насильства відносно [PERSON] , їх системність та наявність ризиків продовження у майбутньому домашнього насильства. Виходячи з аналізу зазначених норм закону, а також встановивши, що [PERSON] не довела фактів вчинення [PERSON] по відношенню до неї домашнього насильства, оскільки самі по собі факти її звернень до органів поліції з приводу конфлікту з колишнім чоловіком, за відсутності інших доказів, не підтверджують факту вчинення ним домашнього насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд не вбачає достатніх та обґрунтованих підстав для задоволення заяви про видачу обмежувального припису. Подібні висновки щодо застосування відповідних норм права викладені в постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року в справі № 756/2072/18, від 04 грудня 2019 року в справі № 607/10122/19, від 28 квітня 2020 року в справі № 754/11171/19 та від 01 листопада 2021 року у справі № 404/2276/21. На підставі вищевикладеного, згідно до вимог до ст. ст. 4, 13, 76-81, 258-265,\~293, 350-5, 350-6 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed