Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

30 червня 2022 року позивач звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , третя особа: Управління-служба у справах дітей Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав та встановлення піклування. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) приходиться позивачу донькою. [INFO] між [PERSON] 1987 року народження, (прізвище після шлюбу - [PERSON] ) та [PERSON] , 1984 року народження було укладено шлюб. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було припинено за Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2009 року. На початку 2009 року [PERSON] познайомилась зі [PERSON] , і коли Діані було приблизно 10 місяців вони стали проживати разом однією сім`єю. 17 липня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. [PERSON] зі своєю сім`єю проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з позивачем. [PERSON] фактично замінив [PERSON] батька, оскільки вона знає його майже з народження та виховувалась ним. Відповідач майже відразу після народження [PERSON] покинув сім`ю і став проживати окремо. Після того він не цікавився життям своєї дитини, не піклувався про неї, матеріально не допомагав, інколи нечасто приїздив для того, щоб погратися з донькою. Вже більше 8 (восьми) років Відповідач взагалі не піклується Про дитину не цікавиться, ніякої участі в житті, у вихованні і утриманні дитини, у розвитку її здібностей не приймає, не бере й участі в освіті. Дитину ні вдома, ні в закладах освіти не відвідував та не відвідує, з нею не спілкується, життям доньки взагалі не цікавиться. Тобто Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Матеріальної участі в утриманні доньки він також не приймає. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті вихованням [PERSON] займаються позивач та [PERSON] . Враховуючи викладене позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , встановити піклування над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] та призначити її піклувальником [PERSON] . Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 січня 2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито в порядку загального позовного провадження. 07 березня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. Згідно відзиву, відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначив, що він в силу своїх можливостей піклувався про дитину. Колишня дружина чинила йому перепони у спілкуванні та він звертався за захистом своїх прав до суду. 11 січня 2014 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська було винесено рішення по справі № 200/3920/13-ц, яким визначено [PERSON] години спілкування з донькою [PERSON] наступним чином: кожен четвер з 17:00 до 20:00 год. в присутності матері та кожну суботу з з 09:00 до 12:00 год. за відсутності матері. В силу своїх фінансових можливостей він також надавав матеріальну допомогу дитині. Відповідач любить свою дитину, бажає приймати участь у її вихованні, а тому відсутня об`єктивна необхідність в позбавленні його батьківських прав. 22 березня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, складена представником позивача адвокатом Зоц А.О.. Представник позивача зазначила, що посилання відповідача у відзиві про надання матеріальної допомоги на утримання дитини є такими, що не заслуговують на увагу. Така допомога в мінімальному розмірі надавалась у 2012 -2014 роках. В подальшому відповідач жодної матеріальної допомоги не надавав. Також безпідставні твердження відповідача щодо перешкоджання йому у спілкуванні з дитиною. 06 квітня 2023 року до суду надійшов висновок Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 01 травня 2023 року до суду надійшло подання Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради № 4/3-95 від 27.04.2023 р. щодо призначення піклувальника над дитиною [PERSON] . У судовому засіданні представник позивача адвокат Зоц А.О. позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Пояснила, що позивач мала доньку, яка була в шлюбі з відповідачем. У вказаному шлюбі в них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . С першого року життя, донька позивача вже мешкала з іншим чоловіком. Проживали вони за адресою Позивача. В квітні 2022 року донька Позивача померла та дитина залишилась проживати з вітчимом та позивачем. Відповідач не цікавився життям дитини, фактично ухилився від виконання батьківських обов`язків, матеріальної допомоги не надає. Позивач у судовому засіданні зазначила, що вона є бабусею [PERSON] , [INFO] . Відповідач не піклується за дитиною, лише декілька разів відвідував її. Після смерті матері, оскільки відповідач не вживає заходів щодо батьківського піклування, фактично всі ці дії вимушена робити вона та вітчим дитини. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що після народження дитини він розлучився з її матір`ю. Гроші на дитину він не передавав, але купляв необхідні речі. З 2012 по 2014 роки сплачував офіційно 500-700 грн. на утримання дитини. В подальшому кошти почали повертатись йому у зв`язку з відмовою отримання. При цьому мати дитини перешкоджала йому у спілкуванні. З 2014 року не бачився з дитиною. У 2021 він побачився з донькою, але виявив, що вона зовсім незнайома людина. Але, оскільки вона все ж таки його рідна донька, Відповідач заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Представник третьої особи - Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, в матеріалах справи наявна заява щодо розгляду справи за його відсутністю. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні пояснив, що він з першого року народження [PERSON] мешкав з нею та її матір`ю як одна родина. Відповідач з 2013 року взагалі не відвідував дитину, не піклувався про неї, допомогу не надавав. У 2021 році відповідач намагався поспілкуватись з дитиною, однак [PERSON] сам відмовилась від цього. Свідок [PERSON] , допитана в судовому засіданні пояснила, що знає родину Позивача та була подругою матері [PERSON] . З 10 місяців життя [PERSON] мешкала з вітчимом [PERSON] , який і був фактично її батьком. Відповідач не проявляв інтерес до дитини. Допитана в судовому засіданні неповнолітня [PERSON] пояснила, що Відповідач для неї чужа людина. Вона сприймає батьком [PERSON] , з яким мешкає все своє життя. Відповідача вона бачила декілька разів та жодної турботи чи піклування він до неї не проявляв. Позовні вимоги підтримала. Вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) приходиться [PERSON] (надалі за текстом - Позивач), донькою, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №534. 27 жовтня 2007 року між [PERSON] 1987 року народження, (прізвище після шлюбу - [PERSON] ) та [PERSON] 1984 року народження, було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №1158. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 613. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було припинено за Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 листопада 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 546. 17 липня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 373. [PERSON] зі своєю сім`єю проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з Позивачем, що підтверджується Довідкою № 662 про склад сім`ї. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 797. У відповідності до висновку № 4/3-74 виданого 06.04.2023 року, орган опіки та піклування адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав батька [PERSON] , [INFO] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Підставою для винесення даного висновку є той факт, що [PERSON] протягом 9 років не бачив дитину, не спілкувався з нею, не приймав участі у вихованні. При прийнятті рішення по справі судом береться до уваги, положення, що містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема,\~\~п. 2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. В постановах від 17 червня 2021 року у справі №466/9380/17 (провадження №61-2175св20), від 26 січня 2022 року у справі №203/3505/19 (провадження №61-14351св21) Верховний Суд, зокрема зазначив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Судом встановлено в судовому засіданні, та не заперечувалось відповідачем, що у сторін були складні відносини, та він не займався вихованням дитини, хоча періодично і бачився з нею. Разом з тим, також встановлено, що з 2014 року по теперішній час відповідач взагалі не спілкується з дитиною, не приймає участі у її вихованні, не допомагає матеріально. Суд переконаний, що вказана бездіяльність відповідачем вчинена свідомо з урахуванням того факту, що фактично дитина з самого народження живе в родині з вітчимом, який і займався її вихованням та забезпеченням. Враховуючи, що батько та донька мешкають в одному місті, одинична спроба поспілкуватись у 2021 році з боку відповідача за майже 8 років, тільки підтверджує даний факт. Таке тривале й повне відокремлення від своєї дитини, зокрема враховуючи вік дитини на момент припинення контакту, могло призвести до повного припинення зв`язку між ним та дитиною. При цьому\~посилання Відповідача\~про\~вчинення позивачем\~перешкод у\~спілкуванні з\~дитиною є\~безпідставними та\~жодним чином\~не підтверджені.\~Відповідач дійсно отримував рішення суду про встановлення днів спілкування у 2014 році, проте, як зазначив сам відповідач у судовому засіданні в подальшому він вирішив не спілкуватись з дитиною. Також суд критично ставиться до посилань Відповідача про надання матеріальної допомоги дитині, оскільки згідно наданих платіжних доручень, така допомога надавалась лише у 2012-2014 роках. Вказані обставини сторони не заперечували під час судового розгляду. За таких обставин, суд приходить до переконання, що тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини, є наслідком свідомої поведінки відповідача та підставою для позбавлення його батьківських прав. При цьому розглядаючи питання щодо можливості виправлення батька з урахуванням його позиції під час розгляду справи, суд враховує наступне. У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Той факт, що [PERSON] фактично з початку народження по теперішній час мешкає разом з вітчимом [PERSON] , бабусею [PERSON] , вказує на створення стійкого родинного середовища, в якому дитина відчуває себе повноцінною частиною. При цьому, відсутність з 2014 року в житті дитину у будь-якому вигляді чи прояві біологічного батька, вже сформувало як психологічне так і фізичне сприйняття у виді батька саме [PERSON] , про що дитина і повідомила в судовому засіданні. Порушення такої усталеної картини життя на даний момент може завдати значну шкоду дитині. При цьому суд звертає увагу, що лише факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав не свідчить про інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку на краще, а позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу права спілкуватися з дитиною, бачитися з нею, звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Вказана позиція відповідає практиці Верховного суду, зокрема викладеній у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 (провадження № 61-10531св21). Аналогічні висновки містяться і в Рішенні Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) «ILYA LYAPIN v. Russia» від 30 червня 2020 року. Так, суд зазначив, що позбавлення особи її / його батьківських прав є особливо кардинальним заходом, який позбавляє батька / матір сімейного життя з дитиною, та не відповідає меті їх возз`єднання. З другого боку, наявність сімейних зв`язків між подружжям та дитиною, про які вони дійсно піклуються, мають бути захищені відповідно Конвенції. Крім цього, якщо з моменту проживання дитини з одним із батьків пройшов значний період часу, інтереси дитини в такому разі можуть превалювати над інтересом того з батьків, який бажає відновити сімейні відносини зі своєю дитиною. За таких обставин, враховуючи перш за все інтереси дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Управління-служба у справах дітей Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, згідно положень ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» та ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» дітьми, позбавленими батьківського піклування визнаються діти, зокрема, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 243 СК України та ч. 1 ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦК України, суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Згідно ч. 1 ст. 244 СК України, опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 63 ЦК України піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена піклувальником лише за її письмовою заявою. Піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки піклувальника. Позивач є бабусею [PERSON] , з часу її народження вона разом з матір`ю та вітчимом проживає з нею. Позивач займається вихованням дитини, утриманням та створенням для неї всіх належних умови для нормального розвитку та виховання, піклується про стан здоров`я дівчинки, сприяє її інтелектуальному розвитку та навчанню. Позивач відповідає критеріям, встановленим СК України для піклувальника. Згідно подання Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради № 4/3-95 від 27.04.2023 р. є доцільним призначити піклувальника над дитиною [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Оскільки встановлення піклування над [PERSON] необхідне для захисту її законних прав та інтересів, суд вважає за необхідне та доцільне встановити піклування над останньою та призначити [PERSON] її піклувальником. Отже, вказані позовні вимоги також підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1984,80 грн.

Outcome: approved