Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»\~звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування зазначивши наступне. 01.04.2014 відповідач [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 01.04.2014. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку складає між відповідачем та позивачем договір про надання банківських послуг (далі за текстом Договір), про що свідчить підпис відповідача у заяві. Банком на підставі вищезазначеного договору надання банківських послуг відкрито відповідачеві картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що визначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, надано відповідачеві у користування кредитну картку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою позивача. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлено Договором. Проте, в порушення умов Договору, відповідач в процесі користування кредитним рахунком не надала своєчасно позивачеві грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за Договором, а також підтверджується випискою по рахунку. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 36913,12 грн., з яких 31271,33 грн. заборгованість за кредитом, 5641,88 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. У зв`язку з зазначеним, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 01.04.2014 у розмірі 36913,21 грн. станом на 28.02.2023, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 31271,33 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 5641,88 грн. Ухвалою судді від 20.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Ухвалу суду про відкриття провадження в справі та копію позову з додатками отримано відповідачем 05.04.2023 під час ознайомлення з матеріалами справи. 12.04.2023 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що відповідач позов не визнає, посилаючись на те, що жодного кредитного договору 01.04.2014 сторони не укладали. Отримані відповідачем від позивача кошти не є кредитом, а є безпідставно отриманим майном. З огляду на те, що позивачем не доведено укладення сторонами кредитного договору, заборгованість за яким він просить стягнути з відповідача, а з позовом про стягнення безпідставно набутого відповідачем майна АТ КБ «ПриватБанк» до суду не звертався, позовна заява не підлягає задоволенню в повному обсязі. 11.05.2023 представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якому останній відхилив заперечення відповідача проти позову, як такі, що спростовуються доданими позивачем до позовної заяви доказами. Зокрема, на підтвердження факту ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг позивач надав суду копію підписаної відповідачем анкети-заяви, заповненої зі слів відповідача та підписаної нею. Підписавши заяву-анкету позивач та відповідач зобов`язалися виконувати Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку. Отже, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами, що розміщені на офіційному сайті позивача, складають договір про надання банківських послуг. Крім того, до позову АТ КБ «ПриватБанк» додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», з якого вбачається, що відповідачеві встановлено поточну процентну ставку у розмір 2,3% (27,6% на рік), визначено розмір комісій та штрафів. Отже, сторонами 1при укладені кредитного договору були оговорені всі його істотні умови. 15.05.2023 представником відповідача подано до суду письмові пояснення, в яких представник відповідача зазначив, що матеріали прави не містять анкети-заяви б/н від 01.04.2014, натомість позивачем додано до позовної заяви анкету-заяву б/н від 29.04.2013, що свідчить про те, що договір про надання банківських послуг між позивачем та відповідачем [PERSON] 01.04.2014 не укладався. З огляду на зазначене, представник позивача просив суд відмовити в задоволені позову. В судове засідання представник позивача не з`явився. Разом з позовною заявою подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представників позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився. У відзиві на позовну заяву просив суд справу розглядати за його відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Звертаючись з позовними вимогами АТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що 01.04.2014 між сторонами було укладено кредитний договір, про що свідчить підписана особисто відповідачем заява від 01.04.2014 про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, згідно з умовами якого, відповідач отримала від позивача кредитну картку із встановленим кредитним лімітом зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Отже, кредитний договір 01.04.2014 складається з самої анкети-заяви, підписаної відповідачем, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку. Проте, в матеріалах справи відсутня «анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку» від 01.04.2014, на яку посилається банк в своєму позові, також відсутні будь-які інші документи, на яких міститься підпис позичальника та які підтверджують наявність у відповідача кредитних зобов`язань перед банком за договором від 01.04.2014. З наданої позивачем довідки про зміни умов кредитування (а.с. 16) вбачається, що рахунок відповідачеві було відкрито позивачем 29.04.2013. З довідки про видані відповідачеві картки (а.с. 17) вбачається, що на виконання умов договору без реквізитів позивачем у період з 29.04.2013 (тобто до моменту укладення договору, заборгованість за яким просить стягнути позивач) до 06.07.2020 видавалися банківські картки (а.с. 17). Надані позивачем витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с. 19) та витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 20 47) не містять будь-якої інформації стосовно особи позичальника (відповідача), його підпису, дати укладання сторонами кредитного договору. Виписка про рух коштів по рахунку відповідача складена за договором без зазначення його реквізитів (дати на номера) за період з 29.04.2013 (тобто до моменту укладення договору, заборгованість за яким просить стягнути позивач) до 03.03.2023. Отже, жодний з вищезазначених документів не підтверджує факту укладення сторонами кредитного договору 01.04.2014. Разом з цим, позивачем при зверненні до суду з позовною заявою подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому зазначено, що всі необхідні докази наявні в матеріалах справи, клопотання та заяви у позивача відсутні (а.с. 98). За змістом ст.ст. 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77 - 80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Приписами Цивільного процесуального кодексу України на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Суд розглядає справи в межах заявлених позивачем вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Виходячи з викладеного, суд доходить висновку, що АТ КБ «Приватбанк» не доведено фактів укладення сторонами кредитного договору б/н від 01.04.2014, отримання відповідачем коштів (кредиту) за таким договором. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку з їх недоведеністю. З огляду на те, що суд відмовляє в позові, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача. Відповідачем доказів понесення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, суду не надано.

Outcome: dismissed