Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

І. Позиція сторін у справі у лютому 2020 р. позивач через свого представника звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, після збільшення позовних вимог просить суд стягнути з відповідача на користь позивача: майнову шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 168188 грн 43 коп.; моральну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 15000 грн 00 коп. та стягнути судовий збір у розмірі 2554 грн 08 коп. (а.с. 222-223, т. 1). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.07.2018 по вул. Чорновола, 8-А у м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю пасажирського автобуса «РУТА», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автобуса «АТАМАН», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Богдан» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , якого відповідно до постанови суду визнано винним у ДТП. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Богдан» на момент скоєння ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Акціонерна Страхова компанія «ІНГО Україна», відповідно до полісу №АМ/4299466, франшиза передбачена полісом становить 510 грн 00 коп., сума ліміту відповідальності згідно до полісу становить 100000 грн 00 коп. [PERSON] звернувся до ПрАТ «АСК «ІНГО-Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування у відповідності до полісу №АМ/4299466, пославшись на висновок експертного дослідження від 18.10.2019 про визначення вартості матеріального збитку, яка складає 246814 грн 18 коп. У вересні 2019 р. відповідачем виплачено страхове відшкодування на користь позивача у розмірі 99490 грн 00 коп. Крім цього, позивачем були понесені витрати: по оплаті паркувального місця №53 за адресою: [ADDRESS] у розмірі 8100 грн 00 коп; за послуги евакуатора по транспортуванню пошкодженого автотранспорту у розмірі 1500 грн 00 коп.; вартість послуг експерта за складення звіту №7598/10/19 від 18.10.2019. Додатково стягнути: суму 3% річних за простроченої суми заборгованості за період з 07.10.2019 по 01.04.2021 у розмірі 6658 грн 82 коп.; суму інфляційного збільшення боргу з 07.10.2019 по 28.02.2021 у розмірі 12054 грн 23 коп. Також завдано моральну шкоду, яка полягає у спричиненні тілесних ушкоджень внаслідок ДТП, та встановлено діагноз: «ЗТГК», а саме, забій грудної клітини зліва, а також те, що у подальшому використовувати за призначенням автобус не є можливим, оскільки це вже металобрухт, внаслідок чого позивач втратив можливість заробляти кошти для себе та сім`ї, шляхом здійснення перевезення пасажирів. 15.04.2021 представником відповідача подано відзив та відзив на заяву про збільшення позовних вимог на позовну заяву, у задоволенні позовних вимог просить відмовити, посилаючись на те, що позивачу відповідачем виплачено страхове відшкодування на користь позивача у розмірі 99490 грн 00 коп. відповідно до полісу №АМ/4299466. Врахувати висновок експерта від 16.05.2023 за №СЕ-19/111-22/8251-АВ, складений Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України за вимогами ухвали суду, оскільки звіт на який посилається позивач №7598/10/19 від 18.10.2019 містить значні недоліки: оцінювачем під час проведення оцінки не було визначено вартість відновлювального ремонту, як зазначено у п. 8.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої наказом від 24.11.2003 №142/5/2092Міністерства юстиції України; не визначено процент додаткового збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ (Дз); ринкову вартість пошкодженого автобуса у звіті оцінювачем визначено станом на день проведення звіту, а не на момент ДТП; у звіті не було розраховано ринкову вартість технічно справних складників, тому, не може бути належним та допустимим доказом. Щодо компенсації вартості послуг евакуатора та витрат по оплаті паркувального місця спростовуються ст.ст. 29, 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що такі витрати відшкодовуються за рахунок страховика, а не страхувальника. Стосовно втрат від інфляції та 3% річних від розміру завданого йому збитку відповідач також не погоджується, посилаючись на те, що конкретизації змісту зобов`язання про відшкодування шкоди не відбулося, прострочення боржника (особи, що завдала шкоди) не настало, тому підстави для стягнення відсутні. У стягненні моральної шкоди слід відмовити, оскільки при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості на основі належних та допустимих доказів, яких у матеріалах справи не достатньо. (а.с. 98-105, 235-238, т. 1). 15.04.2021 представником позивача подано відповідь на відзив, відповідно до якого просить не враховувати обґрунтування відзиву, позовні вимоги з урахуванням збільшення позовних вимог підтримує у повному обсязі (а.с. 243-248, т. 1). ІІ. Процесуальні дії і рішення суду відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 19.02.2020 справу розподіллено на суддю Ул`яновску О.В. (а.с 88, т. 1). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 20.02.2020 відкрито провадження по справі, у порядку загального позовного провадження (а.с. 89, т. 1). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 10.09.2020 за клопотанням представника відповідача по справі призначено автотоварознавчу експертизу (а.с. 134, т. 1). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 19.03.2021 після проведення експертизи цивільну справу відновлено (а.с. 214, т. 1). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 30.04.2021 за клопотанням представника відповідача по справі призначено додаткову автотоварознавчу експертизу (а.с. 21, т. 2). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 13.09.2021 після проведення додаткової експертизи цивільну справу відновлено (а.с. 41, т. 2). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 28.09.2021 за клопотанням представника відповідача по справі призначено повторну додаткову автотоварознавчу експертизу (а.с. 50, т. 2). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 13.09.2021 після проведення повторної додаткової експертизи цивільну справу відновлено (а.с. 65, т. 2). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 10.11.2021 за клопотанням експерта про надання додаткових матеріалів по справі призначено автотоварознавчу експертизу (а.с. 69, т. 2). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 21.01.2022 після проведення експертизи цивільну справу відновлено (а.с. 76, т. 2). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 03.02.2022 за клопотанням представника відповідача по справі призначено втрете додаткову автотоварознавчу експертизу для визначення ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу на дату дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 84, т. 2). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва 23.05.2023 після проведення експертизи цивільну справу відновлено (а.с. 105, т. 2). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.06.2023 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 120, т. 2). Представник позивача та позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, зазначені у позові. Позивач додатково пояснив, що внаслідок скоєння винним зазначеної ДТП він відчув сильні, довготривалі душевні переживання та скруту у своєму майновому становищі, погіршилися стан здоров`я та відносини у сім`ї. Автобус у вигляді металобрухту вимушений був продати, щоб розрахуватись за орендоване паркомісце, таким чином назавжди втратити надію на можливість мати автобус для здійснення роботи. Представник відповідача у судовому засідання підтримала обставини викладені у відзиві на позовну заяву, просила у позовних вимогах відмовити, зазначивши, що при складенні звіту №7598/10/19 від 18.10.2019 представників відповідача не викликали. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, пояснень передбачених ст. 181 ЦПК України до суду не надано. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. ІІІ. Фактичні обставини справи судом встановлено, що 31.07.2018 по вул. Чорновола, 8-А у м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю пасажирського автобуса «РУТА», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автобуса «АТАМАН», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Богдан» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Водія транспортного засобу «Богдан» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] відповідно до постанови суду визнано винним у ДТП (а.с. 18, т. 1). Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Богдан» на момент скоєння ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Акціонерна Страхова компанія «ІНГО Україна», відповідно до полісу №АМ/4299466, франшиза передбачена полісом становить 510 грн 00 коп., сума ліміту відповідальності згідно до полісу становить 100000 грн 00 коп. (а.с. 20, т. 1). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] є власником пасажирського автобуса «РУТА», д.н.з. [NUMBER] , рік випуску 2010, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] (а.с. 17, т. 1). [PERSON] звернувся до ПрАТ «АСК «ІНГО-Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування у відповідності до полісу №АМ/4299466. У вересні 2019 р. виплачено страхове відшкодування на користь позивача у розмірі 99490 грн 00 коп. Згідно з висновком №7598/10/19 від 18.10.2019 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного пасажирському автобусу «РУТА», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] внаслідок його пошкодження на день проведення звіту складає 246814 грн 18 коп. (а.с. 46-67, т. 1). Відповідно до висновку експерта від 16.05.2023 за №СЕ-19/111-22/8251-АВ, складений Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України за вимогами ухвали суду визначено вартість матеріального збитку на момент ДТП, у розмірі 204105 грн 80 коп. (а.с. 88-97, т. 2). Відповідно до довідки №4956 від 31.07.2018 Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району м. Боярки позивачу спричинено тілесні ушкодження внаслідок ДТП, та встановлено діагноз: «ЗТГК», а саме, забій грудної клітини зліва (а.с. 19, т. 1). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду у відповідності до положень ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Статтею 55 проголошено право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України). За приписами ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Як встановлено судом, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Богдан» на момент скоєння ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Акціонерна Страхова компанія «ІНГО Україна», відповідно до полісу №АМ/4299466, франшиза передбачена полісом становить 510 грн 00 коп., сума ліміту відповідальності згідно до полісу становить 100000 грн 00 коп. (а.с. 20, т. 1). Згідно з ч.1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - не письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальник або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із ст. 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Нормами ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих з наслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настанню страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до п. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленої) законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року № 1335/5/1159), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, строк експлуатації визначається як період часу від дати виготовлення колісного транспортного засобу до дати його оцінки. Датою оцінки є дата, за станом на яку здійснюються процедури оцінки майна та визначається вартість майна, відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [PERSON] є власником пасажирського автобуса «РУТА», д.н.з. [NUMBER] , рік випуску 2010, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , тобто на день ДТП автомобілю було 8 років (а.с. 17, т. 1). Згідно з висновком №7598/10/19 від 18.10.2019 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного пасажирському автобусу «РУТА», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] внаслідок його пошкодження на день проведення звіту складає 246814 грн 18 коп. (а.с. 46-67, т. 1). Відповідно до висновку експерта від 16.05.2023 за №СЕ-19/111-22/8251-АВ, складений Київським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України за вимогами ухвали суду визначено вартість матеріального збитку на момент ДТП, у розмірі 204105 грн 80 коп. (а.с. 88-97, т. 2). Судом враховано висновок експерта від 16.05.2023 за №СЕ-19/111-22/8251-АВ, оскільки звіт на який посилається позивач №7598/10/19 від 18.10.2019 містить значні недоліки: оцінювачем під час проведення оцінки не було визначено вартість відновлювального ремонту, як зазначено у п. 8.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої наказом від 24.11.2003 №142/5/2092Міністерства юстиції України; не визначено процент додаткового збільшення (зменшення) ринкової вартості КТЗ (Дз); ринкову вартість пошкодженого автобуса у звіті оцінювачем визначено станом на день проведення звіту, а не на момент ДТП; у звіті не було розраховано ринкову вартість технічно справних складників, тому, не може бути належним та допустимим доказом. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню по суті позовних вимог у частині розміру страхової виплати з урахуванням виплаченого страхового відшкодування на користь позивача у розмірі 99490 грн 00 коп., тобто 204105 грн 80 коп. (сума ринкової вартості транспортного засобу «Рута 25» на дату скоєння ДТП) - 99490 грн 00 коп. (сума виплаченого страхового відшкодування) = 104615 грн 80 коп. Щодо компенсації вартості послуг евакуатора та витрат по оплаті паркувального місця спростовуються ст.ст. 29, 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачено, що такі витрати відшкодовуються за рахунок страховика, а не страхувальника. Стосовно втрат від інфляції та 3% річних від розміру завданого йому збитку суд також не приймає до уваги, посилаючись на те, що конкретизації змісту зобов`язання про відшкодування шкоди не відбулося, прострочення боржника (особи, що завдала шкоди) не настало, тому підстави для стягнення відсутні. Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, вона відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, зазначених у пункті 3 Постанови Пленуму від 31 березня 1995 року № 4 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, від 27 лютого 2009 року № 1, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Обґрунтовуючи вимогу про стягнення з відповідача суму відшкодування завданих йому моральних збитків у розмірі 15000 грн 00 коп., яка пов`язана з пошкодженням автомобіля, який неможливо використовувати за призначенням, що призвело до зміни звичного способу життя його родини та вимагає від нього покладення значних зусиль для відновлення транспортного засобу. Окрім того, внаслідок ДТП позивач зазначав фізичного болю та моральних страждань, сильних психологічних та душевних страждань, оскільки усвідомлював неминучість зіткнення автомобілів, пошкодження вплинуло на його громадське життя, він не може приділяти достатньо часу своїй родині, у зв`язку із пошкодженням автомобіля і необхідністю відвідування експертних організацій, страхових компаній, правоохоронних органів, станцій технічного обслуговування, судів, що призводить до значної втрати життєвої енергії, а також те, що автобус у вигляді металобрухту вимушений був продати, щоб розрахуватись за орендоване паркомісце, таким чином назавжди втратив надію на можливість мати автобус для здійснення роботи., яке було єдиним джерелом заробітку для всієї сім`ї. Окремо суд приймає до уваги, що відповідно до довідки №4956 від 31.07.2018 Центральної районної лікарні Києво-Святошинського району м. Боярки позивачу спричинено тілесні ушкодження внаслідок ДТП, та встановлено діагноз: «ЗТГК», а саме, забій грудної клітини зліва. Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини судом визнано презумпцію моральної шкоди, що полягає у тому, що у разі порушення майнових або немайнових прав, «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку, людина відчуває страждання (моральну шкоду). Тому суд вважає, що дійсно у результаті дорожньо-транспортної пригоди особа-учасник зазнає моральної шкоди. Суд приймає до уваги зазначену практику Європейського суду з прав людини як беззаперечну та, враховуючи наведені правові норми, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази та, дотримуючись вимог чинного законодавства, визначає розмір відшкодування моральної шкоди у 10000 грн 00 коп., оскільки стороною позивача не наведено доказів своїх тверджень на користь об`єктивної оцінки питання, проте обмеження у користуванні, які виникли внаслідок пошкодження майна, презумуються до виникнення вимушених змін у способі життя, психологічного дискомфорту та тиску, пов`язаних із необхідністю вирішення питань відновлення стану, що існував до пригоди, що не може бути відшкодовано шляхом лише констатації судом факту порушення. За таких умов позовні вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають частковому задоволенню. V. Розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При поданні позовної заяви до Святошинського районного суду м. Києва позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1505 грн 20 коп., що підтверджується квитанцією №051710025 від 17.02.2020 та 840 грн 80 коп., що підтверджується квитанцією №051710023 від 17.02.2020 та виписками про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, отже, до стягнення підлягає сума у розмірі 1472 грн 73 коп., що складає 62,77 % від частини задоволених позовних вимог. За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у ст. 43 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц). Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи №405/3360/17 неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову. При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України. Отже, суд не приймає до уваги попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат позивача у розмірі 7000 грн 00 коп. зазначений при подачі позовної заяви до суду, оскільки у збільшеній позовній заяві від 01.04.2021 ні у прохальній частині, ні у тексті збільшеної заяви та навіть у судових дебатах представником позивача та позивача не повідомлено суд про стягнення суму судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial