Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про визнання її сина [PERSON] недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення її опікуном над ним. Мотивуючи заяву тим, що її син [PERSON] , [INFO] , є інвалідом з дитинства в зв`язку з психічним захворюванням, з 01.10.2020 року йому встановлена перша А група інвалідності безстроково. У наслідок психічної хвороби він не може висловлювати свої думки, бо не розмовляє, не може одягнутися, приготувати собі їжу, не розуміє обставини, що відбуваються навколо нього, не може самостійно вийти з дому, у зв`язку з чим може буди визнаний недієздатним. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.09.2022 року відкрито у справі провадження та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.02.2023 року у справі призначено судову психіатричну експертизу та зупинено провадження по справі. На адресу суду 14.04.2023 року від ДЕРЖАВНОЇ УСТАНОВИ "ІНСТИТУТУ ПСИХІАТРІЇ, СУДОВО-ПСИХІАТРИЧНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ ТА МОНІТОРИНГУ НАРКОТИКІВ МІНІСТЕРСТВА ОХОРОНИ ЗДОРОВ`Я УКРАЇНИ" надійшов висновок експерта № 235 від 14.03.2023 року. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.04.2023 року провадження у справі поновлено та призначено до розгляду. В судовому засіданні заявниця [PERSON] свою заяву підтримала та просила суд задовольнити її, з підстав наведених у ній. Представниця заінтересованої особи ВИКОНАВЧОГО КОМІТЕТУ ПОКРОВСЬКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ РАДИ В МІСТІ КРИВОМУ РОЗІ Козаченко І.В. просила визнати [PERSON] недієздатним, враховуючи висновок комісії. Представник ШЕВЧЕНКІВСЬКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ КИЄВІ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ просив розглядати справу без їх участі, надали подання про призначення заявниці опікуном. Вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. За правовою нормою частини першої ст. 295 ЦПК України, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги за місцезнаходженням цього закладу. Заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги, що визначено частиною третьою ст. 296 ЦПК України. Згідно з частиною першою ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. За наданими роз`ясненнями Пленумом Верховного суду України у своїй Постанові № 3 від 28 березня 1972 року «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним», а саме п. 3, при проведенні підготовки справи до судового розгляду від заявника повинні бути витребувані дані про психічну хворобу, недоумство громадянина або зловживання спиртними напоями чи наркотичними засобами. Даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами. Відповідно до статті 7 Закону України «Про психіатричну допомогу», діагноз психічного розладу повинен встановлюватися відповідно до загальновизнаних міжнародних стандартів діагностики та Міжнародної статистичної класифікації хвороб. У цьому положенні також зазначено, що діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах безпосередньо не пов`язаних зі станом його або її психічного здоров`я. Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях. Отже, при проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними. Зазначені висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року № 6-384цс16. У рішенні «Руденко проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що стаття 5 Конвенції, разом зі статтями 2, 3 та 4, стоїть у першому ряду фундаментальних прав, які захищають фізичну безпеку людини, та на її важливості у демократичному суспільстві (рішення у справах «Маккей проти Сполученого Королівства» (McKay v. the United Kingdom), та «Шторк проти Німеччини» (Storck v. Germany)). За практикою Європейського суду з прав людини («Агопян до України»), словосполучення «згідно із законом» пункту 2 статті 8 «Право на повагу до приватного і сімейного життя» Конвенції по суті робить посилання на національне законодавство та передбачає обов`язок дотримуватися його матеріально-правових та процесуальних норм (див. рішення від 30 вересня 2010 року у справі «Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України» (Vladimir Polishchuk and Svetlana Polishchuk v. Ukraine)). Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , в свідоцтві про народження в графі батьки зазначено: мати [PERSON] , батько [PERSON] ( а.с. 22). [PERSON] , [INFO] , є інвалідом першої групи з дитинства - БЕЗСТРОКОВО, що підтверджується висновком МСЕК серії 12 ААБ № 441871 (а.с.4-5). [PERSON] та [PERSON] мають зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] ( а.с.17-18). За даними КП «КАХОВСЬКЕ БЮРО ТЕХНІЧНОЇ ІНВЕНТАРИЗАЦІЇ» ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ станом на 31.12.2012 року за громадянином [PERSON] в населених пунктах: м. Нова Каховка, м. Таврійськ будинку (домоволодіння, квартири), належного на праві приватної власності не зареєстровано (а.с.19). Заінтересованою особою представником ШЕВЧЕНКІВСЬКОЇ РАЙОННОЇ В МІСТІ КИЄВІ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ надано подання про призначення [PERSON] опікуном [PERSON] Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 235 від 14.03.2023 року, [PERSON] , [INFO] , виявляє ознаки стійкого психічного розладу. За психічним станом він не здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними. За психічним станом [PERSON] не може приймати участь у судових засіданнях при розгляді даної справи та давати пояснення по суті справи (а.с.76-80). Відтак суд приходить до висновку, що втручання у приватне життя [PERSON] , не суперечить національному законодавству та відповідає вимогам законності, передбачених статтею 8 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод». Враховуючи викладене, суд вважає, що існують законні підстави для визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатним. У відповідності до частини шостої статті 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті, згідно з частиною 7 вказаної статті Кодексу. На підставі викладеного та

Outcome: approved