Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

29.05.2023 року [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] внаслідок систематичного вчинення домашнього насильства, а саме: діяння психологічного та фізичного насильства. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] вказала, що за адресою [ADDRESS] , проживають заявниця з чоловіком [PERSON] , який є власником однієї кімнати у трьох кімнатній квартирі. Син чоловіка заявниці систематично тероризує її, ображає, принижує, наносить фізичний біль, вчиняє протиправні дії. Заявниця та її чоловік, не можуть себе захистити, весь час намагались якось залагодити всі конфлікти та нестриману неприязнь з боку [PERSON] та його дружини. Однак, [PERSON] відчуваючи безкарність за свої дії, став ще жорстокіше себе поводити. Заявниця хвилюється за свою безпеку та життя, вимушена всіляко уникати спілкування з ним. Враховуючи викладені осбтавини, заявниця вважає, що лише шляхом видачі обмежувального припису можна припинити насильницькі дії, що вчиняються заінтересованою особою відносно неї . В судовому засіданні [PERSON] підтримала заяву за викладеними обставинами та просила про її задоволення. Пояснила, що з заінтересованою особою, який є сином її чоловіка у них постійно виникали конфлікти. Однак, на даний час агресія [PERSON] перетнула усі межі, він почав застосовувати фізичне насилля, вона та її чоловік через поважний вік більше 70 років не можуть себе захистити, тому просить суд вжити заходи, оскільки дійсно боїться кривдника та хвилюється за своє життя і життя чоловіка, який хворий та потребує сторонньої допомоги, яку вона йому надає. Представник заявника підтримала заяву та просила її задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином причини неявки суду не повідомляв. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. За адресою [ADDRESS] , проживають заявниця з чоловіком [PERSON] , який є власником однієї кімнати у трьох кімнатній квартирі. Син чоловіка заявниці систематично тероризує її, ображає, принижує, наносить фізичний біль, вчиняє протиправні дії. Заявниця та її чоловік, не можуть себе захистити, весь час намагались якось залагодити всі конфлікти та нестриману неприязнь з боку [PERSON] та його дружини. Однак, [PERSON] відчуваючи безкарність за свої дії, став ще жорстокіше себе поводити. Заявниця хвилюється за свою безпеку та життя, вимушена всіляко уникати спілкування з ним. З огляду на викладені обставини щодо наявності психологічного та фізичного насильства з боку [PERSON] відносно позивачки, як жертви такого насильства, вона потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України "Про запобіганню та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених в КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючи захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. В судовому засіданні в якості свідка допитано [PERSON] , який вказав, що він є чоловіком заявниці та батьком заінтересованої особи. Син [PERSON] вчиняє насильство як психологічне так і фізичне відносно заявниці [PERSON] . Був свідком як син бив заявницю. Враховуючи вік та стан здоров`я сам свідок не може захистити ані себе, ані дружину. Син не реагує на зауваження. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьків (мати, батько) і дитину (дітей). Предметом доказування є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Відповідно до п. п. 3, 7, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Так, судом встановлено, що учасники справи проживають в одній квартирі за адресою: [ADDRESS] , між сторонами склалися неприязні відносини, які виникли з різних сімейних питань. Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] заявниця обґрунтувала та довела обставини, що останній вчиняє щодо неї психологічне та фізичне насильство. В матеріалах справи наявні докази, які підтверджують вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] , а тому суд вважає можливим задовольнити заяву щодо видачі обмежувального припису для захисту [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved