Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

У липні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості, згідно з якою позивач просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»: -заборгованість за спожиті з 01.07.2015 до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 45 375,61 грн.; -заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 01.05.2021 послуги з централізованого опалення у розмірі 51 330,37 грн.; -заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 01.05.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 4420,39 грн. та сплачений судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що квартира за адресою: [ADDRESS] під`єднана до внутрішньо будинкової води у системи теплопостачання, а отже [PERSON] , є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, яку постачає позивач. Відповідач від послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався). Проте, відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.05.2021 складає 65 750,76 грн. (заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 61330,37 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 4420,39 грн.). Крім того, позивач вказує, що на підставі Договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП (КМДА) «Київтеплоенерго» прийняв право вимоги до Відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 45 375,61 грн. Таким чином, позивач вказує, що підлягає стягнення: сума заборгованості за спожиті з 01.05.2018 послуги централізованого та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 65 750,76 грн. сума заборгованості за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 45 375,61 грн., що разом складає 111126,37 грн. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.08.2021 року відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 21.07.2022 до суду надійшло клопотання позивача про залучення до участі у справі співвідповідача [PERSON] . В судовому засіданні 06.10.2022, суд ухвалив відмовити у задоволення вказаного клопотання в порядку ч. 3 ст. 51 ЦПК України, оскільки сторона позивача не довела, що не знала і не могла знати до подання позову про підставу залучення співвідповідача, так як до позову уже був долучений витяг з реєстру права власності на нерухоме майно, де вказано власником [PERSON] . В судовому засіданні 22.11.2022 року відповідачкою [PERSON] подано заяву про застосування строку позовної давності. В судовому засіданні 22.11.2022 року представником позивача подано клопотання про долучення доказів, а саме розрахунку заборгованості з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . 27.04.2023 року до суду надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Амірової Юлії Валентинівни про приєднання доказів до матеріалів справи, яке в судовому засіданні 27.04.2023 задоволено. 27.04.2023 року до суду надійшла заява відповідачки [PERSON] про визнання в частині позовних вимоги та застосування строків позовної давності, відповідно до якої просила суд прийняти визнання позову в часині позовних вимог про сплату заборгованості: - за послуги гарячого водопостачання у сумі 148,98 грн. (за жовтень 2018 року); - за послуги централізованого опалення у сумі 37140,32 (за період з 01.05.2018-01.12.2021), разом 37 289,30. В решті позовних вимоги відповідачка просить відмовити (з підстав застосування строку позовної давності - до позовних вимоги про стягнення 45375,61 грн. за період до 01.05.2018, щодо решти позовних вимог - у зв`язку з їх необґрунтованістю і незаконністю. В судовому засіданні 15.06.2023 року задоволено клопотання представника відповідача про долучення до матеріалів справи платіжної інструкції про погашення заборгованості. В судовому засіданні 15.06.2023 задоволено клопотання представника позивача та долучено до матеріалів справи довідку про заборгованість. В судовому засіданні 06.10.2022 до матеріалів справи долучено квитанцію про погашення боргу відповідачем. Представник позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити. Представник відповідача в судовому засідання зазначила, що її довірителька [PERSON] визначає позов частково в сумі 37 289,30 грн. згідно із заяви, яка надійшла до суду 27.04.2023 року. Окрім того просила в порядку ст. 267 ЦПК України розстрочити виконання рішення суду на 1 рік, у зв`язку із тим, що відповідачка є інвалідом та не має доходу. Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом та не заперечувалось сторонами, що відповідач є споживачем послуг за адресою з постачання теплової енергії: [ADDRESS] , які постачає позивач, як обов`язковий виконавець послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання для житлових будинків комунальної форми власності, згідно Закону України № 1198-VІІ від 10 квітня 2014р. «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» з 01 липня 2014р. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно п. 5) ч. 1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 6 цього Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача; послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом; послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води; послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення; послуг з поводження з побутовими відходами - суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку. Відносини між учасниками правовідносин в сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема, в частині надання послуг з центрального опалення врегульовано нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та положеннями Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005р. № 630. Відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі по тексту - Правила) у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загально будинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Відповідно до п. 18, 21, 30 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалювальної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Згідно із 5) ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Крім того, Позивач, на підставі Договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП (КМДА) «Київтеплоенерго» прийняв право вимоги до Відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 45375,61 грн. Згідно п.3.4.2. Договору цесії позивач має право на отримання замість ПАТ «Київенерго» від споживачів, визначних у Додатку №1 та/або Додатку №2 до Договору цесії сплати заборгованості, куди відноситься і відповідач. Згідно довідки Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» від 14.06.2023 №033058200010100, у [PERSON] станом на 13.06.2023 року за адресою: [ADDRESS] (о/р [NUMBER]) заборгованість згідно із судовою справою №761/25285/21 складає: -за централізоване постачання гарячої води (ГВП) - 45 375,61 грн. за період з 01.07.2015 до 01.05.2018; -за централізоване опалення (ЦО) - 37 898,47 грн. за період 01.05.2018 по 01.05.2021; -за централізоване постачання гарячої води (ГВП) - 253,94 грн. за період 01.05.2018 по 01.05.2021. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач сплатила заборгованості за централізоване постачання гарячої води (ГВП) - 253,94 грн. за період 01.05.2018 по 01.05.2021, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0.3046101273. 1 від 14.06.2023. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, перевіривши розрахунки, враховуючи заяву відповідача про часткове визнання позову та докази частини заборгованості, судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 83 274, 08 грн., яка складається з: - заборгованості за централізоване постачання гарячої води (ГВП) - 45 375,61 грн. за період з 01.07.2015 до 01.05.2018; - заборгованості за централізоване опалення (ЦО) - 37 898,47 грн. за період 01.05.2018 по 01.05.2021. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Крім того, відповідач у заяві про просить застосувати до позовних вимог в частині заборгованості за централізоване постачання гарячої води (ГВП) - 45 375,61 грн. наслідки пропуску строку позовної давності. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. ЄСПЛ, практика якого є обов`язковою для застосування національними судами, зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ "Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia2, заява N 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства2 від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви N 22083/93 і N 22095/93, § 51)). Згідно з ч.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 1 ст.261 Цивільного кодексу України за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 Цивільного кодексу України. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 Цивільного кодексу України). За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі ст.266 Цивільного кодексу України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Так, позивач просить суд зокрема стягнути з відповідача заборгованість за централізоване постачання гарячої води (ГВП) - 45 375,61 грн.. При цьому, позовна заява була подано до суду 13 липня 2021 року. Відповідно до правової природи платежів за житлово-комунальні послуги вони є щомісячними платежами. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст. 261 ЦК України). Оскільки плата за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду від 07.07.2020 у псові №712/8916/17: «45. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). 46. Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то, як правильно вказали суди попередніх інстанцій, перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. 84. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630, у первинній редакції).Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2017 року N 633, чинної з 30 серпня 2017 року).85. Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.» Як вбачається з матеріалів справи, послуги надані до 01.05.2018 року, відповідачка мала оптатити до 20 червня 2018 року включно (тобто позовна даність за вимогою про стягнення заборгованості за травень 2018 року минала 21 червня 2021 року), а позивач звернувся з позовом 13 липня 2021 року, тобто поза межами позовної давності щодо заборгованості за послуги спожиті до 01.05.2018. У постанові Верховного Суду у складі колегії судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 червня 2022 року у справі №686/23170/19 вказано, що тлумачення ст. 264 ЦК України свідчить, що переривання позовної давності можливе виключно в межах самої позовної давності. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що у частині вимог за період з 01.07.2015 року по 01.05. 2018 року, позивач звернувся до суду з позовом з пропуском строку позовної давності. Позивач не надав суду доказів поважності причин пропуску строку позовної давності, доказів переривання вказано строку та не просить такий строк поновити. Відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Згідно з ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині вимог за про стягнення з відповідача заборгованості за централізоване постачання гарячої води (ГВП) - 45 375,61 грн. за період з 01.07.2015 до 01.05.2018 , у зв`язку з тим, що позивачем пропущено строк позовної давності. Оскільки відповідач фактично визнав частково позовні вимоги, про що вказала безпосередньо в своїй заяві, і це визнання не порушує законних прав та інтересів сторін, суд відповідно до ст. 206 ЦПК України приймає таке визнання позовних вимог в розмірі 37 289,30 грн.. Згідно ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Отже, розстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду щодо сплати загальної суми боргу частинами. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми боргу, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу на підставі розстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо розстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; суми щомісячного платежу, наявність яких має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування та сума щомісячних платежів знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога представника відповідача про розстрочення виконання судового рішення на строк 36 місяців, із помісячними платежами задоволенню не підлягає, оскільки вказана вимога є безпідставною. Окрім того, суд зауважує, що відповідач не позбавлена права звернутись до суду із заяву про відстрочення і розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання в порядку ст. 435 ЦПК України під час здійснення виконавчого провадження. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для часткового задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, враховуючи заяву відповідачки про часткове визнання позовних вимог, а також враховуючи застосування до частини вимог наслідків пропущення строків позовної давності, тому позов підлягає частковому задоволенню, в частині [PERSON] на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»: заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 37898,47 грн., згідно розрахунків проведених судом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 897,55 грн..

Outcome: partial