Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову та інформація про рух цивільної справи. У лютому 2023 року [PERSON] звернувся з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що указом Митрополита Київського і всієї України Української Православної Церкви (далі УПЦ) №1153 від 10 серпня 2010 року позивач був призначений настоятелем парафії на честь свв. першоверховних апостолів Петра і Павла с. Петровське Бориспільського району Київської єпархії. На підставі вказаного указу до ЄДР були внесені відомості про призначення [PERSON] керівником релігійної організації УПЦ «Петра і Павла». З 2013 року зі складу Київської єпархії УПЦ, в складі якої перебував [PERSON] , була утворена Бориспільська єпархія. 18 червня 2022 року загальні збори релігійної громади УПЦ Петра і Павла с. Петрівське Бориспільського району Київської області прийняли рішення про звільнення [PERSON] з посади настоятеля (керівника) релігійної організації УПЦ «Петра і Павла». На цих же зборах відбулась зміна підпорядкування релігійної громади Управлінню Київської Єпархії УПЦ (ПЦУ) та Київській Митрополії УПЦ (ПЦУ), змінилась назва самої релігійної організації: РО «РГ парафія апостолів Петра і Павла Київської єпархії УПЦ (ПЦУ) с. Петропавлівське Бориспільського району Київської області». Указом Управління Київської єпархії ПЦУ №362 від 12 вересня 2022 року [PERSON] був звільнений з посади настоятеля та керівника релігійної громади УПЦ Петра і Павла с. Петрівське Бориспільського району Київської області з 20 червня 2022 року. Позивач посилається на те, що він виконував функції настоятеля та керівника парафії, дотримувався трудової дисципліни та правил, визначених статутом релігійної громади, його праця оплачувалась, він був ієрархічно підпорядкований спочатку Київській єпархії УПЦ, а потім Бориспільській єпархії. Ці обставини свідчать про те, що з 10 серпня 2010 року [PERSON] перебував у трудових відносинах, тому на нього поширюються права та гарантії, передбачені КЗпП України. Однак він не був повідомлений про зміну істотних умов праці та не попереджався про наступне звільнення з роботи. Позивачу не вручався оскаржуваний указ, в якому навіть відсутня правова підстава для його звільнення з роботи. Крім того, Управління Київської єпархії ПЦУ не мало повноважень на видання вказаного указу до проведення державної реєстрації в ЄДР відповідних змін в статуті релігійної організації. Ці обставини свідчать про те, що звільнення позивача з роботи відбулось з численними порушеннями законодавства про працю. Тому [PERSON] просить суд визнати незаконним та скасувати рішення загальних зборів релігійної громади УПЦ Петра і Павла с. Петрівське Бориспільського району Київської області, оформлене протоколом №1 від 18 червня 2022 року, в частині припинення повноважень [PERSON] як керівника релігійної громади УПЦ «Петра і Павла», а також визнати незаконним та скасувати указ Управління Київської єпархії ПЦУ №362 від 12 вересня 2022 року. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 лютого 2023 року (а.с.78 т.1) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 3 березня 2023 року (а.с.79 т.1) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження. 2. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов та посилався на те, що зміна підлеглості парафії, яку очолював його довіритель, за своєю сутністю була реорганізацією. [PERSON] був звільнений з роботи без дотриманням процедури вивільнення, передбаченої законодавством про працю. Тому представник позивача [PERSON] наполягає на задоволенні позову. Представник РО «РГ парафія апостолів Петра і Павла Київської єпархії УПЦ (ПЦУ) с. Петропавлівське Бориспільського району Київської області» Кічужинець Л.М. не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вона посилається на те, що між її довірителем та [PERSON] не укладався трудовий договір. Позивач не був найманим працівником, адже був призначений єпархіальним архієреєм УПЦ на посаду настоятеля парафії та керівника релігійної організації, перебував під його юрисдикцією. Ці обставини свідчать про те, що на спірні правовідносини не поширюються норми законодавства про працю. В релігійній громаді священнослужитель [PERSON] виконував не трудові функції, а здійснював виключно релігійне служіння. Тому представник РО «РГ парафія апостолів Петра і Павла Київської єпархії УПЦ (ПЦУ) с. Петропавлівське Бориспільського району Київської області» Кічужинець Л.М. просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник Управління Київської Єпархії УПЦ (ПЦУ) Титикало Р.С. не з`явився у судове засідання та подав відзив (а.с.158-166 т.1), в якому він посилається на те, що збори релігійної громади парафії апостолів Петра і Павла були повноважними та законними. За результатами цих зборів релігійна громада змінила підлеглість у канонічних та організаційних питаннях шляхом входу до ПЦУ, виклала в новій редакції статут, змінила назву та вирішила припинити повноваження свого керівника [PERSON] . Позивач не уклав трудовий договір в письмовій формі та не зареєстрував його у встановленому порядку. Між сторонами відсутні трудові відносини. Тому представник Управління Київської Єпархії УПЦ (ПЦУ) Титикало Р.С. просить відмовити у задоволенні позову. 3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Указом Митрополита Київського і всієї України УПЦ №1153 від 10 серпня 2010 року (а.с.34 т.1) [PERSON] був призначений настоятелем парафії на честь свв. першоверховних апостолів Петра і Павла с. Петровське Бориспільського району Київської єпархії. Ця обставина підтверджується листом Митрополита Бориспільського і Броварського, керуючого Бориспільською єпархією УПЦ №012 від 22 лютого 2023 року (а.с.43 т.1). [PERSON] також був керівником РО УПЦ «Петра і Павла». Це підтверджується копією виписки з ЄДР серії ААВ №566556 від 19 травня 2014 року (а.с.35 т.1) та копією витягу з ЄДР від 23 лютого 2023 року (а.с.40-42 т.1). 18 червня 2022 року загальні збори релігійної громади УПЦ Петра і Павла с.Петрівське Бориспільського району Київської області прийняли рішення, яким змінили підлеглість релігійної громади у канонічних та організаційних питаннях шляхом входу до складу релігійного об`єднання ПЦУ. Визначено, що релігійна громада канонічно та організаційно підпорядковується Управлінню Київської Єпархії УПЦ (ПЦУ) та Київській Митрополії УПЦ (ПЦУ), є підзвітною єпархіальним зборам та єпархіальному архієрею Київської єпархії УПЦ (ПЦУ). У зв`язку з вжиттям цього організаційного заходу змінено найменування релігійної громади та визначено таке найменування: РО «РГ парафія апостолів Петра і Павла Київської єпархії УПЦ (ПЦУ) с. Петропавлівське Бориспільського району Київської області». Крім того, припинені повноваження керівника релігійної громади [PERSON] з 18 червня 2022 року. Ці обставини підтверджуються копією протоколу загальних зборів релігійної громади УПЦ Петра і Павла с. Петрівське Бориспільського району Київської області №1 від 18 червня 2022 року (а.с.56-57 т.1). Указом Митрополита Київського і всієї України ПЦУ №362 від 12 вересня 2022 року (а.с.58 т.1) [PERSON] звільнено з посади керівника релігійної громади УПЦ Петра і Павла с. Петрівське Бориспільського району Київської області РО «РГ парафія апостолів Петра і Павла Київської єпархії УПЦ (ПЦУ) с. Петропавлівське Бориспільського району Київської області». 21 вересня 2022 року в ЄДР було зареєстровано зміну найменування релігійної організації: РО «РГ парафія апостолів Петра і Павла Київської єпархії УПЦ (ПЦУ) с.Петропавлівське Бориспільського району Київської області». Крім того, були зареєстровані зміни відомостей про керівника релігійної організації. Ці обставини підтверджуються копією витягу з ЄДР (а.с.36-39 т.1). Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про свободу совісті та релігійні організації» та главою ІІІ «Трудовий договір» КЗпП України. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ст.35 Конституції України та ч.2 ст.5 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» церква і релігійні організації в Україні відокремлені від держави. Згідно зі ст.2 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» в Україні усі правовідносини, пов`язані із свободою совісті і діяльністю релігійних організацій, регулюються законодавством України. Законодавство України про свободу совісті та релігійні організації складається з цього Закону та інших законодавчих актів України, виданих відповідно до нього. Відповідно до ч.4 ст.5 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» держава не втручається у здійснювану в межах закону діяльність релігійних організацій, не фінансує діяльність будь-яких організацій, створених за ознакою ставлення до релігії. Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями). Відповідно до ч.1, ч.3 ст.8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того самого культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об`єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб. Держава визнає право релігійної громади на її підлеглість у канонічних та організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним центрам (управлінням) і вільну зміну цієї підлеглості шляхом внесення відповідних змін до статуту (положення) релігійної громади. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється загальними зборами релігійної громади. Такі загальні збори релігійної громади можуть скликатися її членами. Згідно з ч.1 ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до п.7 ч.1 ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим в інших випадках, передбачених законодавством України. Згідно з ст.25 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійна організація має право приймати на роботу громадян. Умови праці встановлюються за угодою між релігійною організацією та працівником і визначаються трудовим договором, який укладається у письмовій формі. Релігійна організація зобов`язана в установленому порядку зареєструвати трудовий договір. У такому ж порядку реєструються документи, що визначають умови оплати праці священнослужителів, церковнослужителів і осіб, які працюють у релігійній організації на виборних посадах. Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» на громадян, які працюють у релігійних організаціях та створених ними підприємствах, добродійних закладах на умовах трудового договору, поширюється дія законодавства про працю, загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оподаткування. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. У зв`язку з тим, що правовий статус священнослужителя в парафії визначається церковним правом, спірні правовідносини регулюються статутом РО «РГ парафія апостолів Петра і Павла Київської єпархії УПЦ (ПЦУ) с. Петропавлівське Бориспільського району Київської області» (а.с.63-65 т.1). Відповідно до п.3.1 статуту органом управління парафії є парафіяльні збори, парафіяльна рада та настоятель. Згідно з п.3.4.1 статуту настоятель призначається та звільняється єпархіальним архієреєм. Парафіяльні збори можуть письмово висловлювати пропозиції єпархіальному архієрею щодо призначення та звільнення настоятеля. У своїй діяльності настоятель підзвітний єпархіальному архієрею та парафіяльним зборам. Настоятель за посадою є членом парафіяльної ради і може бути обраний головою парафіяльної ради. Аналіз ст.7 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» та розділу ІІІ статуту РО «РГ парафія апостолів Петра і Павла Київської єпархії УПЦ (ПЦУ) с. Петропавлівське Бориспільського району Київської області» свідчить про те, що між сторонами виникли правовідносини, на які не поширюються положення КЗпП України. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] та його представник [PERSON] не подали докази на підтвердження того, що з позивачем був укладений трудовий договір в розумінні ст.21 КЗпП України та ст.25 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації». Зокрема, вказаний трудовий договір не був зареєстрований у встановленому порядку. За своєю правовою природою указ Митрополита Київського і всієї України УПЦ №1153 від 10 серпня 2010 року не був наказом роботодавця про прийняття [PERSON] на роботу в парафію на честь свв. першоверховних апостолів Петра і Павла с. Петровське Бориспільського району Київської єпархії на посаду настоятеля. В матеріалах цивільної справи міститься копія протоколу зборів церковної двадцятки храму свв. апостолів Петра і Павла с. Петровське від 20 жовтня 2013 року (а.с.237-240 т.1), зі змісту якого вбачається, що [PERSON] була визначена заробітна плата в розмірі 1500 гривень. Допустимість цього письмового доказу спростовується п.2.1 та п.2.8 статуту релігійної громади УПЦ Петра і Павла с. Петрівське Бориспільського району Київської області (а.с.25-27 т.1), зі змісту яких вбачається, що органами парафіяльного управління були парафіяльні збори, очолювані настоятелем, та парафіяльна рада, підзвітна настоятелю. Парафію очолював настоятель, якого призначав єпархіальний архієрей. Натомість, збори церковної двадцятки храму не були віднесені до органів парафіяльного управління. У зв`язку з тим, що зміна канонічної та організаційної підпорядкованості релігійної громади відбулась ще 18 червня 2022 року, станом на 12 вересня 2022 року Митрополит Київський і всієї України ПЦУ мав повноваження на звільнення [PERSON] з посади керівника релігійної громади. Як вбачається з ч.1 ст.104 ЦК України, реорганізація юридичної особи має чотири форми: злиття, приєднання, поділ, перетворення. Однак зміна канонічного та організаційного підпорядкування релігійної громади, а також зміна її найменування не є формами реорганізації юридичної особи. Тому гарантії, передбачені ст.492 КЗпП України не поширюються на спірні правовідносини. Зокрема, у відповідачів не було обов`язку попереджати [PERSON] про припинення повноважень керівника релігійної громади та пропонувати йому іншу роботу в цій же громаді. Крім того, зміна канонічного та організаційного підпорядкування релігійної громади не передбачає автоматичного переведення настоятеля парафії в ієрархічну підлеглість Управлінню Київської Єпархії УПЦ (ПЦУ) та Київській Митрополії УПЦ (ПЦУ). З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для визнання незаконним та скасування рішення загальних зборів релігійної громади УПЦ Петра і Павла с. Петрівське Бориспільського району Київської області, оформлене протоколом №1 від 18 червня 2022 року, в частині припинення повноважень [PERSON] як керівника релігійної громади УПЦ «Петра і Павла», а також для визнання незаконним та скасування указу Управління Київської єпархії ПЦУ №362 від 12 вересня 2022 року. Тому у задоволенні позову, пред`явленого [PERSON] , належить відмовити. 6. Розподіл судових витрат. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що адвокат Синиченко О.Ю. здійснював представництво процесуальних інтересів позивача на підставі договору №0610/22 від 6 жовтня 2022 року та додаткової угоди №1 від 22 лютого 2023 року, укладених між АО «Українське правозахисне агентство» та [PERSON] (а.с.152 т.1). На оплату професійної правничої допомоги позивач витратив грошові кошти в загальному розмірі 14600 гривень (4900 + 3400 + 4000 +2300). Ця обставина підтверджується квитанціями (а.с.149-151, 155 т.1). Однак у задоволенні позову, пред`явленого [PERSON] , відмовлено в повному розмірі. В такому випадку підстави для відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу відсутні.

Outcome: dismissed