Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з відповідача ТОВ «НІКА-ТРЕЙД» (ЄДРПОУ 37935978) моральної шкоди у розмірі 500 000,00 грн. та понесених судових витрат у розмірі 27 500,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до свідоцтва України № [NUMBER] від 10.05.2018 виданого Міністерством економічного розвитку і торгівлі України позивач та [PERSON] набули права власності на торговельну марку « [INFO] » для товарів та послуг, віднесених до 1, 4 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг. Відповідач незаконно використовував ТМ «[INFO]» починаючи з 2021 року, уклавши з другою співвласницею свідоцтва [PERSON] ліцензійний договір без згоди позивача, що встановлено рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 08.08.2022 року у справі №755/3412/22, залишеним без зміни постановою Київського апеляційного суду від 23.01.2023 року. З метою припинення такої незаконної діяльності щодо використання торговельної марки «[INFO]», позивач звертався до Антимонопольного комітету України, поліції, Державної митної служби України, органів прокуратури, Бюро економічної безпеки. Оболонське управління поліції ГУНП України в м. Києві у зв`язку з незаконним використанням торговельної марки «[INFO]» відкрило кримінальне провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190; ч. 1 ст. 229 КК, в рамках якого проводиться досудове розслідування, у якому позивач був визнаний потерпілим. Зазначено, що внаслідок незаконних дій відповідача щодо незаконного використання «ТМ «[INFO]», які тривають вже два роки, позивачу було завдано душевних страждань, погіршився його психологічний стан, порушився звичний ритм життя, адже значну частину свого часу позивач витрачає на припинення протиправних дій відповідача, а саме на написання різноманітних заяв, запитів, спілкування з адвокатами, контактування з державними органами, що спричиняє йому багато незручностей, змушує нервувати. Позивач знаходиться в стані постійного стресу, постійно роздратований, що впливає на його спілкування з близькими людьми та колегами. На підтвердження завданої відповідачем моральної шкоди позивачу, позивач посилається на Висновок експерта Рудакової Вікторії Юріївни № 962/03/2023 за результатами проведення судової психологічної експертизи від 15.03.2023 З посиланням на норми ст. ст. 11, 15, 16, 23, 1167 ЦК України позивач просить задовольнити позов про стягнення моральної шкоди у розмірі 500 000,00 грн., завданої йому незаконними діями відповідача (т. 1 а.с. 125-140). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.03.2023 позов [PERSON] було залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви на протязі семи днів з дня вручення копії ухвали (т. 1 а.с. 123). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.04.2023 відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, роз`яснено сторонам та третій особі порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (т. 1 а.с. 249-250). 24.04.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач ТОВ «НІКА-ТРЕЙД» просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість позовних вимог та відсутність доказів нанесення позивачу моральної шкоди. Зазначено, що відповідач безпосередньо почав використовувати торговельну марку « [INFO] » для своєї продукції в листопаді 2020 року на підставі ліцензійного договору підписаного з [PERSON] 01.06.20218 року, а припинив після ініціювання позивачем перевірки відповідача Північним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України у жовтні 2021 року. У рішенні суду, на яке посилається позивач та яке наразі оскаржується у Верховному Суді, не встановлено незаконності використання відповідачем торговельної марки «[INFO]», а лише підтверджено порушення процедури укладання ліцензійного договору. Кримінальні провадження, на які посилається позивач, були порушені останнім з метою блокування фінансово-господарської діяльності відповідача, а у зв`язку з незаконними діями працівників Оболонського УП ГУНП в м. Києві у згаданому кримінальному провадженні проводиться досудове розслідування. В свою чергу, на підставі ліцензійного договору від 12.03.2021 року відповідач користується для своєї продукції торгівельними марками « [INFO] », яка належить [PERSON] , які не є тотожними торговельній марці « [INFO] » позивача. 05.05.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача [PERSON] зазначає, що Дніпровський районний суд м. Києва у рішенні від 08.08.2022 та Київський апеляційний суд у постанові від 23.01.2023 року дійшли висновків, що торговельна марка « [INFO] », яка належить позивачу, використовувалась відповідачем без згоди позивача, як одного із власника свідоцтва на торговельну марку « [INFO] ». Відповідно суди не встановлювали порушення процедури укладання ліцензійного договору, як про це зазначає у відзиві відповідач. Касаційне провадження щодо оскарження відповідачем рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08.08.2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 23.01.2023 рокуу справі №755/3412/22 не відкрите, а згадані судові рішення набули законної сили. Кримінальне провадження, про яке йшла мова у позові, продовжується Дарницьким УП ГУНП у м. Києві, а використання відповідачем торгівельних марок « [INFO] », які належить [PERSON] , не оспорюються позивачем. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Правовідносини, які виникають у зв`язку зі здійсненням права власності на знаки для товарів і послуг в Україні регулюються Законом України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», а також нормами Цивільного кодексу України. Встановлено, що позивач [PERSON] та третя особа по справі [PERSON] є власниками знаку для товарів і послуг « [INFO] », що підтверджується свідоцтвом на знак для товарів і послуг № [NUMBER] , зареєстрованого в Державному реєстрі свідоцтв України на знаки для товарів та послуг 10.05.2018 року (т. 1 а.с. 141-147). Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 08.08.2022 у справі №755/3412/22, залишеним без зміни постановою Київського апеляційного суду від 23.01.2023 року, встановлено використання ТОВ «НІКА-ТРЕЙД» (ЄДРПОУ 37935978) знака для товарів і послуг « [INFO] » без згоди власника - [PERSON] ; заборонено будь-яке використання (виробництво, зберігання, пропонування до продажу, рекламування та продаж) ТОВ «НІКА-ТЕЙД» знаку для товарів і послуг « [INFO] » за свідоцтвом України на знак для товарів і послуг № 241321 від 10 травня 2018 року; заборонено пропуск через митний кордон України товарів віднесених до 1, 4 класів Міжнародної класифікації товарів і послуг «[INFO]» за свідоцтвом України на знак для товарів і послуг № 241321 від 10 травня 2018 року, імпорт яких здійснюється ТОВ «НІКА-ТРЕЙД» з порушенням права інтелектуальної власності [PERSON] (т. 1 а.с. 148-157). Висновком експерта № 962/03/2023 за результатами проведення судової психологічної експертизи від 15.03.2023, складеного експертом Рудаковою Вікторією Юріївною ТОВ «Експертно-дослідна служба України», встановлено у [PERSON] зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості та виникли внаслідок обставин, що досліджуються за справою - психологічні наслідки конфлікту [PERSON] з ТОВ «НІКА-ТРЕЙД» через використання ними знаку для товарів і послуг « [INFO] », яка належить підекспертному; [PERSON] завдані страждання (моральна шкода) за умов ситуації, що досліджується за справою; орієнтовний розмір грошового еквіваленту моральних страждань, спричинених [PERSON] становить 500 000,00 грн. (т. 1 а.с. 79-101). За нормою статті 20 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені статтею 16 цього Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України. На вимогу власника свідоцтва таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов`язаний відшкодувати власнику свідоцтва завдану майнову шкоду шляхом відшкодування збитків чи виплати компенсації та/або завдану немайнову (моральну) шкоду. Відповідно до статті 420 ЦК України, до об`єктів права інтелектуальної власності належать, зокрема, торговельні марки (знаки для товарів і послуг). Згідно з частиною першою статті 432 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу. За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України). Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до частини другої названої статті моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації юридичної особи. Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4). Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (постанова Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 357/14357/17). Отже, фактами, з якими матеріальний закон пов`язує настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння моральної шкоди, є: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні. Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Відповідно правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18), постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 464/6418/146-ц (провадження № 61-45847св18), суд повинен з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості. У постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 591/6892/18 (провадження 61-17919св20) зазначено про те, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, рішення має ухвалюватисьз дотримання принципу співмірності та справедливості з урахуванням конкретних обставин справи та тривалістю завдання моральної шкоди позивачу. Факт заподіяння позивачу [PERSON] моральних страждань внаслідок використання відповідачем без згоди позивача торговельної марки «[INFO]», яка належить позивачу на праві власності, встановлений висновком експерта Рудакової Вікторії Юріївни ТОВ «Експертно-дослідна служба України» № 962/03/2023 за результатами проведення судової психологічної експертизи від 15.03.2023 (т. 1 а.с. 79-100). Зазначене порушення, вчинене відповідачем, порушило уклад життя позивача, він вимушено витратив тривалий час на відновлення своїх прав інтелектуальної власності. Разом з тим, суд вважає, що визначена у висновку експерта та сформульована позивачем сума відшкодування моральної шкоди у розмірі 500 000,00 грн. є необґрунтованою та такою, що не відповідає засадам розумності та справедливості, оскільки компенсація моральної шкоди в її грошовому еквіваленті має на меті забезпечити покращення психоемоційного стану особи, забезпечивши почуття справедливості, а не безпідставне збагачення. Статтею 110 ЦПК України визначено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Судом встановлено, що тяжкість вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках позивача, час та зусилля, потрібні для відновлення попереднього стану позивача, не є співмірними з розміром визначеної ним компенсації моральної шкоди. Так, позивач зазначає, що порушення його права інтелектуальної власності та завдання йому моральної шкоди у зв`язку із незаконним використанням його торговельної марки «[INFO]» відповідачем продовжується протягом двох років. Проте, позивач не надав доказів, що його право на торговельну марку « [INFO] » порушується відповідачем і на момент звернення із цим позовом. Як вбачається з письмових матеріалів і не заперечується сторонами, відповідач почав використовувати без згоди позивача торговельну марку « [INFO] » у листопаді 2020 року та припинив таке використання у жовтні 2021 року. Цей факт частково вбачається з доданих до відзиву копій укладених відповідачем контрактів, починаючи з 09.11.2020 по 12.04.2021, предметом яких є поставка товарів під маркою «[INFO]», а також зі змісту рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08.08.2022 року у справі №755/3412/22, залишеним без зміни постановою Київського апеляційного суду від 23.01.2023 року, в якому зазначено, що за інформацією Київської митниці Держмитслужби ДМС України за митною декларацією UA100070/2021/318067 від 06.04.2021 здійснено митне оформлення товару «олива моторна, олива гідравлічна та олива трансмісійна», отримувачем якого являється ТОВ «НІКА-ТРЕЙД» в кількості 20 242,664 кілограм. Використання відповідачем торговельної марки «[INFO]» також було підтверджено Північним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України у своїй відповіді від 28 жовтня 2021 року за розглядом заяви позивача, у якій вказано про те, що безпосереднє використання позначення « [INFO] » у власній діяльності ТОВ «НІКА-ТРЕЙД» розпочало з підписання контрактів в листопаді 2020 року та імпорту деяких видів продукції в грудні 2020 року (т. 1 а.с. 162-167). При цьому позивач зазначає, що про порушення своїх прав з боку відповідача він дізнався на початку 2021 року, після чого почав звертатися до відповідних органів з метою припинення незаконних дій ТОВ «НІКА-ТРЕЙД». З урахуванням наведеного, судом беззаперечно встановлено використання відповідачем без згоди позивача торговельної марки «[INFO]», а отже і завдання такими діями моральної шкоди позивачу у 2021 році. Разом з тим, у спростування викладених у відзиві на позов доводів сторони відповідача про те, що після проведення перевірки Північним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України у жовтні 2021 року відповідач припинив будь яке використання торговельної марки «[INFO]» зареєстроване свідоцтвом на знак для товарів і послуг № [NUMBER] , позивачем жодних доказів не надано на підтвердження факту того, що незаконне використання торговельної марки здійснювалось ТОВ «НІКА-ТРЕЙД» у подальшому протягом 2022 року і здійснюється на момент розгляду цієї справи. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За правилами частин 1, 3 ст. 12, частин 1, 5 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За викладених обставин, суд не може погодитись, що сума моральної шкоди у розмірі 500 000,00 грн. визначена позивачем, співмірна завданій відповідачем шкоді, відповідає засадам розумності та справедливості, практиці компенсації моральної шкоди у аналогічних ситуаціях. Крім того, ні в позовній заяві, ні у висновку експерта не міститься логічних та послідовних пояснень яким чином саме сума у 500 000,00 грн. здатна поліпшити, полегшити моральні страждання позивача; вказана сума за експертним висновком є лише орієнтовним розміром грошового еквіваленту за результатами врахування методик з рекомендаціями для розрахунків грошової компенсації моральної шкоди. Витрачання часу на відновлення своїх прав інтелектуальної власності не може бути аргументом на користь присудження всієї суми відшкодування моральної шкоди у заявленому позивачем розмірі. Виходячи із обставин справи і зібраних у справі доказів, врахувавши характер та тривалість заподіяних позивачу моральних страждань і виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, на думку суду, сума компенсації моральної шкоди позивачу має бути зменшена до розміру 30 000,00 грн. Така сума здатна забезпечити покращення психоемоційного стану позивача, є розумною, відповідає практиці компенсації моральної шкоди у схожих ситуаціях та здатна підсилити відчуття справедливості, яке мали викликати у позивача судові рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08.08.2022 року та постанова Київського апеляційного суду від 23.01.2023 року у справі №755/3412/22. У іншій частині позовних вимог слід відмовити. За нормою частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У порядку розподілу між сторонами судових витрат, відповідно частини 1 ст. 141 ЦПК України, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 073,60 грн., що становить мінімальний розмір при подачі позову майнового характеру. Згідно пункту 3 частини 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати, пов`язані з проведенням експертизи, у розмірі 20 000 грн. На підтвердження вказаних витрат до позову додано Договір про надання послуг від 24.02.2023 укладений між представником позивача [PERSON] - адвокатом Панченко М.А. та ТОВ «Експертно-дослідна служба України», предметом якого є надання послуг з проведення психологічної експертизи та оформлення висновку експерта; Акт здачі-приймання робіт (послуг) за Договором про надання послуг від 24.02.2023; рахунок-фактуру від 24.02.2023 № 34/02 на суму 20 000,00 грн. та квитанцію ПриватБанк від 27.02.2023 про сплату [PERSON] на користь ТОВ «Експертно-дослідна служба України» за проведення експертизи коштів в сумі 20 000,00 грн. (т. 1 а.с. 103-106, 118, 119, 120). Разом з тим, суд враховує, що позивачем заявлена до стягнення сума 500 000,00 грн., при цьому позов задоволено частково у розмірі 30 000,00 грн., тобто 6 % від ціни позову. Отже, у відшкодування понесених позивачем судових витрат по оплаті послуг експерта з відповідача на користь позивача слід стягнути кошти у розмірі 1 200,00 грн. (20 000,00 : 100 х 6).

Outcome: partial