Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.12.2022 року справу передано для розгляду за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва. Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 07.02.2023 року справу передано для розгляду судді Подільського районного суду м. Києва Лещенко О.В. 30.03.2023 року позивачем усунуто недоліки позовної заяви, визначені ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.02.2023 року про залишення позовної заяви без руху, додано до позовної заяви оригінал свідоцтва про шлюб між сторонами. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30.03.2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження. Позовна заява обґрунтована тим, що 06.09.2002 року між сторонами зареєстрований шлюб. Сімейне життя у сторін не склалося через несумісність характерів, протилежні погляди на сімейне життя, різні інтереси, що є суперечливими. Численні спроби позивача зберегти сім`ю позитивних результатів не дали. З жовтня 2021 року подружжя фактично розпалося, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. З цього часу позивач проживає з іншим чоловіком та веде з ним спільне господарство. Від шлюбу у сторін дітей немає. Сенсу підтримувати подальші сімейні відносини позивач не бачить. Примирення між сторонами неможливе. Подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Спору щодо поділу майна у сторін немає. До початку судового засідання позивач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, а справу розглянути без її участі та, за умови належного повідомлення, без участі відповідача. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся двічі належним чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилав, про причину неявки суд не повідомив, відзив та інші заяви з процесуальних питань від нього до суду не надходили. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами та ухвалити заочне рішення відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що між сторонами 06 вересня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, про що зроблено запис за №1215 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Судом встановлено, що тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства. Сторони спору щодо поділу майна подружжя не мають. Від шлюбу у сторін дітей немає. Відповідач, будучи повідомленим про розгляд Подільським районним судом м.Києва належним чином, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, з клопотаннями до суду не звертався. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. За визначенням ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Позивач та відповідач мають різні погляди на сімейне життя, взаємні права та обов`язки подружжя та не мають взаєморозуміння. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням встановлених обставин справи та на підставі ст.ст. 104, 105, 110-112 СК України, суд дійшов висновку, що дана сім`я тривалий час носить формальний характер, вжиття заходів щодо збереження сім`ї не може дати позитивного результату, буде суперечити інтересам сторін, впливати на їх психоемоційний стан, тому підстав для збереження надалі міцної та здорової сім`ї не вбачається. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 110, 112, 115, 180-183, 185, 191 СК України, та

Outcome: approved