Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

23.03.2023 [PERSON] звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом, уточненим 04.04.2023, до відповідачів, в якій просить визнати за нею право власності на 1/12 частину квартири [ADDRESS] . Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.03.2023 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві в триденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вказані в ній недоліки. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.05.2023. 15.05.2023 підготовче засідання відкладене на 06.06.2023 у зв`язку з неявкою відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 06.06.2023 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 15.06.2023. У судове засідання учасники справи не з`явилися, представник позивача у поданій до початку розгляду справи заяві позов підтримав і просив задовольнити, справу розглянути без його участі; відповідачі [PERSON] , [PERSON] електронною поштою подали заяви про розгляд справи без їхньої участі, в яких позов визнали; відповідачі [PERSON] та [PERSON] , яка діє як законний представник відповідача [PERSON] , 09.06.2023 подали до суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, в яких позов визнали; позивач, відповідач [PERSON] , приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Бірюкова Олена Вікторівна про причини неявки суду не повідомили. У відповідності до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) фіксування судового процесу 15.05.2023 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] , з яким вони спільно проживали в будинку [ADDRESS] . За життя, 23.06.2020, [PERSON] склав заповіт (зареєстровано в реєстрі за № 606), з якого убачається, що спадкоємцями квартири [ADDRESS] в рівних частках є його діти: [PERSON] та [PERSON] . На момент смерті [PERSON] і до цього часу позивач перебувала не пенсії, оскільки була непрацездатною, 10.06.2015 їй було встановлено третю групу інвалідності безтерміново. 02.02.2021 позивач звернулася до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Сенюк А.В. із заявою про прийняття спадщини за законом після померлого [INFO] її чоловіка [PERSON] . 14.02.2023 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Бірюковою Оленою Вікторівною, яка діяла у порядку заміщення приватного нотаріуса Сенюк А.В., було винесено постанову № 6/02/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на обов`язкову частку в квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач вважає, що вона, як непрацездатна вдова спадкодавця, має право на обов`язкову частку 1/2 від 1/6 частини спадкового майна, тобто 1/12 частини від усього спадкового майна, у тому числі вищевказаної квартири, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до частини третьої статті 75 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Згідно з частиною першою статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу). Згідно з частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~частини першої,\~другої статті\~1223\~ЦК України\~право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Частиною першою статті 1241 ЦК України визначено коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Так, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом. Тобто право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. При з`ясуванні чи відноситься певний суб`єкт до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині слід враховувати, що непрацездатність особи повинна підтверджуватися відповідними документами. При цьому відповідна особа для віднесення її до кола суб`єктів, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, має бути непрацездатною саме на момент відкриття спадщини. Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 листопада 2021 року у справі № 607/24365/19 (провадження № 61-6658св21), від 08 грудня 2021 року у справі № 552/3281/20 (провадження № 61- 5972св21). Пунктом 19 постанови № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги та увесь склад спадщини. У постанові Верховного Суду в складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2019 року в справі N 510/350/16-ц (провадження N 61-19810св18) вказано, що "право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом. Тобто право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене\~статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. При з`ясуванні чи відноситься певний суб`єкт до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині слід враховувати, що непрацездатність особи повинна підтверджуватися відповідними документами. При цьому відповідна особа для віднесення її до кола суб`єктів, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, має бути непрацездатною саме на момент відкриття спадщини. Аналіз абзацу другого частини першої\~статті 1241 ЦК України\~дозволяє стверджувати, що зменшення розміру обов`язкової частки у спадщині можливе з урахуванням (а) характеру відносин між спадкоємцями і спадкодавцем; (б) наявності інших обставин, що мають істотне значення (зокрема, ними може вважатись тривала відсутність спілкування між спадкодавцем і спадкоємцем, неприязні відносини, зумовлені аморальною поведінкою спадкоємця, тощо). Позбавлення особи права на обов`язкову частку судом\~ЦК України\~не передбачено, хоча особа, яка має право на обов`язкову частку, може бути усунена від права на спадкування відповідно до\~статті 1224 ЦК України". При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини. До таких спадкоємців слід також відносити спадкоємців, які відмовилися від прийняття спадщини, не прийняли спадщину, усунені від права на спадкування або померли до відкриття спадщини, але в яких є спадкоємців за правом представлення (стаття 1266 ЦК України). Ураховуючи обставини справи, визнання позову відповідачами, суд вважає, що позивач, як непрацездатна вдова спадкодавця, має право на обов`язкову частку 1/2 від 1/6 частини спадкового майна, тобто 1/12 частину від усього спадкового майна, у тому числі спірної квартири.

Outcome: approved