Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

15.09.2022 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, у якому просить: - розірвати шлюб, зареєстрований 15.10.2020 р. у Солом`янському районному у м.Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 1739; - стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 15.10.2020 р. у Солом`янському районному у м.Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) вона з відповідачем зареєструвала шлюб. Від шлюбу позивачка і відповідач мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Водночас зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаємопорозуміння та спільних поглядів на життя та шлюб. Позивачка з відповідачем припинила вести спільне господарство та проживає окремо. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить її інтересам, при цьому відповідач жодної участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги у добровільному порядку регулярно в достатньому розмірі на її утримання не надає, тому позивачка звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою від 01.03.2023 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав. Враховуючи, що представник позивачки не заперечила проти проведення заочного розгляду справи, при цьому відповідач, що належним чином повідомлявся про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що позивачка та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.10.2020 р., що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , позивачка та відповідач від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з положеннями ст.ст. 104, 105, 114 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони припинили вести спільне господарство, проживають окремо та подружні відносини не підтримують. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позов у частині вимог про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне. З письмових доказів, які містяться у матеріалах справи, вбачається, що дитина проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, при цьому відповідач є працездатною особою та має доходи, які є достатніми для участі в утриманні дитини. Будь-яких доказів на підтвердження незадовільного стану здоров`я відповідача та перебування на утриманні останнього інших осіб, які в силу закону потребують його матеріальної допомоги, суду не надано. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, а відповідач ухиляється від надання постійної і регулярної матеріальної допомоги на утримання дитини у достатньому розмірі, при цьому, приймаючи до уваги вік, стан здоров`я і матеріальне становище дитини, стан здоров`я і матеріальне становище відповідача та відсутність у нього на утриманні інших осіб, які потребують його матеріальної допомоги, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині вимог про стягнення аліментів, а саме вважає необхідним визначити аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , які підлягатимуть стягненню з відповідача на користь позивачки, з врахуванням принципу справедливості і розумності, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн., а також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 992,40 грн. Також, суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: partial