Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

Позивач КП «Теплопостачання міста Одеси»\~30.03.2023 \~звернулося\~до суду з позовом про стягнення з\~ [PERSON] , яка проживає у квартирі [ADDRESS] заборгованості за надані і спожиті відповідачем комунальні послуги за теплову енергію станом на 1.02.2023 року в загальній сумі 111756,28 грн. Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач надала суду заяву у якій просила застосувати строки позовної давності до вимог позивача, у засідання не прибула. Суд вивчив надані документи і встановив наступне: КП «Теплопостачання м. Одеси» створено на підставі рішення ОМР від 27.06.2006 року № 101-V, шляхом злиття КП «Одесатеплоенерго» та КП «Одестеплокомуненерго». Згідно з п.2.1.1. Статуту підприємства, метою його створення є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією. Рішенням Одеської міської ради № 1173-V від 05.04.2007 року «Про визнання виконавців житлово-комунальних послуг у м. Одеса» КП «Теплопостачання м. Одеси» визначено виконавцем послуг з постачання теплової енергії на опалення та гарячої води у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Одеси. Відповідач по справі\~ зареєстрована в квартирі [ADDRESS] та є споживачем теплової енергії. Зазначений будинок знаходиться у комунальній власності територіальної громади і його теплопостачання та гаряче водопостачання забезпечує КП « Теплопостачання м.Одеси» Відповідачу відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за яким обліковуються надані послуги з постачання теплової енергії на опалення та гарячої води. Позивач доводить, що за період з листопада 2006 року по 01.02.2023р. відповідач у повному обсязі не сплачувала послуги\~за спожиту теплову енергію та гарячу воду,у зв`язку з чим,утворилась заборгованість на суму 111756,28 грн. Сторона позивача також стверджує,що послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання підприємством надавались належної якості, про що свідчить відсутність відповідних звернень зі сторони відповідача або інших мешканців будинку, до якого теплопостачання і постачання гарячої води здійснювалось у централізованому порядку.\~Закон не передбачає безоплатного споживання теплової енергії і гарячої води та зобов`язує споживачів здійснювати оплату за фактично отриману теплову енергію і гарячу воду. На обґрунтування позовних вимог КП «Теплопостачання м. Одеси» посилалося на такий доказ: реєстр нарахувань та оплат абоненту [PERSON] лицевий рахунок № [NUMBER] . Суд дослідив надані докази і наведені доводи і дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками,виконавцями і споживачами,а також їхні права та обов`язки. Пунктом першим частини 1\~статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20 цього Закону\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання»\~встановлено обов`язок споживача оплатити надані послуги. Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, Відповідно до статті 32 Закону «Про житлово-комунальні послуги»плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У відповідності до п.18,20 «Правил надання послуг по централізованому опаленню, постачання холодної та гарячої води та водовідведення», затверджених КМ України від 21.07.2005 р. № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Судом встановлено, що КП «Теплопостачання міста Одеси» по 1.02.2023 року в централізованому порядку забезпечував багатоквартирний житловий будинок [ADDRESS] тепловою енергією і гарячою водою, в тому числі і квартиру [ADDRESS] в цьому будинку. Споживач теплової енергії\~мешканка квартири [PERSON] не сплачувала у повному обсязі послугу з постачання теплової енергії і гарячої води, внаслідок чого виник борг за період з листопада 2006 по лютий 2023 у сумі 111756,28 грн. Розрахунок боргу позивачем виконано, виходячи з розміру затверджених тарифів та показань засобів обліку, встановлених в будинку. Положення\~ст.81ч.1 ЦПК України\~передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Стороною відповідача заявлено вимогу про застосування строків позовної давності. Згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Згідно з ст.257 та ч.3 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Суд вважає, що у цих правовідносинах слід застосовувати положення закону про загальний строк позовної давності тривалістю у 3 роки. Як встановлено в ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Так, перебіг позовної даності за даним позовом починається з квітня 2020р. Відтак, позовні вимоги про стягнення заборгованості до квітня 2020 року пред`явлені позивачем з пропуском трирічного строку позовної давності. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача підлягають задоволенню частково і лише з квітня 2020р. по 1.02.2023р. тобто у сумі 31337,77 грн. (111756,28 80418,58). У відповідності до положень\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судові витрати. Пропорційно до задоволених вимог в розмірі 752,59 грн.

Outcome: partial