Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

Денисюк Світлана Олександрівна в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс») звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 30.12.2014 між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] був укладений кредитний договір №200181624, за умовами якого остання отримала на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 35250 грн. на період з 30.12.2014 по 20.05.2017. 20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» за результатами публічних торгів (аукціону) було укладено договір №7_БМ, за умовами якого останнє набуло права кредитора за договорами, укладеними позичальниками з банком. Банк, правонаступником якого є ТОВ «Діджи Фінанс», свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, в той час як відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків в повному обсязі та в строк, визначений договором. Станом на 06.03.2023 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 62142,30 грн., з яких заборгованість за кредитом - 20180,85 грн., заборгованість за відсотками - 41961,45 грн. Просила стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 30.12.2014 №200181624 в розмірі 62142,30 грн. та судові витрати в розмірі 2684 грн. 08.03.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначення справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник відповідача адвокат Поліщук М.Д. надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню. Свою позицію обґрунтував тим, що відповідач не має ніякої заборгованості перед позивачем, позивач не надав жодного доказу, який би підтверджував протилежне. Позивач не надав жодних доказів на підтвердження суми боргу, документами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні фінансові документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором та її розмір, є первинні фінансові документи (банківські виписки). Позивач не надав виписку з кредитного рахунку [PERSON] та не підтвердив отримання нею кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту, не довів, що вона користувалась грошима та не повернула їх. Копія витягу з додатку №1 до Договору №7БМ про відступлення прав вимоги не є належним доказом, що вказує на безспірність вимог позивача. Оскільки не доведено, що відповідач користувалась коштами, то нарахування відсотків є також безпідставним. На момент набуття права вимоги за кредитним договором від 30.12.2014 №200181624, тобто станом на 20.07.2020 вже був пропущений строк позовної давності, оскільки дата закінчення кредитного договору - 20.05.2017. Представник позивача Денисюк С.О. надала відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідач на підтвердження факту відсутності боргу не надає ніяких чеків, квитанцій чи інших документів про відсутність заборгованості за кредитним договором від 30.12.2014 №200181624. Підтвердженням укладання кредитного договору від 30.12.2014 №200181624 є оферта від 30.12.2014 №200181624, анкета від 30.12.2014 та розписка про отримання платіжної картки та/або ПІН-коду від 30.12.2014, оригінали яких знаходяться у позивача. З моменту укладання Договору про відступлення права вимоги 20.07.2020 №7БМ до моменту подання позову до суду відповідач погашень боргу не робила, тому розмір заборгованості є незмінним та становить 62142,30 грн. У додатку №1 до Договору №7БМ від 20.07.2020 містяться відомості щодо загальної суми заборгованості та її складових. Відповідач була ознайомлена з довідкою про умови кредитування та орієнтовну вартість споживчого кредиту, вона отримала кредитну картку, сума наданого кредиту - до 50000 грн., з виданої карти відповідач зняла гроші. Розрахунок заборгованості в сумі 62142,30 грн. був складений на дату відступлення прав вимоги. 12.07.2016 була почата процедура ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський», а тому з цього часу припинилось нарахування відсотків за кредитними договорами, в той час як строк дії кредитного договору закінчувався 20.05.2017. Інформація про стан банківського рахунку [PERSON] для позивача є недоступним. 20.07.2020 ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними ПАТ «Банк Михайлівський», що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 по справі №910/11298/16. Оригінали кредитних договорів ТОВ «Діджи Фінанс» передані не були, а були отримані лише на початку 2023 року. Лише після цього позивач почав здійснювати процедуру щодо захисту порушених прав, що до цього було неможливим через відсутність документів. Вся сукупність підстав свідчить про об`єктивність причин пропуску позивачем строку для звернення до суду з цим позовом. Просила визнати причини пропуску строку позовної давності поважними. Представник відповідача адвокат Поліщук М.Д. надав заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що позивач не надав докази, які вказують та встановлюють наявність заборгованості відповідача. Твердження позивача щодо наявності заборгованості неправомірно вважати доведеним через відсутність спростування цього відповідачем. Представник позивача Денисюк С.О. в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник відповідача адвокат Поліщук М.Д. заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначив, що він не просить суд застосовувати до вимог позивача строки позовної давності, оскільки вважає вимоги необґрунтованими. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 30.12.2014 між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] був укладений кредитний договір №200181624, який складається з заяви (оферти) від 30.12.2014 №200181624, анкети від 30.12.2014 №10546520, довідки про умови кредитування від 30.12.2014 та тарифів, погоджених відповідачем 30.12.2014. За умовами укладеного договору відповідач отримала кредит (кредитний ліміт) до 50000 грн. на 12 місяців, з фіксованою процентною ставкою. 20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» за результатами публічних торгів (аукціону) було укладено договір №7_БМ, за умовами якого останнє набуло права кредитора за договорами, укладеними позичальниками з банком. Згідно з додатком №1 до Договору №7БМ від 20.07.2020 [PERSON] за кредитним договором №200181624 зі строком дії до 20.05.2017 має суму видачі кредиту 35250 грн., загальний залишок заборгованості 61142,30 грн., з яких заборгованість за кредитом - 20180,85 грн., заборгованість за відсотками - 41961,45 грн. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Суд відзначає, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» обгрунтовані тим, що розмір заборгованості за кредитним договором від 30.12.2014 №200181624 становить суму, що зазначена у додатку №1 до Договору №7БМ від 20.07.2020 про відступлення прав вимоги, з цього часу позивач жодних нарахувань боргу по тілу кредиту, відсотках, штрафних санкціях не здійснював, а відповідач жодних платежів на погашення заборгованості не робила. Оцінюючи обставини, встановлені під час розгляду справи у сукупності з наданими доказами. Судом встановлено та не заперечувалось представником відповідача, що дійсно між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» 30.12.2014 був укладений кредитний договір про надання кредитних коштів у вигляді встановленого ліміту. Проте відповідач заперечувала наявність заборгованості та оспорювала її розмір в сумі 61142,30 грн. При цьому позивач не довів належними та допустимим доказами наявність кредитної заборгованості, її розмір та період, за який слід розраховувати розмір заборгованості. Суд вважає, що додаток №1 до Договору №7БМ від 20.07.2020 про відступлення прав вимоги без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджує, яку суму коштів отримала відповідач в межах встановленого кредитного ліміту, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена нею, а яка частина сплачена не була стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування. Суд вважає слушними доводи представника відповідача, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, проте вони суду надані не були. За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором від 30.12.2014 №200181624. При цьому у суду відсутній обов`язок вважати доведеною та встановленою ту обставину, про яку сторона стверджує, оскільки відповідно до приписів ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed