Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Київські регіональні електромережі" про витребування майна з чужого незаконного володіння. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Києво Святошинського районного суду Київської області від 04.06.2020 року у справі №369/9795/18 позовну заяву до правопопередника відповідача - ПрАТ «Київобленерго» про визнання незаконними дій задоволено повністю - визнано незаконними дії приватного акціонерного товариства «Київобленерго», РП ПрАТ «Київобленерго» щодо вимоги сплати [PERSON] заборгованості за спожиту електроенергію в сумі 396931, 87 грн., виставленої в рахунку за електроенергію № 6352070947 за червень 2018 року та щодо його попередження про припинення постачання електроенергії до його житлового будинку по [ADDRESS] . Постановою Київського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін. Разом з тим, під час слухання даної справи у судах відповідачем незаконно неодноразово надсилались на адресу позивача офіційні попередження про відключення електропостачання до його житлового будинку внаслідок ніби-то його заборгованості за спожиту електроенергію, і 02.12.2019 року в морозну пору таке відключення відповідачем було здійснено, внаслідок чого позивач вимушений був на незаконну вимогу відповідача сплатити виставлений відповідачем рахунок за електроенергію № 6066326599 за жовтень 2019 року від 31.10.2019 року на суму 461982,99 грн. Враховуючи вище викладене, позивач просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» на його користь суму коштів 461989. 00 грн., якою відповідач незаконно володіє, інфляційні втрати в розмірі 58534,00 грн., і 3% річних в розмірі 25820,75 грн., що разом складає 546343, 75 грн., а також моральну шкоду у розмірі 461989,00 грн., вартість експертного економічного дослідження в розмірі 411,86 грн. та судовий збір. Ухвалою від 01.11.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 02.12.2021 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Протокольною ухвалою суду від 27.01.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника, просив відмовити у задоволені позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивач сплатив виставлений відповідачем рахунок за електроенергію № 6066326599 за жовтень 2019 року від 31.10.2019 року на суму 461982,99 грн. Рішенням Києво Святошинського районного суду Київської області від 04.06.2020 року у справі №369/9795/18 позовну заяву [PERSON] до приватного акціонерного товариства «Київобленерго», Києво-Святошинського РП ПрАТ "Київобленерго" про визнання незаконними дій було задоволено. Визнано незаконними дії приватного акціонерного товариства «Київобленерго», Києво-Святошинського, РП ПрАТ "Київобленерго" щодо вимоги сплати [PERSON] заборгованість за спожиту електроенергію в сумі 396\~931,87 грн., виставленої в рахунку за електроенергію №6352070947 за червень 2018 року та попередження про припинення постачання електроенергії до житлового будинку по [ADDRESS] . Постановою Київського апеляційного суду від 25 лютого 2021 року вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін. Відповідно до вимог ч.4\~ст.82 ЦПК України\~визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Стаття 1212 ЦК України\~визначає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, оскільки судом встановлено, що рахунок за\~електроенергію №\~ [NUMBER] \~за жовтень\~2019\~року від\~31.10.2019\~року на\~суму 461982,99\~грн.\~був сплачений без правових на те підстав, суд вважає, що набуття коштів відповідачем є абсолютно безпідставним як на час набуття, так і на момент розгляду справи, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті кошти в розмірі 461982,99 грн. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, розраховані позивачем та перевірені судом суми нарахувань інфляційних втрат та 3% річних підлягають стягненню. Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд враховує, що відповідно до ч. 1\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:\~\~1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;\~\~2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;\~\~3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;\~\~4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2\~ст. 23 ЦК України). Положеннями ч. 3\~ст. 23 ЦК України\~визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.\~\~Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При визначенні розміру завданої моральної шкоди суд зобов`язаний врахувати положення п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31 березня 1995 року № 4\~щодо характеру та обсягу немайнових втрат, засад розумності, виваженості та справедливості. Відтак вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, у розмірі 461989,00 грн. задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано до матеріалів справи жодного доказу, який би підтверджував завдання позивачу моральної шкоди відповідачем, а також не обґрунтовано належними та допустимими доказами розміру завданої моральної шкоди. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 12394,00 грн, а також вартість експертного економічного дослідження в розмірі 411,86 грн.

Outcome: partial