Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

21 грудня 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. В обґрунтовування позову вказала, що вона перебувала у близьких стосунках з відповідачем у період з вересня 2017 року по вересень 2018 року. Від таких відносин у неї [INFO] народився син [PERSON] . Відомості про батька дитини були зазначені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Періодично відповідач надавав допомогу на утримання дитини. Син вважає відповідача батьком, називає його татом. Наразі дитина проживає з позивачем, яка має невеликий дохід, якого не вистачає на утримання дитини. У зв`язку із чим вимушена звернутися до суду із даним позовом та просить визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] та в порядку ст. 134 СК України внести відповідні відомості до актового запису про народження. Крім того, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення повноліття на користь матері [PERSON] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 січня 2023 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15 лютого 2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Ухвалою суду від 02 березня 2023 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). 02 березня 2023 року ухвалою суду заяву представника позивача задоволено, призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу та провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 17 травня 2023 року на адресу суду надійшов висновок експерта. Ухвалою суду від 18 травня 2023 року провадження у справі відновлено та призначено підготовче судове засідання, про що повідомлено учасників справи. 01 червня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання в якому просив розглянути справу у відсутність його та позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у ньому. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, подав до суду клопотання в якому просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав частково. Зазначив, що не згодний із розміром аліментів та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 1/6 частини, оскільки він має на утриманні сина від першого шлюбу, на користь останнього з нього стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини від його доходу. Представник третьої особи Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, заперечень з приводу позову не має. Представник третьої особи Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, заперечень щодо позову до суду не подав. Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого у свідоцтві про народження зазначено [PERSON] та [PERSON] . Відомості про батька малолітнього [PERSON] внесено зі слів матері, відповідно до частини першої статті 135 СК України. (а.с. 6,7,9). Згідно до положень частини першої статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У відповідності до положень частин третьої та четвертої статті 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , відомості про батька останньої були внесені відповідно до положень частини першої статті 135 СК України, а тому позивачка має право на звернення до суду з даним позовом. За положеннями частини другої статті 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. У відповідності до роз`яснень, які містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема ч. 2 ст. 128 цього Кодексу, на підставі будь-яких фактичних доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства. Відповідно до п. 8 вказаної постанови питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду насамперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Відповідно до висновку експерта №867-МГ, складеного за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, призначеної ухвалою суду від 02.03.2023 року, встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженого громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язк0ів, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999% (а.с.68-70). З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання громадянина України [PERSON] , який народився [INFO] , батьком [PERSON] , який народився [INFO] та внесення змін в актовий запис №1657, що складений Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 30 жовтня 2018 року про народження [PERSON] , а саме: записати батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України. Що стосується позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, суд приходить до наступного. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] і зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. [PERSON] має на утриманні малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Так, з [PERSON] за рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області стягнути на утримання сина [PERSON] , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) з 16.11.2018 до повноліття дитини (а.с. 30-32). Малолітній [PERSON] , [INFO] зареєстрований та мешкає разом із матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №46 Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби від 11.02.2022 (а.с.8). Суд відхиляє доводи відповідача в частині незгоди з заявленим позивачем розміром аліментів , виходячи з наступного. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Так, відповідачем не надано суду доказів щодо неможливості сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у заявленому позивачем розмірі. Посилання на наявність рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини від попереднього шлюбу не може бути визнано беззаперечним доказом про неможливість утримувати сина [PERSON] у визначеному законом розмірі 1/4 частини від його доходу. Крім того, відповідачем не надано доказу про те, що стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] за даним рішенням суду поставить його скрутне матеріальне становище, або унеможливить належним чином утримувати дітей. Крім того, суд вказує, що стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача при наявності рішення суду про стягнення аліментів на неповнолітнього сина від попереднього шлюбу у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача не перевищує загального розміру усіх відрахувань, визначеного частиною 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», тобто не перевищує 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Інших доказів відповідач до суду не надав. Відповідно до частини першої\~статті 13 ЦПК України\~\~в редакції, чинній на час розгляду справи, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом\~статті 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Частиною першою\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК\~України. На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Таким чином, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та обов`язку обох батьків по утриманню дитини, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 21.12.2022 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно доп.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Крім того, на підставі положень ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в сумі 992,40 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Також, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави з позовної вимоги про стягнення аліментів, від сплати якої звільнено позивача в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved