Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

У квітні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту з відповідача на суму 70197,00 грн. та 2 684 грн. судового збору. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 17 червня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено договір про надання кредиту № 279518816 на суму 22 000 грн. зі сплатою процентів строком на 8 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника. 25 червня 2021 року строк платежу за договором закінчився, а відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме: не повернув кредит та не сплатив проценти. Станом на 11 лютого 2023 року заборгованість відповідача за договором кредиту склала: сума кредиту - 22 000 грн. та проценти за користування кредитом у дисконтний період - 2657,60 грн. та проценти за користування кредитом після дисконтного періоду - 45540,00 грн. Загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 70197,60 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 2 684 грн. Ухвалою судді від 20 квітня 2023 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від представника позивача надійшла заява, в якій останній підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі та ухвалити заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем проживання, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази. Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Суд виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. З урахуванням викладеного, ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до статті 1055 Цивільного кодексу України. Відповідно до положень статей 5,15 Закону України «Про електронній документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Судом установлено, що 17 червня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено договір про надання кредиту № 279518816 на суму 22000 грн. зі сплатою процентів строком на 8 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,51 % від суми кредиту за кожен день користування. Виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 22000 грн. відповідачу (позичальнику) підтверджується платіжним дорученням від 17 червня 2021 року. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено статтею 526 Цивільного кодексу України. За приписами частин 1, 2 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідаючи перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. З матеріалів справи слідує, що відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті суми кредиту, процентів за користування ним та проценти за прострочення терміну повернення грошей. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим представником позивача, сума непогашеного відповідачем кредиту станом на 11 лютого 2023 року заборгованість відповідача за договором кредиту склала: сума кредиту - 22000 грн. та проценти за користування кредитому дисконтний період - 2657,60 грн. та проценти за користування кредитом після дисконтного періоду - 45540,00 грн. Загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 70197,60 грн. Суд погоджується з доводами представника позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в розмірі 22 000 грн. та проценти за користування кредитом у дисконтний період - 2657,60 грн. та проценти за користування кредитом після дисконтного періоду - 45540,00, в зв`язку з чим вказані вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 Цивільного процесуального України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріали справи не містять доказів повного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором. Розмір суми заборгованості наданий позивачем відповідачем у встановленому законом порядку не спростований та й сумнівів у суду не викликає. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору в розмірі 2 684 грн.

Outcome: approved