Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

Своїм позовом до суду [PERSON] просив винести рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Вказав, 05.08.2008 року уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області та відповідно був здійснений актовий запис №1639. Від шлюбу мають спільного сина : [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з ним і перебуває на його утриманні. 09.08.2012 року рішенням Оратівським районним судом Вінницької області шлюб між ним та відповідачем який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, та відповідно був здійснений актовий запис №1639 - розірвали. Він повністю займається інтересами і потребами дитини, піклується про нього, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям, повністю віддає дитині свою любов і турботу, велику увагу приділяє його розвитку. Починаючи з 2012 року і по даний час відповідач не цікавиться життям [PERSON] , [INFO] , не приймає участі у його вихованні та догляді. Фізичним, духовним та моральним розвитком не займається. Всі питання щодо виховання та догляді [PERSON] , [INFO] вирішуються ним особисто. Відповідач жодним чином не була позбавлена інформації стосовно [PERSON] , [INFO] , місця перебування. Також ним жодним чином не створювались перешкоди у спілкуванні та в прийманні участі матері у вихованні дитини. Вищевказані обставини свідчать про фактичну можливість відповідача та підтверджують її вольове небажання виконувати батьківські обов`язки. Крім того, відповідач не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування [PERSON] , оскільки всі ці питання вирішуються лише ним. Відповідач не приймає жодної участі в житті та розвитку дитини, взагалі не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до внутрішнього світу Назара, не цікавиться життям та намагається уникати зустрічей. З цих підстав, з метою захисту інтересів дитини, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позов, просив його задовольнити. В підготовчому судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала повністю, надала пояснення, що вже 12 років не цікавиться вихованням свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] ., та не має бажання, працює та проживає у м. Вінниця, стосунки з дитиною не підтримує. Відповідач в судове засідання 22.06.2023 не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки до суду не повідомила, надіслала суду заяву де позов визнає та просить справу розглянути без її участі. Представник третьої особи виконавчого комітету Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до п. 3.,4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 13, 81 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до свідоцтва про народження народився [PERSON] , [INFO] , його батьки записані: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Оратівського районного суду Вінницької області шлюб між позивачем та відповідачем , розірвано. Згідно акту обстеження умов проживання де проживає неповнолітній [PERSON] разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що умови проживання задовільні, будинок забезпечений необхідними меблями та побутовою технікою. Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, наданого виконавчим комітетом Оратівської селищної ради Вінницького району Вінницької області гр. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина [PERSON] не цікавиться здоров`ям дитини, його духовним розвитком, не допомагає матеріально. З метою соціального захисту неповнолітнього [PERSON] виконавчий комітет Оратівської селищної ради , вважає доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , щодо її сина [PERSON] . Згідно довідки характеристики Тиврівського наукового ліцею Вінницької області [PERSON] навчається в 8 класі, регулярно відвідує заняття у ліцеї, охайний, доглянутий, скромний, стриманий, врівноважений, розсудливий, дисциплінований, самостійний, не піддається чужому впливу та підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Протягом 2022 - 2023 навчального року навчанням та вихованням у ліцеї сина цікавиться лише батько та рідна тітка. Згідно заяви від 26.08.2022, яка нотаріально посвідчена нотаріально, відповідач [PERSON] позов визнає та просить справу розглянути у її відсутність. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, без поважних причин залишила її без материнської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно малолітньої дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved