Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі від заробітку кожного місяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення [PERSON] повноліття. В обґрунтування вимог зазначила, що позивач та відповідач проживали без реєстрації шлюбу. [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Батьками [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження є: [PERSON] (надалі - Позивач) та [PERSON] (надалі - Відповідач). Позивач з Відповідачем разом зі спільною дитиною 25.02.2023 р. перетнули кордон України з Польщею. Згодом Позивач та Відповідач переїхали до Канади. Через деякий час Відповідач повернувся до України. На даний час малолітній син знаходиться на повному забезпеченні Позивача. Відповідач не бере жодної участі в утриманні та у вихованні дитини. Рівня доходу Позивача не вистачає на забезпечення повноцінного фізичного та розумового розвитку сина, тому вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі і не в змозі самостійно утримувати дитину. Скрутне матеріальне положення пов`язане також з тим, що маючи грудну дитину Позивач не має можливості працевлаштуватися в Канаді. Відповідач відмовляється сплачувати аліменти в добровільному порядку, тому вона змушена звернутися до суду. Враховуючи, що на даний час Відповідач працездатний та стан здоров`я дозволяє йому працювати, позивач вважає, що Відповідач може і повинен сплачувати аліменти на утримання спільного малолітнього сина. Позивач вважає, що для повноцінного забезпечення дитини аліменти мають бути у розмірі 1/4 від заробітку кожного місяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, передбаченого законодавством. Ухвалою суду від 16.02.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. 06 квітня 2023 року представник відповідача - адвокат Хрипченко Ю.І. звернулася з відзивом на позовну заяву, в якій не заперечувала щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання сина. Проте сторона відповідача заперечувала щодо розміру аліментів, оскільки відповідач має ще двох дітей від попереднього шлюбу: [PERSON] , 2016 року народження, та [PERSON] , 2013 року народження, на утримання яких він сплачує аліменти у розмірі 10 000 грн. кожного місяця. Тому просив суд визначити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] з урахуванням того факту, що він вже сплачує аліменти на утримання двох дітей, та винести законне рішення по справі. 25.04.2023 року представник позивача [PERSON] звернувся з заявою про зміну предмету позову, в якій просив викласти прохальну частину заяви в наступній редакції.: «Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 16,66% від доходів кожного місяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, передбачено законодавством.». Ухвалою суду від 02.05.2023 року заяву представника позивача [PERSON] про зміну предмета позову - задоволено, прийнято заяву представника позивача [PERSON] від 25.04.2023 про зміну предмета позову у цивільній справі №758/1454/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та постановлено розглядати справу з урахуванням позовних вимог в новій редакції, а саме: «Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 16,66% від доходів кожного місяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, передбачено законодавством.». До початку судового засідання представник позивача подав письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та за відсутності позивача, просив позов задовольнити та ухвалити відповідне рішення, проти винесення заочного рішення не заперечував. До початку судового засідання представник відповідача подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та за відсутності відповідача у порядку письмового провадження з урахуванням відзиву сторони відповідача. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Батьками [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] є [PERSON] та [PERSON] . Крім того, судом встановлено, що у відповідача є інші неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дитина проживає разом з матір`ю, сторони не досягли згоди щодо розміру матеріального утримання сина. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-Х1І від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте, згоди щодо добровільного порядку здійснення свого обов`язку між позивачем та відповідачем не досягнуто. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до положень ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду вимогою про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Суд вважає, що визначений позивачем розмір аліментів на утримання дитини - 16,66% від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є достатнім, справедливим, та не буде порушувати майнові права дітей та його батьків, в тому числі і права малолітніх [PERSON] та [PERSON] , на утримання яких відповідач вже сплачує аліменти. Водночас, ч. 5 ст. 183 СК України встановлено верхню межу, яку не може перевищувати розмір аліментів, що підлягає стягненню на одну дитину, - не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. З огляду на те, що позивачем у позовній вимозі вказане положення не враховано, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з урахуванням зазначеного обмеження. При цьому, суд зазначає, що позивач в разі наявності підстав не позбавлений права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину, зміни способу стягнення аліментів, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 141, 142 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved