Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

Позивач АТ «Державний ощадний банк України» 04.02.2019 звернувся в Орджонікідзевський районний суд м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що 05.09.2008 між АТ «Ощадбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 797, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 62000 доларів США на придбання квартири, яка розташована в [ADDRESS] . Зазначав, що в забезпечення виконання зобов`язання відповідача за кредитним договором було укладено договір іпотеки від 05.09.2008, зареєстрований в реєстрі за № 5238. Позивач вказував, що банк зобов`язання за договором виконав, надав відповідачу кошти, а відповідач в порушення умов договору станом на 14.01.2019 має заборгованість за загальну суму 46837,02 доларів США, в тому числі: -строкова заборгованість за кредитом 24842,47 доларів США; -прострочена заборгованість за кредитом 16343,58 доларів США; -прострочена нараховані проценти 3804,08 доларів США; -3 % річних по простроченому боргу 1292,23 доларів США; -3 % річних за несвоєчасну сплату процентів 554,66 доларів США; -пеня 528,01 доларів США. В поданій до суду позовній заяві просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 46837,02 доларів США та понесені судові витрати. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.02.2019 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] 19.03.2019 подала до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтований тим, що в 2008 році відповідач звернулася до банку з метою отримання фінансових послуг, мала намір придбати житло вартістю 429780 грн, розрахунки за квартиру мали здійснюватися в офіційній валюті України. Натомість, банк схилив відповідача до оформлення кредиту в іноземній валюті, виготовив договори та документи для підписання відповідачем, яка не мала можливості їх прочитати та адекватно оцінити. Вказувала, що валютні кошти не видавалися, а були самостійно конвертовані банком в гривню та передані продавцю квартири. Вважає, що фактично отримала кошти в позадоговірному порядку, намагалася виконувати умови договору протягом тривалого часу та в період з 2008 по 2014 роки сплатила банку більше 50000 доларів США. Також вважає, що позивач пропустив строки позовної давності. В поданому до суду відзиву на позовну заяву відповідач [PERSON] просила відмовити АТ «Ощадбанк» в задоволенні позовних вимог. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.09.2019 закрито підготовче провадження в справі. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.03.2021 зупинено провадження в даній справі до розгляду цивільної справи № 216/23/15-ц. Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 13.03.2023 справу прийнято до провадження суду, поновлено провадження в справі. Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викидані в ній обставини. Представник відповідача в судовому засідання щодо задоволення позовних вимог заперечував з підстав, які викладені в поданому до суду відзиву на позовну заяву. Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 05.09.2008 між АТ\~Державний ощадний банк України та [PERSON] \~ укладено договір про іпотечний кредит №797, згідно з яким [PERSON] отримала кредит в розмірі 62 тисячі доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14% річних, строком повернення 04.09.2028. На забезпечення виконання зобов`язань за договором про іпотечний кредит між банком та [PERSON] 05.09.2008 було укладено іпотечний договір, предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно квартира [ADDRESS] . Суд виходить з того, що кредитний договір від 05.09.2008 № 797 був підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, які передбачені нормами ст.1054 ЦК України, та які мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Як встановлено судом, при договору про іпотечний кредит сторони в п. 1.1. договору валютою кредитування визначили долар США. При цьому судом враховується, що згідно з п. 1.3 договору надання кредиту здійснюється одноразово з позичкового рахунку готівкою. Суд приходить до висновку, що укладенням договору про іпотечний кредит сторони мали на меті саме надання відповідачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів в сумі 62000 доларів США. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 526,530,610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до вимог статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552\~цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048\~цього Кодексу.\~ Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов`язання виконав належним чином, надав відповідачу кредитні кошти. При цьому суд виходить з того, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору. П. 1.1. кредитного договору від 05.09.2008 № 797 сторони передбачили сплату відсотків в розмірі 14 % річних. Згідно з п. 1.5. передбачено погашення кредиту рівними частинами. Згідно з п. 5.1. сторони передбачили, що за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором відповідач зобовязується сплатити пеню в розмірі 0,5 % від суми несплаченого платежу. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також з угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Встановлено, що відповідач [PERSON] порушувала умови кредитного договору, своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повертала. Зокрема, станом на 14.01.2019 (межі позовних вимог) заборгованість за договором складає: строкова заборгованість за кредитом 24842,47 доларів США; прострочена заборгованість за кредитом 16343,58 доларів США; прострочені нараховані проценти 3804,08 доларів США; пеня 528,01 доларів США. Встановивши дані обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача АТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON] про стягнення заборгованості заявлені повністю обґрунтовано та підлягають задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 05.09.2008 № 797, розрахована станом на 14.01.2019 на загальну суму 46837,02 доларів США, в тому числі: -строкова заборгованість за кредитом 24842,47 доларів США; -прострочена заборгованість за кредитом 16343,58 доларів США; -прострочена нараховані проценти 3804,08 доларів США; -3 % річних по простроченому боргу 1292,23 доларів США; -3 % річних за несвоєчасну сплату процентів 554,66 доларів США; -пеня 528,01 доларів США. Оскільки кредит правомірно наданий в іноземній валюті та позивач просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд приходить до висновку про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Твердження відповідача про те, що грошові кошти в розмірі 62000 доларів США не отримувала, не заслуговують на увагу. Матеріалами справи підтверджено, що позивач на виконання своїх зобов`язань за кредитним договором від 05.09.2008 передав, а відповідач [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 62000 доларів США, що підтверджено прибутково-видатковим касовим ордером (а.с. 116), який є належним та допустимим доказом. Статтею 78 ЦПК України (Допустимість доказів) передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Надана до суду позивачем виписка по рахунку за період з 05.09.2008 (а.с. 172-249) є допустимим доказом в розуміння норм ст. 78 ЦПК України, яким підтверджується отримання грошових коштів та розмір заборгованості за тілом кредиту, суд приходить до висновку, що дана обставина не підлягає додатковому доведенню шляхом проведення в справі судової експертизи. Окрім того, як встановлено судом та не оспорюється позивачем, кредитні кошти були надані з цільовим призначенням на придбання квартири за адресою: [ADDRESS] . Той факт, що відповідач за договором від 05.09.2008 набула право власності на зазначену квартиру не оспорюється [PERSON] та підтверджено дослідженими в справі доказами (а.с. 24-29), Також, як встановлено судом, відповідач [PERSON] після виникнення кредитних правовідносин з позивачем, частково виконувала свої зобов`язання за договором та сплачувала кошти. Твердження відповідача [PERSON] про тре, що позивач пропустив строки позовної даності, не заслуговує на увагу. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Як встановлено судом, під час укладенні кредитного договору від 05.09.2008 його сторони в п. 1.2. передбачили, що кредит надається з терміном остаточного погашення не пізніше 04.09.2028. Звернення позивача АТ «Державний ощадний банк України» до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки не свідчить про пропуск позивачем строків позовної давності за вимогами до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, як боргу за основним зобов`язанням. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи задоволення позовних вимог, відповідно до норм ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ «Державний ощадний банк України» підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 19779,63 грн.

Outcome: approved