Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.06.2023 у даній цивільній справі позов ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до [PERSON] задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» суму заборгованості за ставкою 3% річних та з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за період з 04.04.2020 по 23.02.2022, включно, в розмірі 16\~473,22 гривень; стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» у відшкодування сплати судового збору - 698,07 грн. судового збору та 650,21 грн. - витрат на правову допомогу. В задоволення решти вимог відмовлено. 06.06.2023 на адресу суду надійшла заява представника відповідача адвоката Мишковської Т.М. про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначено, що представником відповідача було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які відповідач поніс, а також, які очікує понести. Відповідно до поданого 10.05.2023 представником відповідача відзиву, зазначала, що докази понесення судових витрат будуть надані суду до судових дебатів або протягом 5 днів після ухвалення відповідного рішення. Додатками до заяви про ухвалення додаткового рішення представник відповідача долучила договір №92/23 про надання правничої допомоги від 09.05.2023, опис виконаних робіт по справі та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 09.05.2023. З огляду на викладене представник відповідача просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7\~000, 00 гривень. При ухваленні рішення у справі питання понесених відповідачем судових витрат на професійну правничу допомогу судом не вирішувалось. 09.06.2023 на адресу суду від представника позивача адвоката Мартиненка В.В. надійшли заперечення на заяву про постановлення додаткового рішення. Заперечення обґрунтовані тим, що представником відповідача у наданому відзиві заявлено лише заплановані витрати на професійну правничу допомогу та не заявила вимоги про розподіл понесених судових витрат зі сторони відповідача. Зазначає, що відповідачем ані на стадії підготовчого провадження, ані на стадії розгляду справи по суті не було надано відповідних клопотань та заяв, якими б просила розподілити понесені нею судові витрати. Крім того, представник позивача звертає увагу на те, що наданий представником відповідача договір про надання правничої допомоги не визначає порядок надання допомоги шляхом «опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини та правових позицій Верховного суду», а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат понесених стороною. Крім того зазначає, що подання процесуальних документів не є предметом договору №92/23 від 09.05.2023, на думку представника позивача, відповідні дії не передбачають необхідність у залученні фахового юриста. Також вказує на те, що до заяви про ухвалення додаткового рішення не додано як доказ акт прийому виконаної правничої допомоги згідно договору №92/23 від 09.05.2023. квитанція до прибуткового касового від 09.05.2023 складена в односторонньому порядку та не містить підпису сторони відповідача. З огляду на вищевикладене, представник позивача просив відмовити у задоволенні заяви представника відповідача адвоката Мишковської Т.М., у повному обсязі. Відповідно до ст.\~270 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено. Суд вважає за можливе розглянути заяву без виклику учасників справи, оскільки, справа розглядалась судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Суд, розглянувши заяву та дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Як встановлено ч. ч. 1 3 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення\~питання про\~судові витрати\~суд призначає\~судове засідання,\~яке проводиться\~не пізніше\~двадцяти днів\~з дня\~ухвалення рішення\~по суті\~позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що 09.05.2023 між адвокатами Мишковською Т.М., Калачик Н.М., Ткачук В.В. та Надобко С.П. укладено договір №92/23 про надання правничої допомоги, предметом якого є представництво та захист інтересів клієнта в порядку та на умовах визначених цим договором, в усіх судових установах, органах державної влади, правоохоронних органах, інших підприємствах, установах, організаціях, незалежно від форм власності, з усіма правами, які надані законом позивачеві, відповідачеві, третій особі і потерпілому, у тому числі з правом повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання позову, зміни предмета позову, укладення мирової угоди, оскарження рішення суду, одержання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання, з питання кредитних правовідносин клієнта та супроводження справи № 127/9373/23 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, а [PERSON] зобов?язалась оплатити такі послуги (а.с. 61-62). Пунктом 4.1 вищезазначеного договору передбачено, що за надання послуги з правової допомоги клієнт сплачує адвокатові плату у формі гонорару. Розмір плати, її сума умови та порядок внесення визначаються в додатку №1 до цього договору. Відповідно до додатку №1 до договору про надання правової допомоги №92/23 від 09.05.2023, сторони домовилися, що розмір плати (гонорару) за надання правової допомоги складає 7\~000 гривень. Оплата здійснюється шляхом сплати повної суми під час підписання договору (зворот а.с. 62). Згідно опису виконаних робіт по справі №127/9373/23, адвокатом Мишковською Т.М. виконано наступні роботи: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини та правових позицій Верховного суду задля формування правової позиції по справі та надання консультації, що склало 2 год. роботи; підготовка та подання відзиву, що склало 3 год. роботи; підготовка та подання заяви про долучення доказів, що склало 1 год. роботи. Всього виконано робіт на суму 7\~000, 00 гривень. Виконані роботи оплачені [PERSON] в повному обсязі, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового від 09.05.2023 (а.с. 63-64). Суд констатує, що понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у цій справі в наведеному розмірі підтверджується належними та допустимими (описаними вище) доказами. Щодо заперечень представника позивача на заяву про постановлення додаткового рішення, суд не бере їх до уваги, з огляду на наступне. Судом встановлено, що у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначила, що відповідачем плануються витрати у вигляді витрат на правову допомогу в розмірі 7\~000,00 грн. та вказала, що докази понесення витрат будуть надані до судових дебатів, або протягом п`яти днів з дня винесення рішення. Отже, суд приходить до висновку, що представником відповідача було заявлено про розподіл судових витрат ще у першій заяві по суті справи у відзиві на позовну заяву. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу з позивача на користь відповідача суд зважає на наступне. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15\~ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, ЄСПЛ висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). Згідно з пунктом 4 частини першої "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст.1 наведеного Закону. Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням\~іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу є обгрунтованими. Разом з тим, враховуючи пропорційність розміру задоволених позовних вимог, що складає 26 %, з позивача на користь відповідача слід стягнути 74% від суми понесених [PERSON] витрат на правничу допомогу, яка становить 5\~180, 00 гривень. Враховуючи викладене суд вважає, що заява представника відповідача про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає до часткового задоволення. З огляду на викладене,

Outcome: partial