Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

У жовтні 2022 року позивач звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до відповідачки про стягнення аліментів на дітей - [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , а потім в розмірі 1/4частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, і до повноліття [PERSON] , а саме до [INFO] , обґрунтовуючи свої позовні вимоги наступним. 30.11.2002 року між відповідачкою та позивачем було зареєстровано шлюб, який 01.08.2013 року було розірвано. Сторони мають дітей - неповнолітнього [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти проживали разом з своєю матір`ю у м. Чорноморську Одеської області. Батько забирав дітей на вихідні дні. З 25.02.2022 року [PERSON] переїхала на постійне місце проживання до м. Києва, де працює лікарем у Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний клінічний військовий госпіталь». З цього часу діти постійно проживають з позивачем у м. Чорноморську та перебувають повністю на утриманні батька. Враховуючи вищевикладене вважає, що для забезпечення гармонійного розвитку дітей відповідачка зобов`язана та сплачувати аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів (заробітку) доходу. Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 07.12.2022 року справу направлено за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва. У відзиві [PERSON] зазначила, що від шлюбу з позивачем вони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , місце проживання яких розпорядженням Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації №739 від 25.10.2018 року визначено з нею. Відповідачка [PERSON] як військовослужбовець військової служби, у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні, під час мобілізації на особливий період 19.03.2022 року отримала повістку з`явитись негайно до [INFO] (з дислокацією у [ADDRESS]). У відповідності до витягу із наказу №84 від 21.03.2022 року вона прибула та приступила до виконання службових обов`язків за посадою старший солдат із зарахуванням на всі види забезпечення. У зв`язку із мобілізацією [PERSON] передала дітей на тимчасове проживання батьку, [PERSON] і щомісячно надає дітям матеріальну допомогу, у зв`язку з чим його позовні вимоги про стягнення аліментів вважає є безпідставними. За час проживання дітей з батьком, [PERSON] постійно надає грошові кошти на утримання дітей, які позивач особисто відмовляється отримувати, просить перераховувати кошти на карткові рахунки своєї старшої доньки, куми, повідомляє дітям, що так йому радить адвокат. Відповідачка направляла гроші на утримання дітей поштовим переказом, однак позивач відмовляється отримувати ці кошти. Зазначає, що позивач є власником елітної нерухомості в м. Іллічевськ, отримує пенсію військового, має у власності елітний автомобіль і відповідно має кошти на утримання такого майна та дітей. Відповідачка, наразі перебуває у складі Збройних Сил України, проживаючи в казарменому режимі не має можливості забрати дітей для проживання з собою тимчасово, просить зменшити розмір аліментів, та не заперечує щодо стягнення з неї на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/8 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представниця відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу діти знаходилися на утриманні матері, яка після оголошення воєнного стану була мобілізована, у зв`язку з чим діти тимчасово проживають з батьком, відповідачка надає кошти у добровільному порядку на утримання дітей, про що відомо позивачу. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З 30.11.2002 року по 01.08.2013 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] народився - [PERSON] , [INFO] народилася [PERSON] , батьками яких є позивачка та відповідач у справі (а.с. 11,12). З 25.02.2022 року діти проживають разом з батьком, дана обставина визнається сторонами, тому в силу положень ст.. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідачка з 21.03.2022 є військовослужбовцем і з 21.03.2022 приступила до виконання службових обов`язків в Національному військово-медичному клінічному центрі «Головний клінічний військовий госпіталь», при цьому стороною відповідача надано докази щодо розміру отримуваного нею грошового забезпечення , отримані з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків. Позивач є пенсіонером, отримує пенсію за вислугу років, розмір якої складає близько 9 000 грн на місяць. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов`язок по утриманню дитини. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України встановлено, обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 зазначається, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Окрім того, Верховний Суд у постанові від 04 серпня 2020 року у справі № 489/100/18 наголошує, що аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Згідно з положеннями частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд зауважує, що аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом із тим, співрозмірними саме з урахуванням мети аліментного зобов`язання, а саме забезпечення гармонійного розвитку дитини та задоволення ї потреб, їх розмір не може визначатись лише тим, що відповідач має високий дохід. І при цьому, участь обох батьків у утриманні дітей має бути співмірною, що означає, що утримання дітей забезпечується обома батьками, а не лише тим, хто працює і має високий дохід. В цьому провадженні суд вирішує спір між батьками щодо виконання матір`ю дітей, яка проживає окремо, своїх зобов`язань щодо їх матеріального забезпечення. Як вбачається з пояснень відповідачки та комплексу доказів, які надані суду, вона була мобілізована як військовослужбовець після введення воєнного стану на території України 24.02.2022. Ця обставина стала підставою для зміни місця проживання дітей, однак відповідачка виконувала чи намагалась виконувати частково свої обов`язки щодо утримання дітей. При цьому позивач від отримання коштів від неї відмовився, за порадою свого адвоката до вирішення справи судом, що підтверджено ним в судовому засіданні. Доказів наявності у дітей незадоволених матеріальних потреб або їх задоволення самим позивачем матеріали справи не містять. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище сторін, інші обставини, що мають істотне значення, зокрема вимушеність зміни місця проживання дітей у зв`язку з введенням воєнного стану на території України, утримання їх саме матір`ю до цього і її намагання після призову на військову службу, проходження її на казарменому режимі забезпечувати дітей матеріально шляхом сплати коштів відповідачу та забезпечення безпосередньо дітей. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Як вже зазначалось вище, згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За таких обставин, суд вважає правильним задовольнити заявлені у справі вимоги частково і стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (на кожну дитину), щомісячно, починаючи стягнення з 03.10.2022 і до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд присуджує з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 992,40 грн. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. Згідно п.1 ч. 7 ст.265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині рішення суду також вказується про порядок і строк виконання рішення, у зв`язку з чим суд вважає правильним звернути увагу заінтересованих осіб на те, що у відповідності до ч.3 ст. 183 Сімейного кодексу України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: partial