Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором від 22.07.2011 року в розмірі 8335, 61 грн та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що [PERSON] , який помер [INFO] , мав кредитну заборгованість перед банком за кредитним договором від 22.07.2011 року, яка на день смерті позичальника складала 8335, 61 грн. Відповідачі є спадкоємцями померлого і не відмовлялися від спадщини. Оскільки відповідачі прийняли спадщину після смерті [PERSON] , то вони мають відшкодувати заборгованість померлого перед банком, внаслідок чого банк звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 10.01.2023 року у справі відкрито загальне позовне провадження (а.с. 89). Представник позивача неодноразово подавав до суду клопотання, якими просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Від відповідачів відзиву на позовну заяву не надходило, клопотань про продовження/поновлення строку для надання відзиву не надходило. Копію ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви з додатками неодноразово було направлено відповідачам в порядку, визначеному ЦПК України, проте матеріали повернулись до суду не врученими відповідачам. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22.07.2011 [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву від 22.07.2011 року (а.с. 32). При підписанні заяви [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами ПриватБанку», складає між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. [PERSON] після підписання заяви було відкрито рахунок та видано картку «Універсальна». У 2011-2020 роках [PERSON] неодноразово зменшувався та збільшувався кредитний ліміт, 12.03.2019 року максимально збільшений до 31 000, 00 грн. Крім цього, у 2011, 2014 та 2017 роках [PERSON] видавались картки різних типів (а.с. 31, 60). Долучена до матеріалів справи виписка за договором за період з 22.07.2011 року по 20.10.2022 року свідчить про те, що [PERSON] здійснив активацію кредитних карток, користувався кредитними коштами з власної ініціативи (а.с. 21-30). Згідно розрахунку заборгованості станом на 06.10.2022 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 22.07.2011 року становить 8335, 61 грн, що складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту (а.с. 9-20). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 69). Позивач звертався з претензією кредитора до Житомирської державної нотаріальної контори в порядку ст. 1281 ЦК України та отримав відповідь про те, що претензії кредитора щодо [PERSON] отримано та на її підставі заведено спадкову справу №38/2022, при видачі свідоцтва про право на спадщину зміст претензій кредитора буде доведено до відома спадкоємців (а.с. 72-73). Крім цього, з листами-претензіями позивач звертався і до відповідачів, останні повідомлялися про наявність заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 22.07.2011 року (а.с. 74-76). На виконання ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 10.05.2023 року Житомирською державною нотаріальною конторою Житомирської області надіслано до суду копію спадкової справи №38/2022 до май \~ \~ \~ \~на померлого [INFO] [PERSON] . З матеріалів спадкової справи встановлено, що спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті [PERSON] , є дружина останнього - [PERSON] , інші спадкоємці - сини [PERSON] та [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини. Таким чином, між сторонами існує спір щодо виконання зобов`язань в порядку правонаступництва, який регулюється нормами Цивільного кодексу України. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 610\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1281 ЦК спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги. Статтею 1282 ЦК визначено обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Тлумачення статті 1281 ЦК свідчить, що вказана норма не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів, а отже пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса. По обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що померлий [PERSON] на момент своєї смерті мав невиконане грошове зобов`язання перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором від 22.07.2011 в розмірі 8335, 61 грн., а отже відповідно до ст. 1218 ЦК таке зобов`язання входить до складу спадщини померлого. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла його дружина [PERSON] , а інший відповідач - [PERSON] , відмовився від прийняття спадщини після смерті батька. Таким чином, спадкоємець [PERSON] успадкувала і борги спадкодавця та обов`язок виконання кредитного зобов`язання [PERSON] перед позивачем, що складає 8335, 61 грн. Одночасно суд звертає увагу, що у зв`язку з відмовою від прийняття спадщини [PERSON] , останній не є спадкоємцем до майна померлого [PERSON] , а тому позовна вимога про стягнення з нього заборгованості є безпідставною та не підлягає задоволенню. Надаючи оцінку обставинам справи щодо вартості успадкованого [PERSON] майна та його співвідношення з успадкованим таким відповідачем боргового зобов`язання [PERSON] перед позивачем слід звернути увагу, що у постанові Верховного Суду від 24.11.2021 року у справі №615/473/20 зазначено, що: «одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна». Судом встановлено, що [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка земельну ділянку № [NUMBER] з кадастровим номером 1822083000:06:000:1987, загальною площею 0,0450 га, розташовану за адресою: ОСТ масиву Барашівський Житомирського району Житомирської області, земельну ділянку № [NUMBER] з кадастровим номером 1822083000:06:000:1821, загальною площею 0,0520 га, розташовану за адресою: Іванівська сільська рада Житомирського району Житомирської області, Барашівський масив, СТ «Хлібороб», автомобіль «Івеко», автомобіль «Фукі», автомобіль «Рено», напівпричіп «Самро», напівпричіп «Кодер», автомобіль «Ман», що підтверджується матеріалами спадкової справи. Будь-яких обставин, які б свідчили, що вартість такого майна менша ніж успадкований борг за кредитним договором в розмірі 8335, 61 грн. судом не встановлено та відповідачем, який є спадкоємцем, не доведено. Також судом встановлено, що позивачем із дотриманням строків, передбачених ст. 1281 ЦК направлено відповідачам претензію щодо погашення заборгованості померлого перед банком. До того ж сам розмір такої заборгованості розрахований вірно, оскільки відповідна заборгованість виникла внаслідок активного використання кредитної картки померлим [PERSON] і несвоєчасним виконанням зобов`язання із повернення кредитних коштів. За таких обставин позовні вимоги про стягнення з [PERSON] грошових коштів в межах суми 8335, 61 грн. є обґрунтованими та правомірними, а відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, на підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судові витрати, а саме судовий збір в сумі 2481, 00 грн.

Outcome: partial