overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Залозецької селищної ради з вимогами про визнання права власності на спадкове майно. Позивач позовні вимоги підтримує, просить визнати за ним в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] , який належав його діду [PERSON] , мотивуючи вимоги тим, що він є спадкоємцем цього майна, згідно закону і прийняв спадщину, однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено. Відповідач надав заяву, згідно якої просить слухати справу без участі їх представника, заперечень не має. Дослідивши докази у справі, суд встановив, що [INFO] помер [PERSON] дідо позивача, якому на праві власності належав: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що в [ADDRESS] . Позивач проживав спільно зі спадкодавцем до його смерті і прийняв спадщину, проживає у спадковому будинку, проте не може отримати у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що оригінали документів на спадкове майно спадкодавцем втрачено, рекомендовано визнавати право власності на спадкове майно в судовому порядку. Інший спадкоємець дочка спадкодавця [PERSON] спадщину не прийняла та відмовилася від спадку в користь позивача. Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна, згідно закону і прийняв спадщину, однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, до нього правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже за ним слід визнати право власності на спадок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, пов`язаного з потребою обґрунтування доводів та аналізу доказів сторін, обґрунтуванням висновків, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває цивільна за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19 липня 2002 року у Великоберезовицькій селищній раді Тернопільського району, актовий запис 25. Заявлені вимоги мотивує тим, що сімейне життя не склалося з причини різних характерів та переконань, тривалий час сторони спору не проживають сім`єю, не ведуть спільного господарства, не пов`язані сімейним побутом, а тому, оскільки шлюб з відповідачем носить виключно формальний характер, позивач вважає, що їх сім`я розпалася остаточно. В судове засідання позивач не з`явився, його представник склав заяву з клопотанням про розгляд справи за власної відсутності, позов підтримує й просить вимогу задовольнити. Відповідач в судове засідання в судове засідання не з`явився, хоча своєчасно був повідомлений про час і місце судового розгляду, заперечень на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив, а, відтак, за зазначених обставин, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення в порядку ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини: Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19 липня 2002 року у Великоберезовицькій селищній раді Тернопільського району, актовий запис 25. Від шлюбу у них є спільна дитина. Відповідно до ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї суперечитиме інтересам одного з них. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає, що матеріалами справи доведено, що сторони не проживають сім`єю, не ведуть спільного господарства, оскільки позивач підтримує викладені в позові обставини, натомість відповідач не бажає з`явитися до суду та пояснити можливі мотиви задля збереження шлюбу; клопотань про визначення строку на примирення сторонами спору не заявлено. Відтак суд вважає, що шлюб необхідно розірвати, як такий, збереження якого суперечитиме інтересам сторін спору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

[PERSON] \~звернувся з\~позовом до\~суду та\~вимоги мотивує\~тим,\~що 02.07.1971 він уклав шлюб з [PERSON] . Сімейне життя у сторін не склалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Подружні відносини між ними припинилися у вересні 2020 року, і з того часу вони не проживають як подружжя. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З Відповідачкою спільного господарства не ведуть та взагалі не підтримують жодних відносин. На підставі викладеного вважає, що шлюб із Відповідачкою і його збереження є недоцільним. Подальше збереження шлюбу суперечить його особистим інтересам. У зв`язку з цим просить суд шлюб розірвати. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 02.07.1971 (а.с. 6). Спільне життя між сторонами не склалось, шлюбні відносини припинено. Таким чином, між сторонами склалися цивільно-правові відносини, які регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, - шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (частини 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України). У відповідності до статті 112 Сімейного кодексу України, - шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. ст. 105, 110 СК України суд вважає необхідним цей шлюб розірвати. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

у березні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 13 жовтня 2015 року, спільне життя не склалось та шлюбні відносини між ними припинені. Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві заявив клопотання про розгляд справи без його участі та зазначив, що проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається\~з матеріалів\~справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 жовтня 2015 року. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного рішення суду, пов"язаного з потребою у обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини, відклавши складання повного рішення на десять днів.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначивши, що 17.08.2010 року з відповідачем уклали шлюб, який було зареєстровано Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського мськрайонного управління юстиції Житомирської області та зроблено актовий запис №267. Мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, між ними постійно виникають сварки внаслідок того, що вони мають різні погляди на життя та ведення спільного господарства, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач в заів до суду клопотав про розгляд справи за його відсутності, позовні ваимоги підтримав, зазначив, що строк наданий на примирення результатів не надав. Відповідач до суду не з`явилась, клопотала про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, строк на примирення результатів не надав, про що вказала в заяві до суду. Дослідивши письмові матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що 17.08.2010 року сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського мськрайонного управління юстиції Житомирської області та зроблено актовий запис №267. Мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають, що є підставами для розірвання шлюбу між ними. Ухвалою суду від 21.03.2023 року сторонам надавався строк на примирення. На час розгляду справи сторони примирення не бажають, про що вкакзали в заявах, тому суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами неможливо. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача , позовні вимоги підлягають задоволенню . На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Зважаючи на складність у викладенні повного тексту рішення суду, пов`язаного з потребою у наведенні доказів, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. Роз`яснити сторонам, що з повним текстом рішення вони зможуть ознайомитися через десять днів в канцелярії суду.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Зважаючи на складність у викладені повного тексту рішення суду, пов`язаної з обґрунтуванням доводів сторін, на що може бути витрачено значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну та резолютивну частини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 жовтня 2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Смілі Смілянського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №518. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] . Сім`я носить формальний характер, а тому просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з`явився, але надав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі. Одночасно наполягав на задоволенні позовних вимог, з наведених у позові підстав. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду справи був належним чином повідомлений. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились то фіксація судового засідання не здійснювалась. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу, в порядку, передбаченому главою 11 розділом III ЦПК України, у відсутність відповідача, який згідно ст.128, 130 ЦПК України повідомлений про день та час розгляду справи належним чином і позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони з 06 жовтня 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06 жовтня 2007 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] та дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30 січня 2008 року, копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 лютого 2019 року. Позивач спільно з відповідачем не проживає через різні погляди на сімейне життя, фактично сім`я розпалась. Отже суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Витрати, пов`язані з розірванням шлюбу, слід покласти на позивача, за його згодою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

У червні 2023 року до суду надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві про встановлення факту, що має юридичне значення. Заявник просить встановити, що витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, де вказано прізвище « [PERSON] » належить [PERSON] , посилаючись на розбіжність у написанні прізвища заявника. Заявник в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі та ухвалити рішення про задоволення заяви. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, просив проводити судове засідання без участі представника та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про оформлення пенсії, поряд із цим отримала відмову, оскільки з наданих документів не підтверджено зміни прізвища з [PERSON] на [PERSON] . Відповідно до експертного висновку № 307/17 від 28.01.2023 вбачається, що у паспорті громадянина України ( [NUMBER] від 20 грудня 2001 року) українською мовою записано [PERSON] ; на другій сторінці паспорта російською мовою записано [PERSON] . У Витягу з Державного реестру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища (№ 00038232262 від 24 січня 2023 р.) українською мовою записано [PERSON] . Нормативною для української літературної мови є форма прізвища [PERSON] , що утворене від особового імени [PERSON] ( Трійняк І.І . Словник українських імен. - Київ, 2005. - С. 388); форма прізвища [PERSON] в українськомовних документах є помилковою, становить українську транслітерацію російськомовного звучання прізвища [PERSON] . Записані в офіційних документах українською мовою форми прізвища [PERSON] і [PERSON] генетично і функціонально ідентичні - входять до антропонімійних комплексів, якими ідентифіковано ту саму особу - [PERSON] (народжена [INFO] ). Відповідно до п. 4, 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу та народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що різні прізвища в документах заявника призводять до порушення її права на отримання пенсії, відтак заявлені вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Відповідно до частини 6 статті 259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи, складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. При розгляді справи суд вважає за необхідне у відповідності до вимог ч.6 ст.259 ЦПК України відкласти складення повного тексту рішення, проголосивши вступну та резолютивну частини судового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що з відповідачкою мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З весни 2023 року діти прозивають разом з позивачем. Відповідачка є працездатною, що дає змогу допомагати утримувати спільних дітей, які на даний час перебувають на утриманні позивача. Відповідачка допомоги на утримання дітей добровільно не надає. Ураховуючи викладені обставини, позивач просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи сповіщена; відзиву чи заперечень до суду не надала. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Дослідивши докази, перевіривши матеріали справи суд встановив, що сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З весни 2023 року діти прозивають разом з позивачем. Відповідачка є працездатною, що дає змогу допомагати утримувати спільних дітей, які на даний час перебувають на утриманні позивача. Відповідачка допомоги на утримання дітей добровільно не надає. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Обов`язковість батьків утримувати дітей до їх повноліття передбачена ст.51 Конституції України, де зазначено, що сім`я, дитинство, материнство охороняються державою. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає рішення суду до негайного виконання. Ураховуючи вище викладене, приймаючи до уваги, що відповідачка, як мати дітей повинна піклуватися про них, утримувати, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів з дня закінчення розгляду справи. Приймаючі до уваги складність справи, суд вважає за можливе проголосити вступну та резолютивну частини рішення.

Outcome: approved