Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики у сумі 38000 грн., проценти від суми позики у розмірі 494,52 грн. за період з 03.06.2022 року по 22.06.2022 року, індекс інфляції у розмірі 3303,01 грн. за період з 23.06.2022 року по 13.02.2023 року та 3% річних у розмірі 737,10 грн. за період з 23.06.2022 року по 13.02.2023 року. В обґрунтування\~позову зазначив,\~що 03.06.2022\~року він надав у позику відповідачу 38000 грн. строком до 22.06.2022 року, про що відповідач надав розписку. Станом на 13.02.2023 року заборгованість йому не повернута. Посилаючись на ст. 625 ЦК України, ним було здійснено нарахування штрафних санкцій на суму боргу, у зв`язку з чим загальний розмір заборгованості становить 42534,63 грн., з яких 38000 грн. позика, 3303,01 грн. індекс інфляції за період з 23.06.2022 року по 13.02.2023 року, 737,10 грн. 3% річних у розмірі за період з 23.06.2022 року по 13.02.2023 року та 494,52 грн. проценти від суми позики за період з 03.06.2022 року по 22.06.2022 року. Враховуючи, що відповідач ухиляється від повернення коштів звернувся до суду для вирішення цього питання у судовому порядку. 07.03.2023 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська цивільну справу було направлено за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.04.2023 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивач про час та місце судового засідання був повідомлений належним, заяв та клопотань не подавав. Відповідач причину неявки суду не повідомив, відзив не подав, про місце та час розгляду справи відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлений належним чином. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 03.06.2022 року позивач надав у позику відповідачу 38000 грн. строком до 22.06.2022 року, про що відповідач надав розписку, а відповідач, в свою чергу, зобов`язався повернути суму позики до 22.07.2022 року, що підтверджується розпискою (а.с. 6). Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно п. 2 ч. 1\~ст. 1046 ЦК України, договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості. Частинами 1,\~2\~ст.\~640\~ЦК України\~встановлено,\~що договір\~є укладеним\~з моменту\~одержання особою,\~яка направила\~пропозицію укласти\~договір,\~відповіді про\~прийняття цієї\~пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ч. 1\~ст. 207 ЦК України, договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (). Крім того, ч. 1 ст. 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням його повернення та дати отримання коштів. Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, 11 листопада 2015 року в справі № 6-1967цс15. З наявної в матеріалах справи розписки від 03.06.2022 року вбачається, що відповідач зобов`язався повернути борг позивачу не пізніше 22.07.2022 року. Судом враховується, що вищезазначена розписка містить в собі відомості щодо строку погашення боргу, скріплені підписом відповідача. Отже, вказана розписка містить в собі інформацію щодо отримання позичальником коштів в борг та зобов`язання щодо повернення боргу у визначений строк. Статтею 545 ЦК України\~врегульовано питання щодо підтвердження виконання зобов`язання, зокрема передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Згідно зі\~ст.\~625\~ЦК України,\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) вказано, що «нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання». Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. Вказаний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року в справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Таким чином, з відповідача слід стягнути інфляційні нарахування та три проценти річних від простроченої суми, відповідно до ст. 625 ЦК України, на заборгованість у розмірі 38000 грн., що виникла у останнього перед позивачем за договором позики від 03.06.2022 року за період, з якого виникло прострочення заборгованості, а саме з 22.07.2022 року по 13.02.2023 року. Розрахунок 3 % річних проводиться за формулою: Сума санкції = С х 3 х Д : 365 : 100, де С сума заборгованості, Д кількість днів прострочення В нашому випадку сума заборгованості складає 38000 грн. Кількість днів прострочення з 22.07.2022 року по 13.02.2023 року, складає 207 днів. Таким чином, 3% річних на суму заборгованості у розмірі 38000 грн. становить 646,52 грн. (38\~000,00 грн. (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 207 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 646,52 грн.) Розмір інфляційних нарахувань за період з 22.07.2022 року по 13.02.2023 року становить 3015,90 грн. ([Сукупний індекс інфляції] = 101,10% ? 101,90% ? 102,50% ? 100,70% ? 100,70% ? 100,80% = 107,937% (за період Серпень 2022 - Січень 2023) [Інфляційні нарахування] = 38\~000,00 грн. (сума боргу) ? 107,937% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 38\~000,00 грн. (сума боргу) = 3\~015,90\~грн.). Щодо розмір заборгованості за обліковою ставкою НБУ, за період, який вказав позивач, з 03.06.2022 року по 22.06.2022 року, суд зазначає, що період на який починають нараховуватись штрафні санкції, згідно ст. 625 ЦК України, починається з моменту прострочення/невиконання відповідачем зобов`язання за договором позики, тобто з 22.07.2022 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги в цій частині. З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що на теперішній час відповідач не повернув позивачу суму позики, ґрунтуючись на засадах верховенства права, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони та які були досліджені у судовому засіданні, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за період з 22.07.2022 року по 13.02.2023 року за договором позики у розмірі 41662,42 грн., яка складається з наступного: 38000 грн. сума позики, 3015,90 грн. розмір інфляційних нарахувань та 646,52 грн. 3% річних. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial