Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди в обґрунтування чого зазначає наступне. 09 червня 2007 року було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у місті Києві. [INFO] в подружжя народився син - [PERSON] . Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 30 жовтня 2013 року шлюб був розірваний. Ухвалою від 15 листопада 2018 року Голосіївським районним судом м. Києва у цивільній справі №752/23562/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Бориспільської районної державної адміністрації в Київській області про відібрання та визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] , як законного представника малолітньої дитини - [PERSON] , до [PERSON] , треті особи: Орган опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації; Орган опіки та піклування Бориспільської районної державної адміністрації в Київській області про визначення місця проживання дитини затверджено Мирову угоду між сторонами. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов мирової угоди, позивач у травні місяці 2021 року звернулась до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва щодо примусового виконання ухвали №752/23562/17 від 15 листопада 2018 року. Позивач вважає, що у зв`язку із зазначеними обставинами, відповідач розповсюджує про [PERSON] у соціальних мережах недостовірну та негативну інформацію, у зв`язку із чим позивач просить суд: визнати такою, що не відповідає дійсності інформацію: - 08.07.2021 « [PERSON] відразу зрозуміла, що відчайдушне захоплення сина цією чудовою грою та моя любов до сина надають їй широкі можливості задовольнити усі її фінансові апетити. Гра «дозвіл від мами - гроші від тата» тривала довго, але в 2017 році, вже майже десятирічний [PERSON], почувши від [PERSON] черговий шантаж про подальшу заборону участі в міжнародних турнірах з гольфу…»; - 18.07.2021, 21.54: « Ніколи не червоніє ні [PERSON] , ні папір на якому вона пише, ні люди, які допомагають їй реалізувати її план - збагатитися за рахунок грошових коштів батька її Дитини , нехтуючи при цьому самою Дитиною… То хто така [PERSON] і чим вона займається? [PERSON] - це людина, яка не гребує нічим для задоволення своїх фінансових апетитів. Зараз вона позиціонує себе жертвою, яка постраждала від синдрому відчуження, та очолює громадську організацію - [INFO] дитини, яка нібито допомагає батькам возз`єднуватись із дітьми. Реальна мета [PERSON] зовсім інша, гроші, гроші та ще раз гроші.»; - 18.07.2021, 22:23: «Користуючись підтримкою впливових людей та корумпованістю деяких чиновників [PERSON] продовжує гнути свою лінію…». - 18.07.2021, 22:49: «Є всього два варіанти подальшого розвитку подій: а) [PERSON] припиняє безпідставне переслідування [PERSON] , забирає свої гроші з судів, виконавчих служб, міністерств та відомств і нарешті намагається стати матір`ю [PERSON].», розповсюджену [PERSON] на сторінках - [PERSON] у соціальній мережі Facebook ( [INFO] на сторінці [PERSON] у соціальній мережі Facebook ( [INFO] на сторінці у соціальній мережі Facebook громадської організації [INFO] ( [INFO] » [INFO] [INFO]; [INFO] [INFO] зобов`язати [PERSON] спростувати інформацію, - 08.07.2021 « [PERSON] відразу зрозуміла, що відчайдушне захоплення Сина цією чудовою грою та моя любов до Сина надають їй широкі можливості задовольнити усі її фінансові апетити. Гра «дозвіл від мами - гроші від тата» тривала довго, але в 2017 році, вже майже десятирічний [PERSON], почувши від [PERSON] черговий шантаж про подальшу заборону участі в міжнародних турнірах з гольфу…»; - 18.07.2021, 21.54 « Ніколи не червоніє ні [PERSON] , ні папір на якому вона пише, ні люди, які допомагають їй реалізувати її план - збагатитися за рахунок грошових коштів батька її Дитини , нехтуючи при цьому самою Дитиною. .. То хто така [PERSON] і чим вона займається? [PERSON] - це людина, яка не гребує нічим для задоволення своїх фінансових апетитів. Зараз вона позиціонує себе жертвою, яка постраждала від синдрому відчуження, та очолює громадську організацію - [INFO] дитини, яка нібито допомагає батькам возз`єднуватись із дітьми. Реальна мета [PERSON] зовсім інша, гроші, гроші та ще раз гроші.»; - 18.07.2021, 22:23 : « Користуючись підтримкою впливових людей та корумпованістю деяких чиновників [PERSON] продовжує гнути свою лінію…». - 18.07. 2021, 22:49 : « Є всього два варіанти подальшого розвитку подій: а) [PERSON] припиняє безпідставне переслідування [PERSON] , забирає свої гроші з судів, виконавчих служб, міністерств та відомств і нарешті намагається стати матір`ю [PERSON].» , розповсюджену [PERSON] на сторінках - [PERSON] у соціальній мережі Facebook ( [INFO] на сторінці [PERSON] у соціальній мережі Facebook ( [INFO] на сторінці у соціальній мережі Facebook громадської організації [INFO] ( [INFO] на сторінці групи «Батько має право» [INFO] [INFO]; [INFO] [INFO] шляхом розміщення рішення суду в інтернеті на сторінках [PERSON] у соціальній мережі Facebook ( [INFO] на сторінці [PERSON] у соціальній мережі Facebook ( [INFO] на сторінці у соціальній мережі Facebook громадської організації [INFO] ( [INFO] на сторінці групи «Батько має право» [INFO]; [INFO]; [INFO]; [INFO]. Опублікувати на своїй сторінці [PERSON] у соціальній мережі Facebook рішення суду; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 1 000 000 (один мільйон ) гривень. стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у сумі, що складаються - 16 816 грн. судовий збір, дослідження, складання висновку експерта від 21 жовтня 2021 року у сумі - 40 100 грн., дослідження та складання висновку № 178/21 від 14.09.2021 року у сумі - 8 031,35 грн. Ухвалою судді від 16.02.2022 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, а 14.12.2022 року підготовче провадження у справі закрито та призначено засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання позивач, її представник не з`явились, представником позивача до суду подано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином за адресою місця реєстрації, судова кореспонденція повернулися до відправника, будучи не врученою відповідачу. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що шлюб, зареєстрований між сторонами 09 червня 2007 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1161 розірваний на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Київ від 30.10.2013 р. справа № 752/16378/13-ц. Між тим, у сторін є спільний син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 13.03.2014 р. Висновком експерта № 178/21 за результатами проведення експертного дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів від 14.09.2021 року встановлено, що ресурси/посилання [INFO] [INFO] attps:[INFO]; [INFO]; [INFO]; [INFO]; [INFO]; [INFO]; [INFO]; [INFO] знаходяться на веб-сайті/ресурсі [INFO] та складаються зі статичних елементів інформаційного наповнення, таких як графічні елементи, що складають оформлення веб-сторінки (меню навігації, графічні зображення тощо), гіперпосилання на пов`язані матеріали, інформація у текстовому форматі тощо. До динамічних та потокових елементів вищезазначених веб-сайтів/ресурсів відносяться коментарі користувачів, реклама та інше. Скріншоти інформаційного наповнення вмісту зазначених вище ресурсів/посилань наведено у Додатку 1. Крім того, відповідно до висновку експерта за результатами проведення семантико-текстуального дослідження від 07.09.2021 р. складено висновок про те, що в текстах дописів (постів) на сторінках [PERSON] [PERSON] у соціальній мережі Facebook ( [INFO] ), на сторінці [PERSON] у соціальній мережі Facebook ( [INFO] ), на сторінці у соціальній мережі Facebook громадської організації [INFO] ( [INFO] на сторінці групи «Батько має право» [INFO] [INFO]; [INFO] наявні висловлювання, в яких міститься негативна інформація щодо особи [PERSON] . Висловлювання, в яких міститься негативна інформація щодо особи [PERSON] , викладено у формі фактичних тверджень, а не оціночних суджень. Поряд із цим, за результатом проведення дослідження експерта психолога був складений висновок експерта психолога від 28.11.2021 року та зроблено висновки про те, що внаслідок поширення [PERSON] в фейсбук-публікаціях від 08.07.2021 року, 18.07.2021 року о 21:54 годині, 18.07.2021 року о 22:23 годині 18.07.2021 року о 22:49 годині інформації, що не відповідає дійсності, та принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , їй дійсно спричинено страждання (моральну шкоду). Внаслідок поширення [PERSON] в фейсбук-публікаціях року від 08.07.2021 року, 18.07.2021 року о 21:54 годині, 18.07.2021 року о 22:23 годині 18.07.2021 року о 22:49 годині інформації, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , та внаслідок усвідомлення [PERSON] того негативного впливу, який має поширювані інформація на її сина, [PERSON] , [PERSON] дійсно спричинено моральні страждання (моральна шкода). Грошовий еквівалент моральних страждань (моральної шкоди), спричиненої [PERSON] внаслідок поширення [PERSON] в фейсбук-публікаціях від 08.07.2021 року, 18.07.2021 року о 21:54 годині, 18.07.2021 року о 22:23 годині 18.07.2021 року о 22:49 годині інформації, що не відповідає дійсності та принижує честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] , та внаслідок усвідомлення [PERSON] того негативного впливу, який має поширювані інформація на її сина, [PERSON] , можна визначити 1 000 000,00 (один мільйон) гривень. Позивач є керівником громадської організації «Обійми дитини», діяльністю якої відповідно до статуту є сприяння реалізації прав батьків брати участь у житті та розвитку дітей, з метою покращення психологічного та соціального стану дітей та батьків. Судовим розглядом встановлено обставини, що 08.07.2021 року на своїй сторінці у Facebook відповідач написав і розповсюдив таку інформацію: « [PERSON] відразу зрозуміла, що відчайдушне захоплення Сина цією чудовою грою та моя любов до Сина надають їй широкі можливості задовольнити усі її фінансові апетити. Гра «дозвіл від мами - гроші від тата» тривала довго, але в 2017 році, вже майже десятирічний [PERSON], почувши від [PERSON] черговий шантаж про подальшу заборону участі в міжнародних турнірах з гольфу…». Поряд із цим, 18.07.2021, 21.54 відповідач повідомляє на сторінці у Facebook наступне : « Ніколи не червоніє ні [PERSON] , ні папір на якому вона пише, ні люди, які допомагають їй реалізувати її план - збагатитися за рахунок грошових коштів батька її Дитини , нехтуючи при цьому самою Дитиною... То хто така [PERSON] і чим вона займається? [PERSON] - це людина, яка не гребує нічим для задоволення своїх фінансових апетитів. Зараз вона позиціонує себе жертвою, яка постраждала від синдрому відчуження, та очолює громадську організацію - [INFO], яка нібито допомагає батькам возз`єднуватись із дітьми. Реальна мета [PERSON] зовсім інша, гроші, гроші та ще раз гроші.» Між тим, 18.07.2021, 22:23 відповідач на сторінці у Facebook повідомляє : «Користуючись підтримкою впливових людей та корумпованістю деяких чиновників [PERSON] продовжує гнути свою лінію…». Паралельно з цим, 18.07. 2021 22:49 відповідач на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook зазначає, що: «Є всього два варіанти подальшого розвитку подій: а) [PERSON] припиняє безпідставне переслідування [PERSON] , забирає свої гроші з судів, виконавчих служб, міністерств та відомств і нарешті намагається стати матір`ю [PERSON].» За твердженням позивача, відповідачем на сайті [INFO] [PERSON] розмістив інформацію про позивача « Ніколи не червоніє ні [PERSON] , ні папір на якому вона пише, ні люди, які допомагають їй реалізувати її план - збагатитися за рахунок грошових коштів батька її Дитини , нехтуючи при цьому самою Дитиною... То хто така [PERSON] і чим вона займається? [PERSON] - це людина, яка не гребує нічим для задоволення своїх фінансових апетитів. Зараз вона позиціонує себе жертвою, яка постраждала від синдрому відчуження, та очолює громадську організацію - [INFO], яка нібито допомагає батькам возз`єднуватись із дітьми. Реальна мета [PERSON] зовсім інша, гроші, гроші та ще раз гроші.», що задокументовано висновком експерта № 178/21 від 14.09.2021 року Крім того аналогічну інформацію відповідач неодноразово, 08.07, 12.07 та 19.07 2021 року розмістив на сторінці Групи «Батько має право», яка має 4500 підписників (стор.31-57 висновку експерта № 178/21 від 14.09.2021 року). Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності, що задекларовано ст.ст. 3, 28 Основного закону. Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України). Відповідно до ст. 201 Цивільного кодексу України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 297 Цивільного кодексу України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 299 Цивільного кодексу України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Верховний суд України у п. 18 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що поширена відповідачем інформація є негативною за своїм змістом, не відповідає дійсності та порушує її особисті немайнові права. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 277 Цивільного кодексу України особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування. Згідно з роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України у п. 5 постанови від 27.02.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також репутації фізичної та юридичної особи» позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні немайнові права. Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Судовим розглядом встановлено, що публікації, створені та поширені відповідачем на його особистій сторінці в соціальній мережі Facebook, стосуються безпосередньо позивача, про що свідчить наявність по тексту публікацій прізвища позивача із посиланням на її особисту сторінку у Facebook із приєднаними скріншотами із сторінок з соціальних мереж позивача таких як Facebook та Instagram, проаналізувавши інформацію з яких, можна дійти висновку про те, що відомості на створених скріншотах відповідають особі позивача та точно її ідентифікують по низці особистих фотографій та Nickname. Правдивість поширеної відповідачем інформації останнім не доведено. Оскільки інформація сформульована відповідачем способом категоричного висловлювання у формі існування конкретних обставин (фактів), при цьому за формою вираження вищезазначеної інформації указане повідомлення не містить критики або оцінки дій, виражено без застосування та вживання гіпербол, алегорій, сатири (чи інших мовностилістичних способів) та у формі констатації конкретних фактів (обставин), які нічим не підтверджені, суд визнає її як недостовірну, таку, що порушує особисті немайнові права позивача. Згідно із пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до абзацу другого п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», якщо суд ухвалює рішення про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні, за необхідності, суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). Таким чином, через спосіб розповсюдження спростування повинно здійснюватися таким самим чином, як воно було здійснено. Право на свободу вираження поглядів, що включає свободу своїх поглядів, одержання і передання інформації та ідей без втручання в це органів державної влади не є безмежним та абсолютним, воно пов`язане із відповідальністю, може підлягати формальностям, умовам та обмеженням або санкціям і є необхідними в умовах демократичного суспільства (ст. 10 Конвенції). В якості гарантій такого права, державу в особі судової гілки влади наділено правом на втручання й обмеження права на свободу вираження поглядів, одержання і передання інформації та ідей, шляхом здійснення своєї наглядової юрисдикції. Прим цьому така дискреційна юрисдикція національного суду буде вважатись правомірною за умови з`ясування того, чи були мотиви, наведені національними органами влади на виправдання втручання «обґрунтованими і достатніми» і чи був ужитий захід «пропорційним законним цілям». Виходячи з вищевикладеного, встановлених обставин справи та положень законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини сторін, суд вважає, що позивачем доведено, що інформація, яка поширена відповідачем, зокрема твердження: « [PERSON] відразу зрозуміла, що відчайдушне захоплення Сина цією чудовою грою та моя любов до Сина надають їй широкі можливості задовольнити усі її фінансові апетити. Гра «дозвіл від мами - гроші від тата» тривала довго, але в 2017 році, вже майже десятирічний [PERSON], почувши від [PERSON] черговий шантаж про подальшу заборону участі в міжнародних турнірах з гольфу…»; «Є всього два варіанти подальшого розвитку подій: а) [PERSON] припиняє безпідставне переслідування [PERSON] , забирає свої гроші з судів, виконавчих служб, міністерств та відомств і нарешті намагається стати матір`ю [PERSON].». Реальна мета [PERSON] зовсім інша, гроші, гроші та ще раз гроші.»; «Користуючись підтримкою впливових людей та корумпованістю деяких чиновників [PERSON] продовжує гнути свою лінію… «Ніколи не червоніє ні [PERSON] , ні папір на якому вона пише, ні люди, які допомагають їй реалізувати її план - збагатитися за рахунок грошових коштів батька її Дитини , нехтуючи при цьому самою Дитиною... То хто така [PERSON] і чим вона займається? [PERSON] - це людина, яка не гребує нічим для задоволення своїх фінансових апетитів. Зараз вона позиціонує себе жертвою, яка постраждала від синдрому відчуження, та очолює громадську організацію - [INFO], яка нібито допомагає батькам возз`єднуватись із дітьми», висловлена у формі фактичних тверджень з негативним змістом, що підтверджується висновком експерта за результатами проведення семантико-текстуального дослідження від 07.09.2021 р., а відповідачем не доведено, що розповсюджена інформація відповідає дійсності, отже підлягає спростуванню у спосіб, який була поширена, шляхом оприлюднення тексту судового рішення, що набрало законної сили. Відносно вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди. Судом встановлено, що позивачу завдано моральну шкоду приниженням його честі, гідності та ділової репутації, оскільки, в даному випадку, мало місце порушення прав позивача, а саме: порушення конституційного права на повагу до честі, гідності та ділової репутації, яке закріплено в преамбулі Загальної декларації прав людини, гарантоване ст. 28 Конституції України та ст.ст. 270, 297, 299 Цивільного кодексу України. Фізична особа, особисте немайнове право якої порушено, в силу ст. 280 Цивільного кодексу України має право на відшкодування майнової та (або) моральної шкоди, яку їй завдано у зв`язку з таким порушенням. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. Компенсація моральної шкоди - це вчинення стосовно людини, котрій спричинено таку шкоду порушенням її загальносоціальних (природних) прав чи свобод, певних дій, які спрямовані на усунення або ж послаблення в неї негативних психічних станів і процесів, викликаних - внаслідок цього порушення - приниженням оцінки її гідності. Право на компенсацію моральної шкоди - це можливість людини, котрій заподіяно таку шкоду, внаслідок порушення її загальносоціальних (природних) прав чи свобод, певних дій, які спрямовані на усунення або ж послаблення в неї негативних психічних станів та процесів, викликаних (внаслідок цього порушення) приниженням оцінки її гідності; а також її можливості звернутися, в разі потреби, до компетентних національних чи міжнародних органів по примусове забезпечення виконання зазначеного обов`язку. У деяких випадках оцінка гідності людини стає безпосереднім, самостійним і, можливо, навіть єдиним об`єктом умисного, цілеспрямованого її приниження. Але ця оцінка страждає також і тоді, коли відбувається порушення яких би то не було прав чи свобод людини. Підрив, руйнація гідності людини - це неминучий супутник, соціальна «тінь» будь - чийого зазіхання на всяке її право, оскільки й у таких випадках у потерпілого зазвичай виникають почуття приниженості, образи й інші негатинві переживання, стан психічної пригніченості тощо. Таким чином, там, де є порушення якогось права людини чи якоїсь свободи, завжди потерпає її гідність. Отже, немає такого порушення права чи свободи людини, яке не призвело б до виникнення в неї конкретного права на компенсацію моральної шкоди, конкретної можливості вимагати такої компенсації. Позивачем [PERSON] зазначено про завдання їй відповідачем [PERSON] моральної шкоди в розмірі 1 000 000 грн., у підтвердження чого наданий висновок експерта психолога від 28.11.2021 року. Пункт 27 Постанови Пленуму передбачає, що способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд враховує роз`яснення, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Крім того, при визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Під час складання висновку експерта психолога від 28.11.2021 р. спеціаліст психолог [PERSON] використовував матеріали, зокрема висновок експерта № 178/21 за результатом дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів від 14.09.2021, Науково-дослідний центр експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України та висновок експерта 07.09.2021 року за результатом проведення текстуального дослідження. Крім того, експерт застосовував метод вільної розповіді позивача, опитування, а також структурованого інтерв`ю і психологічного тестування. Проаналізована судом дослідницька частина зазначеного висновку експерта, складається з вільної розповіді позивача про події, які передували задовго до розповсюдження недостовірної інформації, яка є предметом розгляду даної справи. Отже, психо-соматичні реакції позивача відтворились не лише на оприлюднену недостовірну інформацію розповсюджену відповідачем, що є предметом розгляду даної справи, а утворились задовго до події, що досліджуються в даній справі. Тобто, психотравмуючі обставини спричинення позивачу душевних страждань мають тривалий характер, а тому об`єктивно суд не може врахувати висновок експерта в повній мірі для визначення моральної шкоди, а має керуватись принципом справедливості, виключно за порушенням прав позивача, що відбулось після 08.07.2021 року, тобто після розповсюдження відповідачем неправдивої інформації про позивача. Тому майновий еквівалент виявлення моральних страждань [PERSON] за подіями розповсюдження відповідачем недостовірної інформації, як такої, що порушує немайнові права особи, такі як: честь, гідність та ділова репутація суд оцінює в розмірі 20 000 грн., як такий, що здатний компенсувати завдані [PERSON] душевні страждання після порушення відповідачем її немайнових прав, які відновлюються судом під час розгляду даної справи. З встановлених по справі обставин суд приходить до висновку, що діями відповідача [PERSON] , що виразились у розповсюдженні неправдивих відомостей щодо позивача [PERSON] , останній була завдана моральна шкода, яка виразилась у втратах немайнового характеру внаслідок приниження її честі, гідності і ділової репутації, ускладнення подальшого активного громадського життя, з учасниками ГО «Обійми Дитини», знайомими та підписниками в соціальних мережах, що негативно сприймають, нібито, вчинені дії позивачем і поширену відносно неї інформацію. Проаналізувавши встановлені по справі обставини в їх сукупності, враховуючи громадську оцінку недостовірної інформації та виходячи із принципу розумності та справедливості, суд вважає частково обґрунтованою вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди, яка полягає у приниженні її честі, гідності та ділової репутації у зв`язку з поширенням відповідачем недостовірної інформації та вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. З огляду на зазначене, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача частково знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 016,00 грн., виходячи із наступного розрахунку. Позивачем при зверненні до суду був сплачений судовий збір у розмірі 15 000,00 грн., однак за заявлені позовні вимоги позивач мала сплатити судовий збір у розмірі 11 816,00 грн. за дві вимоги немайнового характеру і одну майнову. Оскільки вимоги немайнового характеру судом задоволені в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 1 816,00 грн. Крім того, судом задоволена частково вимога про відшкодування моральної шкоди у пропорціональному відношенні в розмірі 2% від заявленої позовної вимоги, а тому сума в розмірі 200,00 грн., також має бути стягнута із відповідача на користь позивача. Крім того, позивач просила стягнути на її користь витрати з проведення експертних досліджень, а саме: висновку експерта від 21 жовтня 2021 року в сумі 40 100,00 грн., дослідження та складання висновку № 178/21 від 14.09.2021 року в сумі 8 031,35 грн. Оскільки, матеріали справи не містять будь-якого висновку експерта, датованого 21.10.2021 р., а тому вимога позивача про стягнення витрат на його проведення в розмірі 40 100,00 грн. задоволенню не підлягає. Відносно вимоги про стягнення витрат на проведення висновку № 178/21 від 14.09.2021 року в сумі 8 031,35 грн., суд зазначає, що вимога обгрунтована, висновок експерта судом врахований під час ухвалення рішення, витрати на його проведення позивачем доведені, тому сума в розмірі 8 031,35 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Орієнтований розмір витрат на правову допомогу позивачем під час звернення до суду із позовною заявою не заявлявся. На підставі та

Outcome: partial