Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

в квітні 2023 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 51 878 грн. 73 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між сторонами 14.12.2010 був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на умовах, встановлених Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку, банківськими тарифами. Взяті на себе зобов`язання, відповідно до умов кредитного договору, банк виконав у повному обсязі. Проте відповідач, незважаючи на це, порушив його, оскільки, своєчасно не погашав кредит та не сплачував проценти за користування ним, внаслідок чого станом на 23.02.2023 утворилася заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 51 878 грн. 73 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 43\~000 грн. 25 коп., заборгованість за процентами в розмірі 8\~878 грн. 48 коп. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача в повному обсязі. 31 травня 2023 року відповідач [PERSON] надіслав на електронну адресу суду відзив на позов, у якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зокрема, з огляду на те, що: -сума сплачених у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором коштів у декілька разів перевищує встановлений позивачем розмір кредитного ліміту, що свідчить про відсутність будь-якої заборгованості за кредитним договором; -не надано належних доказів щодо укладення кредитного договору між сторонами, узгодження в письмовому вигляді ціни договору, яка встановлена в формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте згідно наявної в матеріалах справи заяви просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. В той же час, відповідно до положень\~ст. 129 Конституції України,\~ст. 2 ЦПК України\~одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд, що відповідає положенням\~ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору в відповідному судовому засіданні. За такого, враховуючи наявність у справі достатньої інформації для вирішення спору, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 14.12.2010 відповідач [PERSON] з метою отримання банківських послуг, підписав анкету - заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. При підписанні заяви, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві (а.с.18). Відповідно до укладеного договору, відкрито рахунок та надано відповідачу кредитні картки (спеціальний платіжний засіб): № [NUMBER] строк дії до 04/14, № [NUMBER] строк дії до 07/17, № [NUMBER] строк дії до 07/17, № [NUMBER] строк дії до 03/21, № [NUMBER] строк дії до 07/23 (а.с.17). Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я [PERSON] кредитний ліміт неодноразово змінювався: 08.01.2014 - 15\~000 грн., 12.05.2017 збільшення ліміту 20 000 грн., 30.08.2017 збільшення ліміту 25 000 грн., 19.10.2017 збільшення ліміту 27 000 грн., 03.10.2018 збільшення ліміту 36 000 грн., 24.01.2019 збільшення ліміту 49 000 грн., 24.08.2019 збільшення ліміту 50\~000 грн., 22.01.2020 збільшення ліміту 51\~500 грн., 05.04.2022 зменшення ліміту 42\~860 грн., 26.12.2022 зменшення ліміту 00 грн. (а.с.16). Укладений між сторонами договір від 14.12.2010 в вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Так, згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627\~ЦК України передбачає, що відповідно до ст.\~6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1ст. 1048 ЦК України\~ кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст.1049, ст.1050\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Як зазначалося вище, відповідачем 14.12.2010 була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, проте остання не містить положень щодо внесення плати за користування кредитом (процентів), її розміру, застосування штрафних санкцій, узгодженого сторонами порядку списання нарахованих процентів, тощо. Водночас, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку відповідачем не підписані. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Умови розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. За такого, Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах справи, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена в формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Проте, виходячи з положень ч. 2 ст. 530 ЦК України, з огляду на фактично отримані та використані позичальником кошти, які в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, кредитор вправі вимагати виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Зазначений правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в подібній справі за № 342/180/17. Як вбачається з наданої позивачем виписки по рахунку відповідача, яка має статус первинного документа, відповідач активно користувався кредитними коштами, а саме, знімав кошти з банкоматів, здійснював покупки, оплачував отримані послуги, також сплачував заборгованість. Тобто з наданої Банком виписки по картковому рахунку чітко прослідковується користування кредитними коштами (а.с. 54-79). Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 23.02.2023 виникла заборгованість за кредитом (заборгованість за простроченим тілом кредиту) в розмірі 43\~000 грн. 25 коп. Вказаний розрахунок узгоджується з випискою з особового рахунку відповідача, яка відображає операції клієнта щодо використання кредитних коштів (а.с.3-15, 54-79). Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»\~підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Згідно п.п. 57, 59 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України за № 75 від 04.07.2018\~виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виходячи з викладеного, виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) є належними доказами укладення кредитного договору, підтвердження видачі кредиту, користування ним та заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.ч. 1, 5, 6 ст.81,\~78 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.3\~ст. 83 ЦПК України\~відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву на позов. Як зазначалося вище, 31.05.2023 відповідачем було подано відзив на позов. Між тим, ні разом з відзивом, ні протягом всього часу розгляду справи, відповідачем, не було надано жодних доказів, які обґрунтовують заперечення щодо позовних вимог, в тому числі, наявності заборгованості за кредитним договором, її розміру, не надано альтернативного розрахунку, не заявлено клопотання про призначення експертизи. При цьому, з виписки з особового рахунку [PERSON] вбачається, що останній здійснював погашення заборгованості за кредитним договором, що свідчить про визнання ним боргу за кредитним договором та обов`язків, які виникли з договору від 14.12.2010, презумпція правомірності якого не спростована. Таким чином, оскільки відповідач уклав кредитний договір з позивачем та отримав кредитні кошти від банку, він зобов`язаний повернути їх. При цьому, посилання відповідача щодо відсутності заборгованості за кредитним договором з огляду на фактично сплачені ним кошти, суд не приймає до уваги, оскільки протягом всього періоду користування кредитними коштами відповідач, здійснюючи відповідні витрати, частково виконував свій обов`язок по поверненню кредитних коштів, внаслідок чого загальні витрати за договором перевищили суму сплачених коштів. За такого, з відповідача на користь позивача належить до стягнення заборгованість за кредитним договором у розмірі 43\~000 грн. 25 коп. Згідно ч.1\~ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2 227 грн. 72 коп. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Outcome: partial