Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

У квітні 2023 року позивач, через свого представника - адвоката Качана Р.Ю., звернувся до суду з позовом в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.05.2017 на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , до 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог вказав, що рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.05.2017 з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітків (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.02.2017 та до досягнення дитиною повноліття. 28.11.2017 позивач зареєстрував шлюб із [PERSON] , від якого в них народилось двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Центрального районного суду міста Миколаєва від 17.02.2023 з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх спільних дітей в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Таким чином, позивач має на утриманні трьох дітей, та з нього стягується 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходів) на користь [PERSON] , та 1/3 на користь [PERSON] , а загалом більше половини від заробітку (доходу). На теперішній час, враховуючи зміни у сімейному стані позивача, наявність на його утриманні крім спільної з відповідачем дитини, ще двох неповнолітніх дітей, для рівноправного забезпечення потреб дітей та самого позивача, доцільним є зменшити розмір аліментів, які стягуються на користь відповідача до 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходів). Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.04.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження. У судове засідання, призначене на 07.06.2023, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надав до суду письмову заяву в якій просив розгляд справи провести за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідач надала до суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, зазначивши, що проти їх задоволення не заперечує. За приписами частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Вищевказані обставини підтверджуються рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.04.2017, яким зі [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітків (доходів) відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.02.2017 та до досягнення дитиною повноліття. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №699, 28.11.2017 [PERSON] зареєстрував шлюб зі [PERSON] . Від спільного шлюбу в них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , актовий запис №1553, та серії [NUMBER] , актовий запис №1189. Відповідно до судового наказу виданого Центрального районного суду міста Миколаєва від 17.02.2023 у справі №490/1069/23 з позивача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 13.02.2023 і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 29.03.2023 старшим державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шелегей Т.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного судового наказу. За змістом статті 18 Конвенції про захист прав дитини,прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 та ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Положеннями статей 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із частиною першої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України). За положеннями частини третьої статті 181 наведеного Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (далі - Постанова) вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із пунктом 23 Постанови, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. З врахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, визнання відповідачем позову та те, що на утриманні позивача перебуває ще двоє малолітніх дітей, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги, та зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу) до 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України з державного бюджету позивачу підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду з позовом. Інші 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору, відповідно до статті 141 ЦПК України підлягають стягненню на його користь з відповідача.

Outcome: approved