Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

25.11.2022 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» Савчук С.С. (далі за текстом ТОВ «Житлосервіс-КР», позивач) звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить суд стягнути заборгованість\~за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2019 року по 30.04.2021 року в розмірі 3465, 33 грн.; інфляційні витрати в розмірі 726, 53 грн., три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 261, 03 грн.; судовий збір в розмірі 2481 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 01.10.2018 року по 30.04.2018 року ТОВ «Житлосервіс-КР» за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Катеринівська, буд. 5 надавало послуги з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до умов договору кожен із співвласників зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги в порядку, за ціною та у строки, встановлені договором. Відповідач своєчасно та в повному обсязі за надані послуги не сплачував, у зв`язку з чим ТОВ «Житлосервіс-КР» було подано заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.11.2021 року судовий наказ було скасовано. У зв`язку з чим, позивач звертається про стягнення заборгованості в позовному провадженні. Окрім того, оскільки в добровільному порядку наявну заборгованість відповідач не погашає, тому представник позивача, діючи в інтересах ТОВ «Житлосервіс-КР», просить стягнути її з відповідача в примусовому порядку із застосуванням ст.625 ЦК України. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2022 року матеріали цивільної справи №214/6522/22 передано в провадження судді Чернової Н.В. (а.с. 12). Ухвалою суду від 23.12.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.14-15). Відповідач через канцелярію суду надала заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору. В обґрунтування клопотання зазначила, що нею дійсно було допущено виникнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, у зв`язку з наміром оспорювати якість наданих послуг. 06.12.2022 року у зв`язку з відсутністю у неї можливості оспорювання якості послуг, наданих ТОВ «Житлосервіс-КР» нею була повністю сплачена заборгованість в розмірі 3457, 61 грн. До заяви додала квитанцію про сплату боргу від 06.12.2022 року у розмірі 3457, 61 грн. Від представника позивача через канцелярію суду надійшло заперечення на заяву про закриття провадження у справі. В обґрунтування заперечення зазначає, що відповідач своєчасно та в повному обсязі за надані комунальні послуги не сплачував, у зв`язку з чим, позивачем було подано заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. 18.10.2021 року судом було видано відповідний судовий наказ. 29.10.2021 року за заявою відповідача, ухвалою Саксаганського районного суду від 01.11.2021 року судовий наказ було скасовано. Отже, відповідач знала про існування заборгованості. 25.11.2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги. 02.01.2023 року відповідачем було подано заяву до суду про закриття провадження по справі, відповідно до якої, [PERSON] визнає наявність заборгованості та надає платіжне доручення від 06.12.2022 року про сплату заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком в сумі 3457, 61 грн. Звертає у вагу суду на те, що оплату заборгованості відповідачем було проведено після того, як ТОВ «Житлосервіс-КР» звернулось до суду з позовною заявою. Крім того, позивач просить стягнути суд з відповідача заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком в розмірі 3465, 33 грн., в той час як відповідачем надано платіжне доручення від 06.12.2022 року про сплату заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком в сумі 3457, 61 грн. Враховуючи викладені обставини, вважає, що відсутні підстави для закриття провадження у справі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши письмові докази по справі щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що ТОВ «Житлосервіс-КР» є суб`єктом господарської діяльності, який здійснює надання населенню за плату житлово-комунальних послуг, є управителем частини будинків Саксаганського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у тому числі будинку за адресою: [ADDRESS] . 29.07.2018 року між ТОВ «Житлосервіс-КР» та співвласниками багатоквартирного будинку, в особі [PERSON] уповноваженого зборами співвласників багатоквартирного будинку, за адресою: [ADDRESS] , укладено договір по надання послуг з управління будинком. (а.с. 9). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Визначаючи характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що вони склались у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їх виробником (виконавцем) і споживачем, а тому регулюються положеннями ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники - споживачі (індивідуальні та колективні); 2)управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст.ст.4,\~6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За визначенням, наданим у\~ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги\~це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі\~ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) житлові\~послуги з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги уразі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги\~послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 ч.1\~ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п.5 ч.2\~ст.7 цього Закону\~такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Таким чином, згідно із зазначеними нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Судом встановлено, що [PERSON] , зареєстрована з 10.01.2001 року за адресою [ADDRESS] , та є споживачем послуг, що надавалися ТОВ «Житлосервіс-КР», як управителем частини будинків Саксаганського району м. Кривого Рогу, в тому числі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9, 13). Законом України від 03 грудня 2020 року №1060-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг», який набрав чинності 01 травня 2021 року, до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» внесено зміни, у тому числі й щодо організації договірних відносин між виконавцями житлово-комунальних послуг та споживачами. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (з урахуванням змін), надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено можливість укладання 3-х різних моделей договорів про надання комунальних послуг, яка обирається виключно за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги, а саме: індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою; договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії). У той же час, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Відповідно до Наказу Мінрегіону України № 390 від 30.07.2012 року «Про затвердження Порядку доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиці територіальних громад» зазначена інформація доводиться до відома споживачів шляхом розміщення на офіційному веб- сайті органу місцевого самоврядування в мережі Інтернет, яким є \~https://krogere.info/ua/komgosp.html. Як зазначалося вище, 29.07.2018 року між ТОВ «Житлосервіс-КР» та співвласниками багатоквартирного будинку, в особі [PERSON] уповноваженого зборами співвласників багатоквартирного будинку, за адресою: [ADDRESS] , укладено договір по надання послуг з управління будинком. (а.с. 9). У випадку ухилення від виконання обов`язку обов`язок відповідачів оплачувати житлово-комунальні послуги, вони несуть відповідальність в порядку, встановленому законом. Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, та постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16. Крім того, з 01 листопада 2021 року між позивачем та відповідачами, як споживачами послуги з постачання теплової енергії, фактично укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Згідно із ч.1\~ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Як визначено ч.3 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. У відповідності зі ст.526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Судом встановлено, що позивач звернувся із позовною заявою до суду 25.11.2022 року. Відповідачем було проведено оплату заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком в сумі 3457, 61 грн. після того, як ТОВ «Житлосервіс-КР» звернулось до суду з позовною заявою, що підтверджується копією платіжного доручення від 06.12.2022 року. Суд враховує надані відповідачем докази сплати заборгованості у розмірі 3457, 61 грн. на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» (а.с.18), однак відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї матеріальної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Крім того, слід зазначити, що ст.625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, а тому поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями. Зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. При визначенні розміру нарахувань відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, суд виходить з відомостей, зазначених у розрахунках, з якими погоджується, а відтак розмір 3% річних 261, 03 грн., та інфляційних втрат 726, 53 грн., вважає вірним (а.с.8, 8-зворот). Положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно зі ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 2 481 грн. 00 коп., в рахунок відшкодування судового збору (а.с. 3, 4).

Outcome: partial