Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

Позивачка 11.05.2023 звернулася до суду з позовом поділ майна подружжя шляхом стягнення половини вартості будівельних матеріалів з незавершеного будівництва будинку. Згідно позивних вимог позивачка прохає суд: Поділити спільне сумісне майно подружжя, стягнувши на її користь з [PERSON] компенсацію половини (однієї другої) вартості будівельних матеріалів з незавершеного будівництвом будинку за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 66.4 кв.м. в сумі 232193,5\~грн (двісті тридцять дві тисячі сто девяносто три грн 50 коп.).; всі судові витрати, а саме: витрати в сумі 2 321,93 стягнути з відповідача. В обґрунтування позову зазначає, що 10.09.2016 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Таращанському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), який на підставі рішення Таращанського районного суду Київської області від 23.03.2018, розірвано. Під час перебування у шлюбі, позивачкою та відповідачем як подружжям, за спільні кошти подружжя, здійснювалося будівництво житлового будинку загальною площею 66,4 м. кв. Зазначений житловий будинок не введений в експлуатацію та не зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно через небажання відповідача здійснити відповідні дії. 11 травня 2022 року рішенням Таращанського районного суду Київської області в задоволенні позову позивачки до [PERSON] про визнання житлового будинку об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання забудовником було відмовлено у повному обсязі. Причиною відмови у задоволенні позову є визнання будівництва самочинним. При цьому головним наслідком визнання будівництва самочинним є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України) оскільки право власності на майно не виникло, воно не може бути предметом поділу між подружжям. При неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній із сторін, а іншій присудити грошову компенсацію Отже, вона має право на одну другу частину незакінченого будівництвом житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання повідомлена належним чином. Представник позивачки - адвокат Якименко О.В. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання повідомлений належним чином. До судового засідання подав заяву в які позовні вимоги підтримує, просить слухати справу за його відсутності та відсутності позивачки, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належно. Правом подачі відзиву не скористався, заяв, листів, клопотань не надходило. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Прийнявши всі заходи по виклику відповідача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] 10.09.2016 року зареєстровано Таращанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 75 (а.с. 31). Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 23.03.2018 року справа № 379/156/18, яке набрало законної сили 23.04.2018, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.23). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов, складеного 16.04.2019 депутатом Таращанської міської ради Київської області Щербатюк Н.О. в присутності громадян: [PERSON] , [PERSON] та сторін по справі встановлено, що за період шлюбу подружжям побудовано житловий будинок, який станом на 2019 рік незакінчений будівництвом та знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 32). Також за вказаною адресою розташований будинок, побудований раніше. Так, згідно наданої інформації КП КОР «Південне БТІ» від 20.05.2019 № 1327 (а.с.22), станом на 01.01.2013 право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування № 1275 від 30.03.2004, посвідченого Таращанською державною нотаріальною конторою (реєстрова книга № 9, реєстровий № 1835). 30.03.2004 дарувальник [PERSON] передала безоплатно (подарувала), а обдарований [PERSON] прийняв у подарунок домоволодіння [ADDRESS] . Домоволодіння складається з житлового будинку, дерев`яного, 1966 року забудови, житловою площею 32,0 м. кв. (заг. площею 67,2 м. кв.), позначеного на плані літерою «А», криниці-залізобетонної, позначеної на плані під № 1(а.с.21). Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами, виготовленого 17.04.2019 ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] , що за адресою: [ADDRESS] складає житловий будинок 2016 року побудови, загальною площею 66,4 м. кв., стіни - бл. цем., камені легкобет., який позначений літерою «А1», криниця з.бет. кільця, позначеної під № 2 (а.с. 17-20). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.10.2020 № 229045530 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] - 09.04.2004 зареєстровано за № 4824546 право власності [PERSON] на: домоволодіння, бувший [ADDRESS] ; загальною площею 76 м.кв. та житловою площею 32,0 м.кв., матеріали стін: дерево, відсоток зносу:76, технічний опис майна: будинок побудований до 1966 року (а.с. 16). У висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі № 379/99/20 від 15.04.2021 № 24232/20-43 зазначено, що декларації на початок будівельних робіт, проектної документації, декларації введення будинку в експлуатацію (за технічним паспортом рік будівництва 2016), або інших документів щодо будівлі, що досліджується в наданих матеріалах справи експертом не встановлено. При вирішенні поставленого питання «2)Чи є об`єкт (результат виконання робіт) незавершений будівництвом будинок, загальною площею 66.4 кв.м., який розташований за адресою: [ADDRESS] , нерухомим майном?» експерт КНДІСЕ Сергій Курочкін дійшов висновку, що «будівля, що досліджується загальною площею 66,4 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] є нерухомим майном». При вирішенні поставленого питання 3,6. вартість домоволодіння станом на 12.03.2021 складає 464\~387 гривень. Будівельна готовність житлової будівлі складає 89%.(а.с. 36-67). У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободи від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997\~року № 475/97-ВР (далі - Конвенція) проголошено принцип справедливого розгляду справи, за\~яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно зі статтю 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів, одним з яких, зокрема, є визнання права (пункт 1). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Як проголошено у статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. Захист права власності гарантовано Першим протоколом до Конвенції, відповідно до статті 1 якого передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення частини першої цієї статті дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а частина друга цієї статті визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом уведення в дію «законів». Більше того, верховенство права як один з фундаментальних принципів демократичного суспільства є наскрізним принципом усіх статей Конвенції (див. рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах: від 20 травня 2010 року «Україна-Тюмень» проти України» (заява №\~22603/02); від 25 червня 1996 «Амюр проти Франції» (Amuur v. France); «Колишній Король Греції та інші проти Греції» (Former King of Greece and Others v. Greece), № 25701/94, § 79, ECHR 2000-XII; «Малама проти Греції» (Malama v. Greece), № 43622/98, § 43, ECHR 2001-II). Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. У статті 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності. За частинами першою та другою цієї статті ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За вимогами частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України). Згідно з вимогами статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved