Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

У вересні 2021 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за Кредитним договором б/н від 21 лютого 2013 року у загальному розмірі 131764,70 грн., а саме: 74871,94 грн. заборгованість за кредитом; 56892,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що відповідно до укладеного Кредитного договору б/н від 21.02.2013 року, відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на 18.08.2021 року, відповідач має заборгованість у розмірі 131764,70 грн. Оскільки позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, Банк був вимушений звернутися до суду з даним позовом для стягнення заборгованості в примусовому порядку. Не погодившись\~з позовними\~вимогами,\~відповідачем подано\~до суду\~відзив на\~позовну заяву,\~відповідно до\~якого вказує\~наступне.\~У вказаній\~анкеті-заяві\~відсутні будь-які\~позначки про\~видачу позивачем\~відповідачу будь-якої\~картки,\~в тому\~числі кредитної\~карти.\~Крім того,\~вказана анкета-заява\~взагалі не\~містить ніяких\~даних щодо\~обрання відповідачем\~банківських послуг,\~крім особистих\~даних та\~підпису відповідача.\~Однак,\~жодних належних,\~допустимих,\~достовірних та\~достатніх доказів\~на підтвердження\~того,\~що 21.02.2013\~року між\~позивачем та\~відповідачем було\~укладено кредитний\~договір №\~б/н\~саме із\~встановленням відповідачу\~кредитного ліміту\~у розмірі\~85\~000,00\~грн.,\~стороною позивача\~до суду\~не надано. У позовній заяві позивачем зазначено, що договір № б/н від 21.02.2013 року складається з заяви відповідача, «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. Але, «Умови та правила надання банківських послуг» підпису відповідача не містять. Доказів того, що «Умови та правила надання банківських послуг», які додані позивачем до позовної заяви, є складовою укладеного між сторонами договору, матеріали справи також не містять, як відсутні і докази, що саме такі умови та правила надання банківських послуг діяли на момент підписання відповідачем 21.03.2013 року анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, та в подальшому такі умови не змінювались. Крім того, не надано доказів того, що позивач надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах, зазначених позивачем у позовній заяві, а відповідач відповідно взяв на себе зобов`язання з повернення кредиту, сплати винагороди та неустойки у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту, а також не доведено, що саме такі умови та правила надання банківських послуг і тарифи банку, як зазначені позивачем у позовній заяві, розумів відповідач підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанк. Матеріали справи не містять також доказів на підтвердження видачі відповідачу кредитної карти, її виду та строку дії, а також розміру наданого кредиту, що позбавляє можливості перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів, пені та штрафів. Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено факту укладення кредитного договору. Крім того, спір щодо вказаних правовідносин вже був предметом судового розгляду, а саме справа № 204/479/20, за якою 15.04.2020 року ухвалене рішення про відмову у задоволені позову АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] . Вказане рішення залишено в силі постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.12.2020 року. Також, вказує, що підписи з боку [PERSON] , які містяться на анкеті заявці від 21.02.2013 року не належать останньому, та навіть візуально відрізняються від підпису з боку [PERSON] , що містився на письмових доказах наданих із боку банку при розгляді справи №204/479/20. Представником позивача\~подано до\~суду відповідь\~на відзив,\~відповідно до\~якого вказав\~наступне.\~Відповідачем було\~підписано заяву\~про приєднання\~до Умов\~та правил\~надання банківських\~послуг. У даній\~заяві зазначено,\~що підписавши\~цю заяву,\~відповідач ознайомився\~та згодний\~з Умовами\~та Правилами\~надання банківських\~послуг,\~в тому\~числі з\~Умовами та\~Правилами обслуговування\~по платіжним\~карткам,\~розташованим на\~сайті банку\~-vww.privatbank.ua;\~https://client-bank.privatbank.ua,\~Тарифами банку,\~які разом\~з цією\~заявою складають\~Договір банківського\~обслуговування.\~Окрім цього,\~зазначено що\~Відповідачу було\~надано для\~ознайомлення Умові\~та правила\~в письмовому\~вигляді,\~ознайомлення з\~чим засвідчується\~власним підписом\~в Заявці\~про приєднання.\~Підписавши заяву\~Банк та\~клієнт приєднуються\~і зобов`язуються\~виконувати умови,\~викладені в\~Умовах та\~Правилах надання\~банківських послуг,\~Тарифах банку\~-\~Договорі банківського\~обслуговування в\~цілому.\~Отже,\~враховуючи вищевикладене,\~заява про\~приєднання до\~Умов та\~Правил з\~Умовами та\~Правилами надання\~банківських послуг,\~Тарифами,\~що розташовані\~на офіційному\~сайті Банку\~(www.privatbank.ua)\~складають Договір\~про надання\~банківських послуг.\~Тобто,\~в даному\~випадку зміст\~кредитного договору\~зафіксовано в\~декількох документах:\~в заяві\~Позичальника,\~Умовах та\~Правилах надання\~банківських послуг\~та Тарифах.\~Таким чином,\~між Банком\~та Позичальником\~укладається договір\~у письмовій\~формі.\~Укладення кредитного\~договору таким\~чином чинному\~законодавству України\~не суперечить.\~Між сторонами\~були здійснені\~всі необхідні\~дії,\~який задля\~придбання,\~припинення або\~зміна цивільних\~прав та\~обов`язків,\~що за\~змістом ч.\~1\~ст.\~202\~Цивільного кодексу\~України вказує\~на вчинення\~двостороннього кредитного\~договору,\~складовими якого\~виступають Заява,\~Умови та\~Правила надання\~банківських послуг\~та Тарифи,\~з якими\~Позичальник ознайомлений,\~про що\~свідчить підпис\~в Заяві.\~Представник позивача,\~вказує,\~що обставини,\~на які\~відповідач посилається\~в своєму\~відзиві,\~не відповідають\~дійсності,\~а позовні\~вимоги Банку\~підлягають задоволенні\~в повному\~обсязі. Відповідач підтвердив\~свою згоду\~на те,\~що підписана\~заява разом\~з «Умовами\~та правилами\~надання банківських\~послуг» та\~«Тарифами Банку»,\~які викладені\~на банківському\~сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/,\~складає між\~ним та\~Банком Договір\~банківського обслуговування,\~що підтверджується\~підписом у\~заяві.\~Відповідач не\~надавав своєчасно\~Банку грошові\~кошти для\~погашення заборгованості\~за Кредитом,\~відсотками,\~а також\~іншими витратами\~відповідно до\~умов Договору,\~що має\~відображення у\~розрахунку заборгованості\~за договором.\~Таким чином,\~у порушення\~умов кредитного\~договору а\~також ст.\~ст.\~509,\~526,1054\~ЦК України,\~Відповідач зобов`язання\~за вказаним\~договором не\~виконав. Доводи відповідача про те, що договір ним не підписувався та не укладався, можуть бути підставою для визнання його судом недійсним. Однак позов про визнання кредитного договору недійсним у встановленому порядку не заявлявся і предметом судового розгляду не був. Правом на оспорення даного договору у судовому порядку ще до звернення позивача з позовом жодна зі сторін не скористалася. З огляду на викладене відсутні підстави для з`ясування обставин, за яких можливе визнання правочину недійсним у зв`язку із не підписанням договору, невідповідності даних у анкеті-заяві та встановлення будь-яких висновків з приводу їх існування при вирішенні спору про стягнення заборгованості. Відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого вказав наступне. Відповідачем не заповнювався та не здійснювались відмітки в розділі анкети-заяви «Ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами ПриватБанку, виявляю бажання оформити на своє ім`я». Однак, жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що 21.02.20213 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н саме із встановленням відповідачу за його бажанням кредитного ліміту у розмірі 85 000,00 грн. (істотна умова договору), стороною позивача до суду не надано. Крім того, не надано доказів того, що позивач надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах, зазначених позивачем у позовній заяві, а відповідач відповідно взяв на себе зобов`язання з повернення кредиту, сплати винагороди та неустойки у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту, а також не доведено, що саме такі умови та правила надання банківських послуг і тарифи банку, як зазначені позивачем у позовній заяві, розумів відповідач підписуючи Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанк. Також, вказує, що виписка не відповідає вказаним вимогам то вона не є первинним документом, а отже первинні документи про рух коштів суду Позивачем не надано. Крім того, в даному випадку неможливо застосувати до вищевказаних правовідносин ч. 1 ст. 634 ЦК України, оскільки «Умови та правила надання банківських послуг», які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду з даним позовом. Суду не надано організаційно-розпорядчих або будь яких інших офіційних документів про введення змін в дані Умови, а також належного підтвердження ознайомлення Відповідача з усіма їх змінами та доповненнями. До наданої суду довідки щодо виданих кредитних карток Відповідачу не додано жодного документу підписаного Відповідачем щодо наявності його намірів чи згоди на випуск та видачу даних кредитних карток. Жодна довідка не підписана уповноваженою на це посадовою особою банку. Наданою позивачем довідкою про зміну кредитного ліміту підтверджується факт зміни істотних умов та обставин договору банком в односторонньому порядку. Щодо тверджень позивача, що відповідач активно користується карткою то вони не відповідають дійсності. Належних доказів цього суду також не надано. Крім того, спір щодо вказаних правовідносин вже був предметом судового розгляду, а саме справа № 204/479/20, за якою 15.04.2020 року ухвалене рішення про відмову у задоволені позову AT КБ «Приватбанк» до [PERSON] . Вказане рішення залишено в силі постановою Дніпровського апеляційного суду від 18.12.2020 року. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимог та наполягав на задоволенні. Вказав, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування, тобто користуючись кредитної карткою відповідач погодився із умовами та правилами надання батьківських послуг, навіть якщо в анкеті-заяві не міститься підпису відповідача. З моменту подачі позову, вересень 2021 року, відповідач заборгованість перед банком не погашав. Крім того, вказав, що в даній справі розглядається іншій кредитний договір, ніж у тій справі на яку посилається відповідач. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, раніше надав заяву відповідно до якої просив розгляд справи здійснити без його участі. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. У судовому засіданні було встановлено, що 21 лютого 2013 року між позивачем і відповідачем був укладений Кредитний договір б/н, на підставі особистої заяви останнього, згідно з умовами якого, він отримав від позивача кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Даний Кредитний договір б/н від 21 лютого 2013 року складається з самої заяви, Умов та правил надання банківських послуг і тарифів. Згідно довідки\~АТ КБ\~«ПриватБанк» встановлено,\~що відповідач\~згідно договору\~б/н\~отримав кредитні\~картки № [NUMBER] ,\~дата відкриття\~06.05.2016\~року,\~термін дії\~04/17;\~№ [NUMBER] ,\~дата відкриття\~28.04.2017\~року,\~термін дії\~04/18;\~№ [NUMBER] ,\~дата відкриття\~07.02.2018\~року,\~термін дії\~02/19; № [NUMBER] , дата відкриття 12.02.2019 року, термін дії 02/20 (а.с. 27). Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки № [NUMBER] , оформленої на відповідача, вбачається, що 27.12.2017 року змінено кредитний ліміт (встановлення кредитного ліміту) на 10\~800,00 грн., 19.04.2018 року змінено кредитний ліміт (збільшення кредитного ліміту) на 85\~000,00 грн.; 16.01.2020 року зменшено кредитний ліміт до 0,00 гривень (а.с. 26). Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, випустивши і надавши відповідачу кредитну картку із встановленим лімітом кредитних коштів, яку (картку) останній отримав і використав кредитні кошти у власних цілях. З наданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором №б/н від 21.02.2013 року вбачається, що заборгованість [PERSON] , станом на 18.08.2021 року, становить 131\~764,70 грн., з яких: 74871,94 грн. заборгованість за кредитом; 56892,76 грн. заборгованість по відсотками за користування кредитом (а.с. 5-11). З розрахунку заборгованості наданого позивачем та виписки за договором № б/н від 21.02.2013 станом на 18.08.2021 року вбачається, що відповідач по картці здійснював операції, як зняття готівки так і поповнення рахунку (а.с. 5-25). Так, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 . Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц. Між тим, згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані ж позивачем Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Так, витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті: https://privatbank.ua/terms/ розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент виникнення правовідносин сторін взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, банку, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Отже, суд приходить до висновку, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин, до моменту звернення до суду із вказаним позовом 27 вересня 2021 року, тобто, кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин, та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вище зазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року. При цьому, згідно з ч. 6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. На підставі наведеного вище, суд приходить до висновку, що Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг, розміщених на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача або ж застереження про те, що саме ці Умови було надано останньому для ознайомлення, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання Заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Суд вказує, що з розрахунку заборгованості встановлено, що позичальник активно користувалась наданими Банком кредитними коштами, а також активно здійснювала погашення боргу, вносячи різні суми, тому суд відноситься критично до пояснень відповідача, що він не підписував заяву-анкету. Крім того, відповідачем не заявлялось клопотання щодо проведення судово-почеркознавчої експертизи та не ставилось питання про визнання кредитного договору недійсним. Таким чином, оскільки відповідачем непогашена у повному обсязі заборгованість за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» обґрунтованими і такими, які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» заборгованість за Кредитним договором б/н від 21 лютого 2013 року у загальному розмірі 131764,70 грн., а саме: 74871,94 грн. заборгованість за кредитом; 56892,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 2270 грн. 00 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved