Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

Прокурор Лозан І.В. позов підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві та просить задовольнити позов. У зв`язку з неявкою відповідача не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Також прокурор пояснив, що відповідач, будучи іноземним громадянином, не відчужив спірну земельну ділянку протягом року після набуття права власності на неї. Тому дана земельна ділянка має бути конфіскована. В подальшому вона буде продана на аукціоні, а кошти від її реалізації надійдуть відповідачу, відтак право власності та право на мирне володіння майном відповідача жодним чином не буде порушено. Представник позивача Головного Управління Держгеокадастру у Чернівецькій області подав до суду заяву в якій просить розглядати справу в його відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] викликався до суд в порядку, встановленому ЦПК України. Суд ухвалив розглядати справу заочно та ухвалити заочне рішення. Інші заяви та клопотання не надходили. Інші процесуальні дії у справі не вчинялися. Судом також\~встановлено, що [PERSON] є громадянином Російської Федерації та на підставі на підставі рішення ХII сесії VIII скликання Кельменецької селищної ради Дністровського району № 347.12.1-8/21 від 30.09.2021 Про виділення власнику земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) земельної ділянки, [PERSON] , паспорт іноземця серія та номер: [NUMBER] , громадянину російської федерації, виділено земельну частку (пай) на підставі сертифікату серії ЧВ № 0214376 від 26.02.2021, в натурі (на місцевості) земельну ділянку за кадастровим номером 7322084400:02:002:0318, площею 1,1099 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Чернівецька область, Дністровський район, Кельменецька територіальна громада за межами с. Іванівці. На підставі даного рішення, 10.11.2021року право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку зареєстровано в у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 7322084400:02:002:0318 (номер запису про право власності 45037668 від 10.11.2021 року, індексний номер рішення про державну реєстрацію 61581175 від 15.11.2021) що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна від 12.01.2023 року № 320027823. Відповідач є громадянином Російської Федерації, що підтверджується перекладом паспорта громадянина Російської Федерації з російської на Українську мову [PERSON] . Також відповідно до інформації Управління Державної міграційної служби у Чернівецькій області №51-106-828ВИХ-23 від 09.02.2023 [PERSON] , [INFO] , є громадянином Російської Федерації та при цьому паспортом громадянина України, посвідками на постійне чи тимчасове проживання не документувався. Отже відповідач, будучи іноземним громадянином, 10.11.2021\~року \~набув право власності на вказану вище земельну ділянку сільськогосподарського призначення та упродовж року її не відчужив. Проте, суд вважає, що в даному випадку вказані вище факти не є підставою для припинення права власності відповідача на вказану вище земельну ділянку та її конфіскації за рішенням суду, виходячи з такого. Так,\~статтями 13, 14\~Конституції України визначається, що земля та інші природні ресурси є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Правовий режим земельних відносин, порядок і умови набуття та припинення права власності, а також права володіння, користування земельними ділянками визначаються законами. За змістом\~положень ст. 41 Конституції України,\~ст.\~ст. 319, 321\~ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості правових підстав набуття та припинення права власності на об`єкти нерухомого майна іноземцями (особами без громадянства) визначені і нормами Закону України «Про міжнародне приватне право», положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України. Відповідно до\~ч.\~1,\~2 ст.\~38\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право», право власності та інші речові права на нерухоме та рухоме майно визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться, якщо інше не передбачено законом. Належність майна до нерухомих або рухомих речей, а також інша класифікація майна визначаються правом держави, у якій це майно знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 39 даного Закону, виникнення та припинення права власності та інших речових прав визначається правом держави, у якій відповідне майно перебувало в момент, коли мала місце дія або інша обставина, яка стала підставою для виникнення або припинення права власності та інших речових прав, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Відповідно до\~ ст.\~378\~ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується\~Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ч.1,2,4 ст. 374 ЦК України суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Іноземці,\~особи без\~громадянства можуть\~набувати право\~власності на\~землю (земельні\~ділянки)\~відповідно до\~закону. Права та\~обов`язки\~суб`єктів\~права власності\~на землю\~(земельну\~ділянку)\~встановлюються законом.\~Згідно п.\~а)\~ч.1\~ст.\~80\~Земельного кодексу\~України суб`єктами\~права власності\~на землю\~є громадяни\~та юридичні\~особи -\~на землі\~приватної власності.\~Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~81 ЗК\~України іноземні громадяни та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності. Згідно ч. 4 ст. 81 ЗК України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до\~ч.1,2\~ст.\~145\~ЗК України\~якщо до\~особи переходить\~право власності\~на земельну\~ділянку,\~яка за\~цим Кодексом\~не може\~набуватися нею\~у власність,\~ця ділянка\~підлягає відчуженню\~її власником\~протягом року\~з моменту\~переходу такого\~права.\~ У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Разом з тим, відповідно до п. в) ч.1 ст.143 ЗК України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки. \~ \~ \~ \~Також п. 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі конфіскації. Частиною 5 ст. 41 Конституції України встановлено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.354 ЦК України до особи\~може бути\~застосовано позбавлення\~права власності\~на майно\~за рішенням\~суду як\~санкція за\~вчинення правопорушення\~(конфіскація)\~у випадках,\~встановлених законом. Конфісковане\~майно переходить\~у власність\~держави безоплатно,\~крім випадків,\~визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом. \~ \~ \~ \~Згідно ч.4 ст.145 ЗК України позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. \~ \~ \~ \~Проте, враховуючи, що 24.02.2022 року в Україні оголошено воєнний стан у зв`язку із збройною агресією російської федерації і Кабінет Міністрів України 28.02.2022 року прийняв постанову №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» в підпункті 1 п.1якої встановлено, що незавершені нотаріальні дії за зверненням особи, пов`язаної з державою-агресором, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2022 р.\~№ 187\~Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1272), зупиняються. У разі\~звернення такої\~особи за\~вчиненням нотаріальної\~дії нотаріус\~відмовляє у\~її вчиненні. Зазначені обмеження діють до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, та не поширюються на звернення юридичних осіб, визначених\~абзацами шостим - дев`ятим\~підпункту 1\~пункту 1\~зазначеної постанови\~Кабінету Міністрів\~України,\~та на\~нотаріальні дії\~щодо: засвідчення справжності підпису на заяві про вихід з громадянства Російської Федерації; видачі свідоцтва\~про право\~на спадщину; посвідчення заповіту військовополоненого. Зважаючи на дані обставини та вимоги законодавства, суд вважає, що відповідач не мав реальної та об`єктивної можливості протягом одного року з моменту переходу права власності на спірну земельну ділянку відчужити її, тобто з 10.11.2021 по 10.11.2022 року. Крім того, відповідач не міг жодним чином уповноважити іншу особу на вчинення даної дії, оскільки з листа Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (а.с.89-90) та листа акціонерного товариства «Укрпошта» ( а.с.98) з 24.02.2022 року та станом на березень 2023 року Укрпоштою припинено доставку поштових відправлень до росії та білорусі. Дії по відчуженню спірної земельної ділянки не могла вчинити і [PERSON] , яку відповідач [PERSON] уповноважив на оформлення права власності на дану земельну ділянку, оскільки із змісту довіреності, яка наявна в матеріалах справи( а.с.31-32) не вбачається, що відповідач [PERSON] уповноважував [PERSON] на відчуження саме спірної земельної ділянки з кадастровим номером 7322084400:02:002:0318, а також строк даної довіреності сплив 14.06.2022 року, тобто до закінчення річного строку, протягом якого відповідач міг би з власної волі відчужити спірну земельну ділянку. Також з матеріалів цивільної справи вбачається, що питаннями виготовлення технічної документації із землеустрою щодо спірної земельної ділянки займалася від імені відповідача згідно вказаної вище довіреності [PERSON] (а.с.22). Крім того, прокурор та представник позивача в порушення ч.1 ст.81 ЦПК України не надали суду жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував той факт, що відповідач [PERSON] був ознайомлений з рішенням ХII сесії VIII скликання Кельменецької селищної ради Дністровського району № 347.12.1-8/21 від 30.09.2021 Про виділення власнику земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) земельної ділянки, п.2.1 якого йому було рекомендовано протягом року відчужити спірну земельну ділянку. Тому суд вважає, що конфіскація спірної земельної ділянки порушує право відповідача на мирне володіння майном, закріплене в ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). Суд відхиляє доводи прокурора про те, що відповідач не вчинив жодних дій, спрямованих на відчуження майна та не отримував відмов у вчинені нотаріальних дій щодо відчуження спірної земельної ділянки, так як відповідно до вказаної вище Постанови Кабінету Міністрів\~України 28.02.2022\~року №164\~«Деякі питання\~нотаріату в\~умовах воєнного\~стану» у разі звернення особи, пов`язаної з державою-агресором, за вчиненням нотаріальної дії нотаріус відмовляє у її вчиненні. Тобто, навіть за умови звернення відповідача до нотаріуса з питань відчуження спірної земельної ділянки йому однозначно було б відмовлено нотаріусом. Суд відхиляє доводи прокурора та представника позивача про відсутність порушень права власності та права відповідача на мирне володіння майном у випадку конфіскації спірної земельної ділянки, так як вважає, що конфіскації якраз не буде дотримано трьох критеріїв, в сукупності, які б вказували на відсутність порушення Конвенційних прав. Зокрема, при конфіскації спірної земельної ділянки втручання в право власності не може вважатися пропорційним, оскільки буде порушено та недотримано справедливого балансу між інтересами держави (суспільства) та інтересами відповідача, який в зв`язку з встановленою законодавчою забороною вчинення нотаріальних дій нотаріусами України за зверненням особи, пов`язаної з державою-агресором, не мав реальної можливості до 10.11.2022 року, як і на даний час, відчужити спірну земельну ділянку. При цьому той, факт, що відповідач є громадянином держави- агресора, не є виправданням суспільного інтересу держави для втручання у право власності відповідача на спірну земельну ділянку, якому державою Україна не було забезпечено реальної законодавчої можливості виконати свої обов`язки по відчуженню спірної земельної ділянки протягом одного року з моменту переходу права власності на спірну земельну ділянку відчужити її, тобто з 10.11.2021 по 10.11.2022 року в умовах оголошеного в Україні воєнного стану. Суд вважає, той факт, що кошти від реалізації спірної конфіскованої земельної ділянки мають бути перераховані відповідачу не підтверджує наявність справедливого балансу та пропорційності при втручанні в право власності відповідача в частині припинення права власності та конфіскації спірної земельної ділянки, та не можна вважати справедливою сатисфакцією відповідачу, оскільки, при наявності можливості у відповідача відчужити спірну земельну ділянку самостійно, він міг би та мав би право вчинити відчуження відповідно до власної волі та на прийнятних для нього умовах, а в умовах реалізації спірної земельні ділянки на аукціоні, таких прав відповідача. Враховуючи вказані вище обставини справи та законодавство, яке регулює земельні правовідносини та право власності на землю, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню і в позові слід відмовити повністю за безпідставністю. На підставі\~ ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 13, 14, 41 Конституції України,\~ч.\~1,\~2 ст.\~38,\~ч.1\~ст.39\~ Закону\~України «Про\~міжнародне приватне право»,\~ ст. 354, ст. 378, ч.2 ст. 373, ч.1,2,4 ст. 374, п. 10 ч. 1 ст. 346 ЦК України, ст.80,81, ч. 1 ст. 145 Земельного кодексу України,

Outcome: dismissed