Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

18 квітня 2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позоовм, в якому просив зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з вишневого А.В. на корсить [PERSON] , на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумуів на дитину відповідного віку на кожну дитину та не більше 50% пенсії по інвалідності, щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги мотивував тим, що судовим наказом Центрального районного суду м.Миколаєва від 26 жовтня 2022 року у справі № 490/4567/22 з нього на користь відповідачки на утримання їх двох синів , стягнуті аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи стягнення з 4 жовтня 2022 року до досягнення дітьми повноліття. При цьому вказував, що йому згідно законодавчо втсановленого розміру прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років, він повинен сплачувати по 2833 грн щомісячно. На даний час ним вже сплачено значну заборгованість зі сплати аліментів на загальну суму 12142,28 грн.,для чого він вліз у значні борги. Подальша сплата аліментів у визначеному судом розмірі для нього неможлива. Так, йому встановлено 3-тю групу інвалідності, вні не працює та враховуючи скрутне матеріальне становище самостійно не може сплачувати навіть житлово-комунальні послуги, тож отримує субсидію. Єдиним його доходом є пенсія по інвалідності , розмір якої менший ніж розмір аліментів, визначений до сплати судовим наказом, оскільки становить 2760 грн. Проте з пенсії може бути відраховано не більше як 50 відсотків її розміру на утримання членів сім`ї(аліментів) . Так, при вадачі судвоого наказу суд не врахував стан його здоров`я, його матеріальне становище, його доходи та можливість сплачувати аліменти у цьому розмірі. Посилаючись на положення ст. 192 СК України, просив про задволення позову, оскільки з моменту ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі більшому, ніж його дохід, а саме пенсія по інвалідності , отже сутєво змінилися обставини, які не дають йому змоги виплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному судовим рішенням розмірі. 31.05..2023 відповідачка подала відзив на позов у якому просила відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що з листопада 2022 року по лютий 2023 року сума аліментів, яка підлягала стягненню з Позивача на двох дітей склала мінімальний гарантований розмір аліментів на кожну дитину. Позивач в позові просить суд зменшити розмір аліментів на утримання своїх двох, сума якого за останні місяці складала 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної його дитини. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розміраліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Вважають , що позовна вимога [PERSON] про зменшення розміру аліментів є незаконною та порушує права й інтереси його дітей. Окрім того, що позовні вимоги Позивача не відповідають положенням законодавства та є безпідставними. Всі обставини, на які посилається позивач, або існували ще до видачі судового наказу Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.10.2022 року по справі №490/4567/22, або нічим не підтверджені. Так, Довідка Позивача від 01.12.2009 року, яка підтверджує його інвалідність з дитинства, не доводить погіршення здоров`я Позивача після видачі судового наказу. На підтвердження змін в матеріальному стані Позивач взагалі не надав жодних доказів. Копії довідок про доходи, що були долучені до позовної заяви [PERSON] містять відомості про його майновий стан, який не погіршився після видачі судового наказу від 26.10.2022 року. Відповідно до довідки ПФУ про доходи пенсія Позивача з грудня 2022 року збільшилась на 200 грн. Позивач також вказує на те, що для сплати заборгованості по аліментам йому довелося залізти в значні борги, однак не надає ніяких доказів, які б це підтверджували. Доводи Позивача про те, що він є не працюючим взагалі не є вагомими, оскільки це не звільняє його від обов`язку утримувати своїх дітей. Крім того [PERSON] працює неофіційно, про що суд не повідомив. Він займається ремонтом ноутбуків, що підтверджується скріншотами з сайту ОЛХ, де Позивач розміщує свої послуги, й скріншот з пошуку Google, в якому зазначається адреса по якій Позивач надає послуги. Враховуючи те, що у Позивача не змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я, жодних підстав для зменшення розміру аліментів у [PERSON] немає, вважають позовні вимоги [PERSON] є незаконними, безпідставними та суперечать інтересам і правам його дітей. 05.06.2023 року представником позивача надано відповідь на відзив, в якому зазначають, що вважають, що у відзиві на позовну заяву відповідач не спростував твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог, а також твердження відповідача є необґрунтованими та не відповідають дійсності з наступних підстав. Позивач є особою з інвалідністю з дитинства ІІІ групи, що підтверджується довідкою до Акта огляду МСЕК від 01.12.2009 року Серії МСЕ 09 №055816 (копія довідки МСЕК додана до позовної заяви). Позивач не працює останні 6 місяців через погіршення стану здоров`я та перенесену операцію в березні 2023 року, що підтверджується копією медичної книжки та випискою з медичної карти стаціонарного хворого від 13.03.2023 року (копії медичної книжки та виписки додаються). Погіршення стану здоров`я спричинило погіршення його матеріального становища, оскільки він мав витрачати значні кошти на проходження різних дороговартісних обстежень та на придбання ліків, які і надалі продовжує приймати (копії та скріншоти чеків додаються). Єдиним доходом позивача наразі є пенсія по інвалідності середньомісячний розмір якої становить: 14860,00грн. : 6 = 2477,00грн., з якої він має сплатити аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі, що перевищує розмір його пенсії. Додані до відзиву на позовну заяву скріншоти з телефону відповідача та сайтів жодним чином не стосуються позивача та, тим паче, не є підтвердженням його майнового стану або трудової діяльності та не відповідають дійсності. Довідки про доходи позивача, що відображають всі його доходи, додані до позовної заяви та містяться в матеріалах справи. 12.06.2023 року представником відповідача подані заперечення на відповідь на відзив, в яких вони посилаються на недоведеність обгрунтувань позивача. Ухвалою суду від 20.04.2023 року прийнято позов до розгляду та призначено судове засідання на 13.06.2023 року. У судове засідання позивач та його представник адвокат Матвєєва Н.Є. надали заяву про проведення судового засідання у їх відсутність, заявлений позов підтримали повністю, просили задовольнити вимоги з підстав викладених у позовній заяві. У судове засідання відповідачка та її представник адвокат Ключенкова Х.В. адали заяву про проведення судового засідання у їх відсутність,позовні вимоги не визнають в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог заперечують. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований і не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що позивач та відповідачка перебували у шлюбі, за час якого в них народилися сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] Судовим наказом Центрального районного суду м.Миколаєва від 26 жовтня 2022 з позивача на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з 24.10.2022 до досягнення дітьми повноліття. Позивач має інвалідність третьої групи за загальним захворюванням бестроково з 26.12.2009 року. Обмеження щодо працездатності - лише важка фізична праця та значне психо-емоційне напруження. Згідно розрахунку зі сплати аліментів Центрального ВДВС- сума до сплати аліментів за вказаним судовим наказом станом на лютий 2023 року становить 2833 грн на місяць. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків інформація щодо отримання позивачем доходів у період з 2022 року станом на 12.04.2023 відсутня,крім соціальних виплат . Згідно довідки про доходи виданої УПФУ вМиколаївській області від 12.04..2023р., загальна сума доходу позивача за період з 01.09.2022 по 28.02.2023 становить 14 400 грн (середня пенсія 2500 грн) Медичними документами позивача підтверджується, що протягом 2023 року він проходив лікування та проходив платні обстеження та придбавав певні товари в аптеках (які- не зазначено). Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959 року), Конвенції ООН про права дитини (1989 року), міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959 року), «Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості». Згідно частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного кодексу України суд при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно дост. 8 Закону України «Про охорону дитинства`кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно зістаттею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК Українизакріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3ст. 181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2ст.182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи зміст положень ст. 181, 192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів мати дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Разом з тим, значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів у порядку передбаченому ст. 192 СК України. Зокрема позивачем не було надано доказів на підтвердження тих обставин, що з листопада 2022 року погіршився його матеріальний ста та стан здоров`я у після видачі судового наказу від 26.10.2022 року - адже інвалідність йому встанволена ще в 2009 році, песію він отримував вже станом на час видачі судового наказу. Доказів того, що він втратив роботу після 26.10.2022 року - суду не надано. Розмір аліментів, визначений вказаним судовим наказом відповідає вимогам сімейного законодавства, не є надмірним, відповідає вимогам виваженості, розумності, справедливості та інтересам дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення, та більш того - він встановлений у мінмально визначеному законодавством розмірі, а зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має певні захворювання, без доведення погіршення майнового становища, не буде спрямовано на належне матеріальне забезпечення дітей та суперечитиме їх інтересам. До того ж, діючим сімейним законодавством взаагалі не передбачено призначення аліментів у частці від доходу платника аліментів нижче встановленого мінімуму. Також суд вважає необхідним зазначити, що відсутність офіційного працевлаштування позивача та нерегулярний, мінливий дохід не може бути підставою для зменшення визначеного розміру стягуваних аліментів на дитину. Позивач не позбавлений можливості офіційно працевлаштуватися та отримувати стабільний дохід зважаючи на те, що він не має обмежень щодо працездатності взааглі. Доказів про те, що позивач перебуває на обліку як безробітний або має вади здоров`я, які перешкоджають йому працевлаштуватися, позивач не надав. Проходження позивачем медичного обстеження та діагностування певного захворювання не є доказом понесення витрат на лікування та, як наслідок, погіршення майнового стану платника аліментів. Посилання позивача на відсутність достатнього заробітку, необхідного для сплати аліментів на двох дітей , а також для забезпечення особистих потреб, без надання відповідних доказів погіршення його майнового стану, не є підставою для зменшення розміру аліментів на дитину, передбаченою ч. 1 ст. 192 СК України, та не звільняє його від обов`язку утримувати своїх неповнолітніх синів на рівні з матір`ю. Таким чином, беручи до уваги вищенаведені обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, визначений Законом розмір прожиткового мінімуму для дітей 6-18 років, враховуючи право дітей на достойний рівень матеріального забезпечення і обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання синів, не може бути безпідставно заниженим. Відтак, суд не вбачає законних підстав для зменшення розміру аліментів, тому заявлений позов не підлягає задоволенню. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог , з позивача відповідно до положень ст.141 ЦПК України слід стягнути на користь держави судовий збір, який не був ним сплачений при подачі позову.

Outcome: dismissed