Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

Позивач - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Синельниківської міської ради звернувся до суду з позовною заявою в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на території [ADDRESS] , проживає сім`я [PERSON] , [INFO] . [PERSON] проживає з дружиною [PERSON] , [INFO] , та трьома дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Мати малолітнього [PERSON] - [PERSON] , померла. [PERSON] з двохрічного віку проживав з сім`єю батька, але зі слів [PERSON] коли дитині виповнилося 5 років, батько знову повернув [PERSON] до бабусі [PERSON] . Повернення дитини до бабусі батько та мачуха пояснюють тим, що у них не склалися теплі родинні стосунки з [PERSON] . З настанням шкільного віку батько знову забрав [PERSON] до себе. До служби у справах дітей міської ради 20 травня 2019 року о 18.20 звернувся громадянин [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , щодо [PERSON] , 2010 року народження, оскільки дитина прибігла до них за допомогою та просила захисту від батьків та бабусі. У [PERSON] було виявлено ушкодження правої кінцівки руки, у вигляді опіку фаланг пальців. Зі слів дитини, це спричинили йому батьки, батько тримав його, а мачуха розпеченою ложкою припікала йому пальці. Всі ці події відбувалися, зі слів дитини, приблизно 11 травня 2019 року. Дані дії батьки чинили тому, що [PERSON] брав без дозволу кошти та витрачав їх на іграшки. У лютому 2019 року адміністрація Синельниківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №3 зверталась до служби у зв`язку з тим, що [PERSON] прийшов до школи із слідами побоїв, які, за його словами, спричинила йому мачуха, [PERSON] . Її разом з батьком дитини [PERSON] викликали до служби у справах дітей та поліції, де [PERSON] зізналась у побитті дитини. Було складено адміністративний протокол та [PERSON] притягнуто до відповідальності та призначено покарання у вигляді штрафу. Батько написав пояснення, а [PERSON] - зобов`язання, що в подальшому не застосовуватиме фізичної сили до [PERSON]. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 22.10.2019 року № 191/2200/19 малолітнього [PERSON] відібрано від батька без позбавлення його батьківських прав терміном на один рік. У зв`язку з тим, що протягом 2019-2021 років тривали судові засідання по кримінальній справі по обвинуваченню [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінального злочину по відношенню до малолітньої дитини, орган опіки та піклування міської ради не звертався до суду про позбавлення батьківських прав [PERSON] . Від батька дитини також не надходили заяви до суду про повернення йому дитини. 07 квітня 2021 року вироком Синельниківського міськрайонного суду [PERSON] та [PERSON] визнано винуватими у вчиненні кримінального злочину по відношенню до дитини, передбаченого частиною 2 статті 127 Кримінального кодексу України. 06 жовтня 2021 року Дніпровським апеляційним судом прийнято ухвалу, якою вирок Синельниківського міськрайонного суду змінено та особам призначено іншу міру покарання. У зв`язку із тим, що [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину по відношенню до своєї дитини, то це дає підстави позбавити його батьківських прав по відношенню до [PERSON] . Просять позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Представник позивача [PERSON] до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Також зазначила, що [PERSON] у травні-квітні 2022 року разом зі своєю сім`єю виїхав за кордон, при цьому залишив свого сина [PERSON] з бабусею у м.Дніпро, тобто менших дітей намагався врятувати,а [PERSON] не потребував його допомоги. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, правом на надання відзиву не скористався. У зв`язку з тим, що представник позивача не заперечувала проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд за її згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [INFO] в місті Дніпропетровськ народився [PERSON] та його батьками є [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06 липня 2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 22 вересня 2010 року відділом реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції. 22 жовтня 2019 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалено заочне рішення в цивільній справі №191/2200/19 за позовною заявою Органу опіки та піклування Синельниківської міської ради Дніпропетровської області до [PERSON] про відібрання малолітньої дитини від батька без позбавлення його батьківських прав та стягнення аліментів, яким вирішено відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , від батька [PERSON] , [INFO] , без позбавлення його батьківських прав, терміном на один рік, а також стягнуто з [PERSON] на користь осіб, на утриманні яких буде перебувати дитина, аліменти на дитину - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.06.2019 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради №80 від 26 лютого 2020 року [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішенням виконавчого комітету Новокодацької районної у місті Дніпрі ради №281 від 224 липня 2020 року призначено [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] , визначено місце проживання [PERSON] разом з опікуном за адресою: [ADDRESS] , встановлено опіку на 1/6 часткою майна за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , [INFO] , та опікуном даного майна призначено [PERSON] . Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 березня 2019 року, яка набрала законної сиди 12 березня 2019 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме у вчиненні сварки з пасинком [PERSON] , приниженні та завданні фізичного болю, тим самим спричиненні психологічної та фізичної шкоди здоров`я останнього, та до неї застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2021 року щодо [PERSON] та [PERSON] , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.127 КК України, змінено та застосовано відповідно до ст..91 КК України обмежувальні заходи, що застосовуються до осіб, які вчинили домашнє насильство, поклавши на них обов`язок відповідно до п.5 ч.1 ст.91-1 КК України: направлення для проходження програми для кривдників або апробаційної програми на строк 3 місяці. В решті вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 квітня 2021 року щодо призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням ст.75 КК України - звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки, залишено без змін. Рішенням виконавчого комітету Синельникіської міської ради № 73/0/8-22 від 14 лютого 2022 року затверджено висновок органу опіки та піклування Синельниківської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] . Відповідно інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 16 листопада 2022 року та від 12 грудня 2022 року, яка надійшла до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області 25 листопада 2022 року, [PERSON] , [INFO] , 10 березня 2022 року перетнув Державний кордон України в напрямку «виїзд» на автомобілі з державним номерним знаком [NUMBER] . Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст. 152СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Згідно з ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами. Позбавлення батьківських прав, відповідно до ст. 166 СК України, є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька та матері, так і для дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. На думку суду, з урахуванням наведених вище норм Закону, встановлено, що позивачем по справі надано достатньо переконливих і зважених аргументів, які можуть вважатись виправданими для розірвання сімейних зв`язків між батьком та дитиною і буде відповідати інтересам дитини. Матеріали справи містять належні та допустимі докази, в розумінні ст.ст.12,81 ЦПК України, на підтвердження того, що відповідач байдуже ставляться до своєї дитини. Позивачем доведено ті обставини, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, не сприяє забезпеченню дитиною необхідним медичним доглядом, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не дає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу тощо. Крім того, відповідач був притягнутий до кримінальної відповідальності за злочин по відношенню до своєї дитини. Також, 10.03.2022 відповідач виїхав за межі України, тим самим залишив свою неповнолітню дитину. Таким чином, судом встановлено, що відповідач злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свого малолітньогосина, його поведінка є незмінною, тому наявні всі підстави для позбавлення його батьківських прав.

Outcome: approved