Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідачів. 24.11.2022 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] . Встановити над нею піклування, призначивши її піклувальником. Крім того, просить стягнути з відповідачів на її користь аліменти на утримання [PERSON] в сумі 2000 гривень з кожного щомісячно до 20.11.2026. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є матір`ю відповідача [PERSON] , яка протягом 2008 року проживала однією сім`єю з відповідачем [PERSON] . За час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . 04.12.2008 відповідачі зареєстрували між собою шлюб у виконкомі Черкаської селищної ради Слов`янського району Донецької області. Зазначає, що з грудня 2009 року відповідачі перестали проживати однією сім`єю і з того часу їхня дочка [PERSON] почала проживати разом з нею. В подальшому з 2010 року відповідачі [PERSON] та [PERSON] перестали цікавитися своєю дочкою, її виховувати, утримувати та доглядати, не приходили і не проявляли до неї жодних ознак батьківської уваги. Вказує на те, що вона з онукою проживала за адресою: [ADDRESS] , а у зв`язку з військовим діями, що відбуваються на території України переїхала проживати в м. Коломия. Зазначає, що відповідачами свідомо обрано такі життєві умови, за яких їх участь у вихованні дитини є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про їх ухилення від виконання батьківських обов`язків у розумінні ст. 164 СК України. Вважає, що врахувавши конкретні обставини справи, якнайкращі інтереси дитини, а також те, що відповідачі фактично не виконують своїх батьківських обов`язків тривалий проміжок часу, тому до них слід застосувати крайній захід впливу у вигляді позбавлення їх батьківських прав. Також зазначає, що на сьогоднішній день відповідачі в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання своєї дочки не надають. У зв`язку з зростанням економічної кризи в державі, вимушеним переїздом з місця основного проживання її матеріальне становище ускладнилось, ріст цін призводить до необхідності витрачати на утримання онуки значні кошти на відповідне харчування, одяг, взуття, навчання, у зв`язку з чим їй одній важко утримувати неповнолітню дитину згідно її потреб, тому вважає, що відповідачі в змозі сплачувати аліменти на утримання своєї дочки в розмірі по 2000 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на ст.ст. 141, 150, 155, 164, 165, 166, 167, 180, 182 СК України. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] правом подання відзиву не скористались. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.03.2023 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, які позивачем усунуто 05.04.2023. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.04.2023 відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, у залученні до участі у розгляді справи в якості третьої особи Служби у справах дітей Коломийського міськвиконкому - відмовлено. Залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області. Залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Слов`янської міської ради Донецької області. Зобов`язано Орган опіки та піклування виконавчого комітету Коломийської міської ради Івано-Франківської області та Орган опіки та піклування виконавчого комітету Слов`янської міської ради Донецької області надати висновок щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дочки [PERSON] 26.04.2023 ухвалою суду залучено до участі у розгляді даної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Черкаську селищну військову адміністрацію, як орган опіки та піклування, яку зобов`язано надати висновок щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дочки [PERSON] . Ухвалою від 06.06.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21.06.2023 позовну заяву [PERSON] в частині позовних вимог про встановлення піклування над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] і призначення її піклувальником - залишено без розгляду. Позивач [PERSON] під час судового розгляду 12.06.2023 позов підтримала з мотивів, наведених в ньому та просила його задовільнити. Пояснила, що її онука проживала з нею з раннього дитинства в с. Коровій Яр Донецької області, бо дочка з перших місяців стала ухилятись від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки поїхала жити до м. Слов?янськ. До одного року дочка ще якусь увагу дитині приділяла, а потім зникла і з`явилась вже 2014 році з явними ознаками тілесних ушкоджень, після чого знову поїхала і більше вони її не бачили. Відповідача вона взагалі бачила, лише його мати намагалась трохи допомагати матеріально онучці. На сьогоднішній день вони оформили свій статус як тимчасово переміщені особи, отримають соціальну допомогу, їх житло по місцю реєстрації зазнало значних пошкоджень. Свідок [PERSON] під час судового розгляду дала показання про те, що її сестра [PERSON] [INFO] народила дочку [PERSON] , яка з двохмісячного віку перебуває на вихованні бабусі, її матері [PERSON] . [PERSON] свою матір зовсім не знає, оскільки вона нею не цікавиться, з нею не спілкується і місце перебування її нікому не відоме. З батьком дитини вона не знайома і його взагалі не бачила. Вважає, що позбавлення відповідачів батьківських прав лише сприятиме інтересам племінниці. Неповнолітня [PERSON] , опитана в присутності представник Органу опіки та піклування Грицко А.О. пояснила, що нею з раннього дитинства опікується лише бабуся та тітка. З батьками вона не спілкується і взагалі з народження їх не бачила, жодної ініціативи щодо спілкування вони не виявляють і де вони знаходяться їй не відомо. В судове засідання 21.06.2023 позивач не з`явилась, подала суду заяву, в якій просила завершити судовий розгляд за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, про день, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх участі не заявляли, заперечень проти позову не надали, тому на підставі ст. 280 ЦПК України, за згоди позивача, суд постановив здійснювати заочний розгляд справи. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Із свідоцтва про шлюб від 04.12.2008 серії [NUMBER] , виданого виконкомом Черкаської селищної ради Слов`янського району Донецької області вбачається, що відповідачі уклали шлюб, про що складено актовий запис №20. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини « [PERSON] ». [PERSON] народилася [INFO] в смт. Черкаське Слов`янського району Донецького області, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , виданим виконкомом Черкаської селищної ради Слов`янського району Донецької області 04.12.2008, актовий запис № 42. Батьками дитини вказані відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Згідно повідомлення Слов`янської міської ради Краматорського району Донецької області вони на даний час не мають можливості надати до суду обґрунтований висновок щодо доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] . Зазначають, що 12.04.2023 з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] не мешкають за вказаними в позовній заяві адресами на території Слов`янської міської територіальної громади, тому провести бесіди з дитиною та батьками, а також з`ясувати їх думку щодо позбавлення батьківських прав виявилось не можливим. Як вбачається з довідок № 2616-5002224726 та № 2616-5002225096 від 12.10.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивач [PERSON] та неповнолітня дитина [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] та фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Орган опіки та піклування Черкаської селищної військової адміністрації надав Висновок № 01-10/155 від 05.06.2023 згідно якого вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . У висновку встановлено, що [PERSON] дійсно зареєстрований та проживає на території Черкаської селищної територіальної громади у будинку своєї матері. Протягом останніх тринадцяти років з дружиною та дочкою контактів не підтримує, участі у житті, вихованні та утриманні неповнолітньої дочки не приймає. Зловживає алкогольними напоями, не працює. З акту обстеження умов проживання, складеного 11.11.2022 комісією у складі головних спеціалістів служби у справах дітей Коломийської міської ради за місцем проживання позивача, як внутрішньо переміщеної особи, вбачається, що позивачем створено належні умови для проживання, виховання та розвитку неповнолітньої [PERSON] . Згідно висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Коломийської міської ради від 15.05.2023 №122, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Під час складення вказаного висновку встановлено, що позивач проживає разом з онукою в місті Коломия в орендованій квартирі по [ADDRESS] . Умови проживання задовільні. [PERSON] має місце для відпочинку, підготовки до навчання та проведення дозвілля. Дитина навчається в Коломийському ліцеї № 2. Батьки дитини з 2010 року не беруть участі у вихованні дитини, не спілкуються з нею та не допомагають матеріально. ІV. Оцінка Суду. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - діїта рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов?язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов?зані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов?язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов?язані поважати дитину Здійснення батьками своїх прав та виконання обов?язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (ч. 1 ст. 155 СК України). Згідно зі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров?я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він в тому числі ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до абз. 2 п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частинами 4, 5 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №686/16892/20; від 03.08.2022 у справі №306/7/20; від 07.12.2022 у справі №562/2695/20; від 11.01.2023 у справі №461/7447/17. Таким чином, суд має встановити усі фактичні обставини і визначити, у чому саме полягає свідоме та умисне ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, чи є рішення суду таким, що ухвалене в інтересах дитини. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №465/3694/14-ц (провадження №61-36265св18). Аналогічна правова позиція сформована у постанові Верховного суду від 07.02.2019 у справі №713/63/17 (провадження №61-27680св18). У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 у справі «Saviny v. Ukraine» («Савіни проти України»), заява №39948/06 зазначено, що відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Під час судового розгляду встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] більше 10 років з дати народження дитини обов`язків по вихованню своєї неповнолітньої дитини не виконують, її життям та здоров`ям не цікавляться, допомоги на утримання дитини не надають, з дитиною не спілкуються, а тому суд дійшов висновку, виходячи з інтересів дитини, про доцільність позбавлення останніх батьківських прав відносно їхньої неповнолітньої дочки [PERSON] . Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За приписами ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч. ч. 1, 2 ст. 184 СК України). Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні. З урахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку, гарантованого мінімального розміру стягуваних аліментів, матеріального стану позивача, яка є особою пенсійного віку, суд прийшов до висновку, що [PERSON] та [PERSON] зобов`язані утримувати свою дочку на рівні достатньому для її нормального фізичного та духовного розвитку. За вказаних обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів [PERSON] також підлягають задоволенню, а розмір аліментів має бути визначений на рівні 2 000 гривень з кожного щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, вирішуючи питання з якого часу на відповідача покладається обов`язок по сплаті аліментів, суд встановлює, що згідно вимог ст. 191 СК України аліменти слід стягувати від дня пред`явлення позову, тобто з 24.11.2022. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. V. Розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Отже, витрати позивача по сплаті судового збору за позовною вимогою про позбавлення батьківських прав мають бути їй відшкодовані за рахунок відповідачів. Крім того з відповідачів слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі по 496,20 гривень з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved