Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов і пояснила, що [PERSON] ухилявся від виховання та забезпечення [PERSON] , не займався фізичним та духовним розвитком дитини. [PERSON] переніс 22 операції. Під час лікування та реабілітації відповідач не допомагав сину. Підчас розгляду справи відповідач не змінив свою поведінку. Відповідач не підійшов до сина ні після засідання опікунської ради, ні після судових засідань. Допитана у якості свідка [PERSON] дала суду показання про те, що вона та відповідач одружилися у 2012 році. У 2014 році [PERSON] обгорів по вині батьків відповідача. Після цього [PERSON] неодноразово лікувався і йому проводили операції. Відповідач приїжджав у лікарню двічі на тиждень, не хотів сидіти із сином. Після повернення позивачки та дитини із лікарні почалися конфлікти. [PERSON] з сином переїхала жити до своєї матері, а потім разом із сином поїхала вчитися. У 2014 році шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. [PERSON] одночасно вчилася і працювала. Відповідач не цікавився сином, не відвідував його, хоча жив поруч. Відповідач не відвідує сина, не телефонує сину, не піклується про сина, не цікавиться його навчанням, не відвідував дитячий садок та школу, де навчається [PERSON] . За час розгляду справи [PERSON] не відвідував [PERSON] , хоча був в смт Кельменці. Коштами на лікування [PERSON] допомагала мати відповідача, яка казала, що це гроші від неї і жодного разу не сказала, що це гроші від [PERSON] . У березні 2023 року відповідач вперше перерахував [PERSON] 2000 гривень. Жодний речей від [PERSON] позивачка не отримувала. [PERSON] з 2014 року брала [PERSON] до себе додому на тиждень, але не кожний рік. [PERSON] сина не відвідував. Один раз [PERSON] подарував [PERSON] іграшку. [PERSON] не передавав позивачці кошти, речі або продукти харчування для [PERSON] . Востаннє [PERSON] був у [PERSON] біля двох з половиною років тому. [PERSON] просила зареєструвати [PERSON] біля відповідача. В січні 2023 року [PERSON] просила, щоб [PERSON] подала позов про стягнення аліментів з [PERSON] . [PERSON] телефонувала, передавала кошти. Востаннє відповідач міг бачитися із [PERSON] біля двох з половиною років тому. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні підтримала позов та пояснила, що відповідач не піклується про сина, не підтримує його. Вихованням [PERSON] займається [PERSON] . Кошти надходили від [PERSON] , а не від [PERSON] . Відповідач не надав жодних доказів виконання своїх батьківських обов?язків. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав позов частково та пояснив, що визнає позов у частині вимоги про стягнення аліментів та заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. [PERSON] стверджує, що відвідував [PERSON] , бачився та спілкувався з ним. Після розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] спільно жили протягом біля одного місяця у батьків [PERSON] . Потім між сторонами склалися неприязні відносини. [PERSON] спілкувався із [PERSON] у своїх батьків, брав його із собою. Як за часто це було не пам?ятає. Востаннє приблизно рік тому. [PERSON] не телефонує сину, оскільки склалися неприязні відносини із позивачкою. До весни 2023 року [PERSON] не працював і не мав коштів, тому гроші на утримання сина передавали його батьки. Машину, в якій обгорів [PERSON] , запалив сам [PERSON] . [PERSON] купував сину одяг, телефон, планшет, велосипед. Подарунки [PERSON] передавали батьки відповідача. [PERSON] не займається вихованням сина, бо живе далеко. [PERSON] не спілкується з сином через неприязні стосунки з позивачкою. У 2013 та 2014 роках [PERSON] був з сином у лікарнях. Пізніше він не був з сином у лікарнях, бо не знав, що син знаходиться в лікарні. З моменту відкриття провадження у справі [PERSON] не намагався поспілкуватися із [PERSON] . У березні 2023 року [PERSON] перерахував позивачці 2000 гривень. Коли у квітні 2023 року [PERSON] спробував перерахувати кошти, він не зміг це зробити. [PERSON] дійсно не цікавився навчання сина. Про стан здоров?я сина відповідач знав зі слів [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечує щодо позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідач не ухиляється від виконання батьківських обов?язків, утримує сина. [PERSON] вважає необгрунтованим висновок органу опіки та піклування. Просить врахувати, що не обстежені матеріальні та побутові умови відповідача. Представник Кельменецької селищної ради Білик Л.В. в судовому засіданні пояснила, що не має заперечень щодо задоволення позову. Начальник служби у справах дітей Кельменецької селищної ради Грифлюк Р.І. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування. Малолітній [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що вважає правильним позбавити [PERSON] батьківських прав, оскільки батько залишив його у два роки. [PERSON] не бажає зустрічатися та спілкуватися з [PERSON] , який йому не телефонує. Свідок [PERSON] дала суду показання про те, що знайома з [PERSON] з 2015 року і жодного разу не бачила [PERSON] . Син [PERSON] та [PERSON] товаришують і разом ходять на заняття з боротьби. [PERSON] ніколи не розповідав про [PERSON] . [PERSON] називає своїм батьком [PERSON] [PERSON] постійно возить [PERSON] на тренування та на змагання. Лікуванням [PERSON] займаються [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] дала суду показання про те, що вона є рідною сестрою [PERSON] . З 2014 року [PERSON] жила з [PERSON] в одній кімнаті, вони разом вчилися у медичному училищі. [PERSON] слідок не знає і не бачила. [PERSON] не відвідував [PERSON] у гуртожитку, не забирав його з дитячого садочка. Свідок не бачила щоб [PERSON] приймав участь у вихованні та утриманні [PERSON] [PERSON] виховують і утримують [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] дала суду показання про те, що знайома з [PERSON] з 2015 року. Як тренер [PERSON] тренувала [PERSON] , який був забезпечений всім необхідним для занять. [PERSON] жодного разу не згадував про [PERSON] . На заняття [PERSON] відвозили [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] називає батьком [PERSON] , який також був тренером Кельменецької ДЮСШ і працював разом із свідком. Свідок [PERSON] дала суду показання про те, що вона є матір?ю [PERSON] . Донька [PERSON] жила у гуртожитку в одній кімнаті із [PERSON] , яка сама утримувала свого сина [PERSON] [PERSON] та [PERSON] їздили на заробітки щоб оплатити операції [PERSON] . З [PERSON] залишалася [PERSON] . [PERSON] провели багато операцій. [PERSON] називає батьком [PERSON] . Коли свідок була з [PERSON] в лікарні у м. Хмельницький, [PERSON] його не відвідував. Свідок ніколи не бачила [PERSON] , який не цікавиться життям [PERSON] . [PERSON] розповідав, що бабуся [PERSON] давала подарунки. [PERSON] утримують [PERSON] та [PERSON] . З серпня 2015 року [PERSON] жодного разу не приїжджав в смт Кельменці до [PERSON] . Свідок пам?ятає, що один раз [PERSON] їздив на тиждень до свої бабусі [PERSON] . Свідок [PERSON] дав суду показання про те, що він є чоловіком позивачки і не знайомий із [PERSON] . Свідок знайомий з позивачкою з 2015 року. [PERSON] жила у гуртожитку в одній кімнаті з [PERSON] , яка є рідною сестрою [PERSON] . У 2017 році [PERSON] та [PERSON] одружилися. Свідок вперше побачив [PERSON] на засіданні комісії. [PERSON] не спілкувався із своїм сином. Реабілітацією і розвитком [PERSON] займається [PERSON] [PERSON] утримують [PERSON] та [PERSON] [PERSON] допомагала утримувати [PERSON] . Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов?язків, жодного разу не відвідував [PERSON] . Мати відповідача відвідувала [PERSON] . Щороку до війни [PERSON] влітку брала [PERSON] до себе додому на кілька днів. Свідок [PERSON] дала суду показання про те, що знає [PERSON] та його батьків. [PERSON] періодично жив у [PERSON] . Коли [PERSON] жив у [PERSON] , свідок часто бачила [PERSON] та [PERSON] разом. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що [PERSON] та йог батьки допомагали [PERSON] коштами, а саме передавали кошти на лікування, збирали до школи. Свідок [PERSON] дала суду показання про те, що вона працює продавцем у приватного підприємця [PERSON] . Свідок бачила, що [PERSON] та [PERSON] купували речі [PERSON] . Купували [PERSON] телефон та планшет. Свідок бачила. Як [PERSON] збирала посилку [PERSON] . Свідок бачила [PERSON] в с. Пасічна. Свідок бачила [PERSON] разом із [PERSON] разом біля трьох років тому. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що [PERSON] заборонила [PERSON] приймати посилку від [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 19 серпня 2012 року. Сторони є батьками [PERSON] , який народився [INFO] . Рішенням Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2014 року шлюб між сторонами розірвано. Вказані обставини стверджуються рішенням Кам?янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 18 листопада 2014 року по справі №676/8198/14-ц, копією свідоцтва про народження [PERSON] . Позивачка 11 листопада 2017 року уклала шлюб із [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . Малолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом з [PERSON] в [ADDRESS] . [PERSON] займається його вихованням та утримує. [PERSON] проживає окремо. [PERSON] виховують та утримують [PERSON] та [PERSON] . Вказані обставини стверджується показаннями [PERSON] та [PERSON] , довідкою Кельменецької селищної ради №28 від 03 січня 2023 року. Відповідач [PERSON] жодного разу не відвідував заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №2 смт Кельменці, який відвідував [PERSON] . [PERSON] не цікавився вихованням та здоров?ям [PERSON] . Вказана обставина стверджується довідкою №01 від 04 січня 2023 року виданої закладом дошкільної освіти (ясла-садок) №2 смт Кельменці. Відповідач [PERSON] не відвідував Кельменецький ліцей-опорний заклад у якому навчався [PERSON] , не приймав участі у його навчанні і вихованні. Вказана обставина стверджується характеристикою [PERSON] виданою Кельменецьким ліцеєм-опорним закладом №01/07-07 від 04 січня 2023 року. Відповідач [PERSON] не відвідував Спеціалізовану загальноосвітню школу І-ІІІ ступенів №27 м. Хмельницького, у якій навчається [PERSON] . Вказана обставина стверджується листом Спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №27 імені Дмитра Івана м. Хмельницького №01-41/13 від 11 січня 2023 року. [PERSON] є дитиною - інвалідом. Вказана обставина стверджується медичним висновок №206 від 07 липня 2022 року КП «Хмельницька міська дитяча лікарня ХМР». Згідно висновку виконавчого комітету Кельменецької селищної ради від 17 березня 2023 року, виконавчий комітет Кельменецької селищної ради як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його сина [PERSON] . Суд відхиляє як докази надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання [PERSON] копії квитанцій виданих акціонерним товариством комерційний банк „ПРИВАТБАНК". Зокрема платником у таких квитанціях зазначена [PERSON] належні докази того, що [PERSON] перераховувала позиваці кошти [PERSON] за його дорученням у матеріалах справи відсутні. Враховуючи досліджені судом докази, суд вважає, що [PERSON] не піклується про духовний і фізичний розвиток свого сина [PERSON] , не надає матеріальної допомоги на його утримання, не спілкується з сином та не цікавиться його здоров`ям, життям, інтересами, що свідчить про його ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Вказана обставина стверджується дослідженими судом письмовими доказами та показаннями позивачки допитаної у якості свідка та свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Пунктом 15 Постанови передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України). Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України. Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17. Обставини цієї справи не свідчать про злісне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Суд враховує, що відповідач після відкриття провадження у справі надав у добровільному порядку кошти на утримання сина, що визнається самою позивачкою, відповідач виявляє бажання брати участь в утриманні сина, у тому числі платити аліменти. З урахуванням встановлених судом обставин справи, поведінки обох батьків, між якими існує особистісний конфлікт, з огляду на необхідність забезпечення якнайкращих інтересів дитини, зокрема в частині її права на спілкування з обома батьками та збереження зв`язків із сім`єю, суд важає відсутніми підстави для застосування до відповідача такого крайнього (виняткового) заходу впливу, як позбавлення батьківських прав. Розірвання сімейних зв`язків можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49). Наявності таких обставин у цій справі не доведено. Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволені позовної вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав слід відмовити, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виконання обов`язків з виховання сина. При цьому суд враховує бажання відповідача відновити спілкування з сином, бажання відповідача змінити свою поведінку, а тому суд вважає необхідним в інтересах [PERSON] , надати можливість батькові та сину налагодити їх родинні стосунки. На думку суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача не містить обгрунтованого висновку по застосування такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав відповідача. Згідно до ч.6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що в даному випадку висновок органу опіки та піклування є недостатньо обґрунтованим і суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст. 180 СК України відповідач [PERSON] зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини сторін. Згідно вимог ст. 181 СК України [PERSON] має право на отримання аліментів від відповідача [PERSON] у частці від його доходу або у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Дане право [PERSON] порушується відповідачем, оскільки останній не утримує матеріально свою дитину. Згідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини. Суд також враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України „Про державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 1 січня 2023 року складає 2272 гривні. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд вважає, що відповідач нарівні з позивачкою зобов`язаний нести витрати на утримання сина сторін. Згідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В порушення вимог ЦПК України відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував ту обставину, що він на належному рівні матеріально утримує дитину та забезпечує сина відповідно до частки своїх батьківських обов`язків, передбачених ст.ст. 141, 150 Сімейного кодексу України. Також в порушення вимог ЦПК України відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, що він має незадовільний стан здоров`я та має на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб. Суд вважає безпідставною вимогу позивачки про визначення розміру аліментів у розмірі не меншому, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч.2 ст.182 СК. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовну вимогу [PERSON] про стягнення аліментів слід задовольнити частково. Згідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При визначенні часу з якого слід стягувати аліменти суд враховує, що заява надійшла до суду 01 лютого 2023 року. Суд вважає, що по справі слід допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць в розмірі прожиткового мінімуму для дитини старше шести років . Згідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підставі ст. ст. 150,155, 164, 179 - 183, 186, 191 СК України,

Outcome: partial