Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «Качай гроші» про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 25\~314,02 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, у провадженні приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Р.В. знаходився виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., від 31.10.2020, зареєстрований у реєстрі за № 91728, який у подальшому рішенням суду був визнаний таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до зазначеного виконавчого напису з позивача було стягнуто на користь відповідача кошти загальним розміром 21\~600 грн., з яких 3\~845,72 грн. було перераховано на користь відповідача. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 3\~845,72 грн., які були безпідставно отримані відповідачем, а також просить стягнути з відповідача на свою користь 3% річних у сумі 201,98 грн., інфляційній витрати в сумі 1\~266,32 грн., моральну шкоду 20\~000,00 грн. Ухвалою суду від 09.02.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач скористався правом подання відзиву та 03.04.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Як вбачається з відзиву, представник відповідача Скарженюк О.І. просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову, як у необґрунтованому та безпідставному. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в обсязі заяви про зменшення позовних вимог. Представник відповідача про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомив причини неявки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.09.20221 позов [PERSON] задоволено в повному обсязі та визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 91728 від 31.10.2020, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, про стягнення з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Качай гроші» заборгованості за кредитним договором №00-518669 від 19.11.2019 в сумі 21\~600,00 грн. (а.с. 16-20). Відповідно до копії довідки № 2957 від 11.10.2021, виданої директором КП «Міський тролейбус», у період з березня по квітень 2021 року за постановою від 03.03.2021, ВП №64056238, з [PERSON] було стягнуто і перераховано борг у сумі 4\~899,29 грн., з яких 3\~845,72 грн. було перераховано на користь відповідача (а.с. 22). Відповідно до ч. 1 статті 1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або стеження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності правової підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала. При цьому, відповідно до статті 1215\~Цивільного кодексу\~України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Згідно із частиною першою статті 177\~Цивільного кодексу\~України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 Цивільного кодексу України). За таких обставин, враховуючи, що виконавчий напис визнаний таким, що не підлягає виконанню, а отже, відпала підстава, на якій відповідач набув кошти від позивача внаслідок вчинення виконавчих дій, пов`язаних з виконанням виконавчого напису нотаріуса, у зв`язку з чим суд вважає за можливе застосувати до вказаних відносин положення законодавства щодо повернення безпідставно набутого майна. Тому суд вважає, що сплачена позивачем на рахунок відповідача сума в розмірі 3\~845,72 грн. підлягає стягненню на користь позивача в зв`язку з тим, що підстава, на якій зазначені кошти були стягнуті, відпала. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 201,98 грн., інфляційних втрат у сумі 1\~266,32 грн. на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне. Частиною другою статті 1214\~ЦК України встановлено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Статтею 536\~ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, як інакше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші, на них нараховуються відсотки згідно зі статтею 536\~ЦК України з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження грошових коштів. У постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі №910/22034/15 зроблений висновок, що стаття 625\~ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тому, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/10156/17. Оскільки відповідачем порушене позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи частини другої статті 625 ЦК України. Обов`язок відповідача повернути безпідставно отримані кошти виник після набрання рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.09.2021 законної сили, тобто з 29.10.2021. Тобто, є правомірними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми нарахованих 3% річних та інфляційних втрат на підставі положень частини другої статті 625\~ЦК України за період з 29.10.2021 по 30.01.2023. Суд частково погоджується з розрахунком заборгованості наданим позивачем, оскільки позивачем зроблено розрахунок за період з 01.05.2021 по 30.01.2023. Тому судом зроблено свій розрахунок. 3% річних за період з 29.10.2021 по 30.01.2023 (459 днів) становлять: 3\~845,72 грн. х 3% річних / 100% х 459 днів /365 днів = 145,08 грн. Інфляційні збитки за період з 29.10.2021 по 30.01.2023 становлять. 100,8% х 100,6% х 101,3% х 101,6% х 104,5% х 103,1% х 102,7% х 103,1% х 100,7% х 101,1% х 101,9% х 102,5% х 100,7% х 100,7% х 100,8% = 129,409%. 3\~845,72 грн. х 129,409% / 100% - 3\~845,72 грн. = 1\~130,98 грн. Суд відхиляє зауваження представника відповідача щодо необґрунтованості наданого позивачем розрахунку з приводу невірно вказаного періоду. Оскільки це не є підставою для визнання розрахунку необґрунтованим. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог у цій частині, та відповідно про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у сумі 145,08 грн., інфляційних втрат у сумі 1\~130,98 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди необхідно зазначити наступне. Положенням статей 23, 1167\~ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 (з наступним змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може проявлятися, зокрема: в моральних переживаннях в зв`язку з порушенням права власності. Як зазначено у пункті 9 вказаної Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Між тим, до істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Між тим, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України, позивачем на виконання вказаних вимог законодавства не було надано суду належних доказів того, що йому було заподіяну моральну шкоду, яку позивач оцінив у розмірі 20\~000,00 грн., не доведено причинно-наслідковий зв`язок між завданою позивачу шкодою та діями з боку відповідача, що унеможливлює задоволення позову у цій частині. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 1\~073,60 грн., сплаченого при подачі позову, тому оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати, стягнувши їх з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial