Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] \~звернулася до\~суду із\~зазначеним позовом\~до відповідача про визнання за нею права власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 0522486200:04:001:0701, площею 0,2500га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті, [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що [INFO] померла її рідна мати [PERSON] , після смерті якої залишилася спадщина, а саме житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, який вона оформила та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Відповідно до архівного витягу з рішення Селищанської сільської ради від 12.10.1995 вирішено передати [PERSON] 0,30га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в [ADDRESS] , біля будинку - 0,27га та по [ADDRESS] - 0,03га. Рішенням Літинської селищної ради №4948 від 21.12.2022 вирішено затвердити [PERSON] технічну документацію із землеустрою, щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі загальною площею 0,2500га, що розташовані в межах с. Селище Вінницького району Вінницької області, які були передані у власність спадкодавцю [PERSON] , в тому числі, земельна ділянка кадастровий номер 0522486200:04:001:0701 площею 0,2500га по [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Коли позивачка звернулася в нотаріальну контору для оформлення спадщини на вище вказану земельну ділянку їй було відмовлено в зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, а тому вона змушена звернутися до суду із даною позовною заявою, так як бажає отримати вище вказану земельну ділянку у власність. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 11.05.2023 провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 11.05.2023, яке відкладено на 23.06.2023. Представник позивачки-адвокат Данилюк П.П. через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої просить розглянути справу без участі позивачки та її представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі. Просить судові витрати по справі залишити за позивачкою. Від відповідача Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області через канцелярію суду надійшов лист, в якому просять справу розглядати без участі представника. Літинська селищна рада проти заявленого позову не заперечує. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Згідно із\~ч.3,\~4\~ст.200\~ЦПК України\~за результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Відповідно до ч.1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи,\~що визнання\~відповідачем позову\~не суперечить\~закону,\~не порушує\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб,\~суд приймає\~визнання позову\~відповідачем та вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення у даному судовому засіданні за наявними у справі доказами. З`ясувавши письмову думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з таких підстав. Матір`ю позивачки [PERSON] є [PERSON] , згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Селищенською сільською радою Літинського району Вінницької області 04.03.1970 (а.с.9). [PERSON] померла [INFO] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Селищенської сільської ради Літинського району Вінницької області 22.01.2019 (а.с.8). Після смерті [PERSON] Літинською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №121-2019 до майна померлої, згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №55655417 від 28.03.2019 (а.с.10). Позивачка [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та їй було видано свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами розташований в [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.11.2019, зареєстрованого в реєстрі за №2-1260 (а.с.11). Державним нотаріусом Літинської державної нотаріальної контори 21.11.2019, на підставі вищевказаного свідоцтва про право на спадщину, проведено державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами розташований в [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.11.2019, індексний номер витягу 189766072 (а.с.12). За життя, [PERSON] Рішенням Селищанської сільської Ради народних депутатів від 12 жовтня 1995 року вирішено передати у приватну власність земельні ділянки: 0,30га для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться в [ADDRESS] , біля будинку 0,27га та по [ADDRESS] 0,03га, згідно архівного витягу з рішення №01.3-16/11 від 17.01.2023 (а.с.13). Рішенням Літинської селищної ради Вінницького району Вінницької області №4948 від 21 грудня 2022 року вирішено затвердити [PERSON] технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,2500га, що розташовані в межах с. Селище Вінницького району Вінницької області, які були передані у власність спадкодавцю [PERSON] (нині покійна), в тому числі, земельна ділянка кадастровий номер 0522486200:04:001:0701 площею 0,2500га по [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Внесено часткову зміну в рішення 5 сесії 22 скликання Селищенської сільської Ради від 12.10.1995р «Про затвердження рішень сільвиконкому №79 від 15.06.1995р, ... «Про передачу громадянам земельних ділянок у приватну власність» в стрічку - [PERSON] - 0,30га для ведення особистого підсобного господарства, яка знаходиться в [ADDRESS] біля будинку 0,27га та по [ADDRESS] 0,03га; - виклавши у такій редакції: «Передати [PERSON] безоплатно у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,2800га, що розташовані в межах с. Селище Вінницького району Вінницької області, в тому числі земельна ділянка кадастровий номер 0522486200:04:001:0701 площею 0,2500га по [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та земельна ділянка площею 0,03га по [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства» (а.с.14,15). На замовлення [PERSON] ФОП « [PERSON] » виготовлено Технічну документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,2500га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку зареєстровано в Державному земельному кадастрі та присвоєно кадастровий номер 0522486200:04:001:0701, згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.16,17). Позивачка звернулася до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, проте, листом №268/02-14 від 20.03.2023, їй роз`яснено щодо порядку спадкування після смерті [INFO] [PERSON] . Зокрема зазначено, що спадщину після смерті матері прийняла [PERSON] , так як подала заяву про прийняття спадщини в межах строку, передбаченого статтею 1270 Цивільного кодексу України. Разом з тим, [PERSON] до звернення було додано копії документів, в яких міститься інформація про передачу [PERSON] у приватну власність земельні ділянки площею 0,30га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в [ADDRESS] , [ADDRESS] біля будинку 0,27га та по вулиці Зарічній 0,03га, але відсутня інформація про зареєстроване право власності на земельні ділянки. У зв`язку із відсутністю документів, підтверджуючих право власності на вище вказане нерухоме майно, необхідних для оформлення спадщини, відсутні законні підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину на вище вказане нерухоме майно після смерті [INFO] [PERSON] . Позивачу було рекомендовано звернутися в суд за захистом своїх майнових прав (а.с.19). Згідно зі ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Статтею 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав і інтересів може бути в тому числі визнання права. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із частиною 1\~статті 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (частина 1\~статті 1218 ЦК України). Відповідно до ч.5\~ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.054.2008 року №7 „Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.1 ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Аналіз змісту норм статті 120 Земельного кодексу України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщенні. Зазначені норми закріпляють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальними правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа яка набула право власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року в справі №6-253цс16. При застосуванні положень ст.120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 04 лютого 2019 року в справі № 463/1696/15-ц. Тобто, до набувача права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розташованих на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні в силу закону, незалежно від волі попереднього користувача земельної ділянки та органу, уповноваженого розпоряджатися землею (у випадку належності земельної ділянки до земель державної або комунальної власності) переходить право користування земельною ділянкою, на якій розміщенні відповідні об`єкти нерухомості, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України (далі ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення частина перша статті 1225 ЦК України). Відповідно до абз. 2 п.1\~розділу Х «Перехідні положення» Земельного Кодексу України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до\~Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до\~Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). З правового аналізу зазначених вище положень ЗК України та статей 1218, 1225 ЦК України слідує, що в разі, якщо земельна ділянка належала спадкодавцю на праві власності, то спадкоємець в порядку спадкування набуває право власності на це майно. Державний акт на земельну ділянку спадкодавцем за життя не виготовлений, що є перешкодою для видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку. Згідно п.7 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Дослідивши матеріали справи, враховуючи вищевикладене, а також визнання позовних вимог відповідачем, суд вважає, що позивачем беззаперечно доведено, що [PERSON] , яка померла [INFO] , належало право на спірну земельну ділянку, яке увійшло до складу спадщини. В зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері, на спірну земельну ділянку, в нотаріальному порядку, а тому, з метою захисту майнових прав позивачки, позов необхідно задовольнити та визнати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Одночасно, у своїй заяві представник позивачки-адвокат Данилюк П.П. просив судові витрати по сплаті судового збору не стягувати з відповідача, тому суд вважає, що судові витрати, сплачені позивачкою при подачі позову до суду, слід залишити за останьою.

Outcome: approved