Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

У квітні 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] в якому просить стягнути на його користь матеріальну шкоду в розмірір 117810, 57 грн., моральну шкоду в розмірір 25000, 00 грн., понесені витрати по експертизі в розмірір 2007, 40 грн. та судові витрати. Позов мотивовано тим, що 28.10.2022 року, приблизно о 11 год. 10 хв. рухаючись по Гостомельському шосе, 1 у м. Києві, керуючи транспортним засобом «Мерседес Vario 814», д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , не врахував дорожньої обстановки та недотримався безпечної дистанції, здійснив зіткнення з транспортним засобом «Renault Kangoo», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив п. 13.1 ПДР України, в зв`язку з чим його дії кваліфіковані за ст.124 КУпАП. 19.01.2023 року постановую суду [PERSON] визнанно винним у вчиненні адімінстративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КуПаП. При заазначеному ДТП автомобіль належний позивачу отримав механічні пошкодження. Згідно з висновком експерта вартість завданого власнику КТЗ складає 117810, 57 грн. Зазначає, що внаслідок ДТП позивачу, як пенсіонеру, заподіяно моральну шкоду, яка полагяє у моральних стражданнях, яких останній зазнав у зв`язку з пошкодженням, а фактично знащенням власності та не можливості користуватись автомобілем. Ухвалою суду від 10.04.2023 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. Відзив на позов матеріали справи не містять. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 28.10.2022 о 11 год. 10 хв. рухаючись по Гостомельському шосе, 1 у м. Києві, керуючи транспортним засобом «Мерседес Vario 814», д.н.з. [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , не врахував дорожньої обстановки та недотримався безпечної дистанції, здійснив зіткнення з транспортним засобом «Renault Kangoo», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив п. 13.1 ПДР України, в зв`язку з чим його дії кваліфіковані за ст.124 КУпАП. Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 19.01.2023 року [PERSON] визнано винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди В силу ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тобто, наявність вини в діях відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в даному випадку, встановлена і не підлягає доказуванню. Згідно свідоцтва прореєстрацію трансопртного засобу серії [NUMBER] позивач [PERSON] є власником пошкодженого транспортного засобу «Renault Kangoo», д.н.з. [NUMBER] . Згідно висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатми проведення транспортно-товарознавчого дослідження від 15.03.2023 року №4464/23-54, вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ марки «Renault Kangoo», д.н.з. [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , внаслідок ДТП, що сталась 28.10.2022 року дорівнювала 63091, 50 грн. в т.ч. ПДВ. Відповідно до ремонтної калькуляції №4464-23Т від 15.03.2023 року вартість ремонту трансопртного засобу належного позивачу становить 117810, 57 грн. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз`ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Відповідно до положень ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на викладене, в даному випадку позивач набув право на отримання відшкодування шкоди від відповідача, як особи, винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 117810, 57 грн. Також задоволенню підлягає вимога позивача про стягнення з відповідача вартості витрат на проведення експертизи в розмірі 2007, 40 грн. Щодо вимог позивача про стягння моральної шкоди в розмірір 25000, 00 грн. суд зазначає наступне. Згідно ст.ст.23,1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, крім іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до п.3 постанови № 4 від 31.03.1995 року (з наступним змінами) Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної/немайнової/шкоди/» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно положень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що позивачем має бути зазначено в чому полягає моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її завдано позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Однак позивачем не доведено завдання йому моральної шкоди та не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що позивачем не доведено завдання моральної шкоди з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення моральної шкоди є необґрунтованим та не підлягає задоволенню. Крім того, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial