Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

11.05.2021 [PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення боргу з [PERSON] , за змістом якого просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 285665,91 грн., що складається з 3% річних в розмірі 90\~000,00 грн. та інфляційних витрат в розмірі 195665,91 грн., посилаючись на те, що основна сума боргу у розмірі 1000 000,00 грн. за договорами позики укладеними 2007 року не погашена, а підставою для задоволення позову є рішення Вільнянського районного суду Запорізької області у справі 314/3019/16-ц . Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 09.06.2016 року по справі №314/3019/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1 000000 грн. основного боргу, 637\~000 грн. Інфляційного збільшення, 3% річних в сумі 135\~920,00 грн., плату за користування коштами в сумі 517\~200,00 грн. а всього на суму 2\~290\~120,00 грн., також судові витрати у розмірі 6890,00 грн. Рішення суду від 09.06.20216 по справі №314/3019/16-ц мотивоване тим, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 06.10.2022 року було ухвалено рішення у справі №314/1927/21, відмовлено у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 285\~665,91 грн., що складається з 3% річних в розмірі 90\~000,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 195665,91 грн. у зв`язку з тим, що постановою Запорізького апеляційного суду від 21.09.2022 року скасовано рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 09.06.2016, яке стало підставою для виникнення предмету даного спору. Представник [PERSON] звернулась до суду з заявою про перегляд рішення суду від 06.10.2022, вважаючи нововиявленою обставиною ухвалення Верховним судом постанови від 05.04.2023 якою скасовано постанову Запорізького апеляційного суду від 21.09.2022 у справі №314/3019/16-ц. Відповідно до п.3 ч.2 ст.423 ЦПК України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. Отже з матеріалів справи вбачається, що скасування постанови Запорізького апеляційного суду від 21.09.2022 у справі №314/3019/16-ц є підставою для перегляду рішення Вільнянського районного суду від 06.10.2022 №314/1927/21 за нововиявленими обставинами. Таким чином рішення від 09.06.2016 року у справі 314/3019/16-ц яке має преюдиціальне значення не скасовано та є чинним, згідно довідки ВРВ державної виконавчої служби від 13.04.2021 року станом на 13.04.2021 року бор за АСВП 51813049 становить 2264608.11 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом висновку у постанові Верховного Суду у справі № 373/2054/16-ц від 16.01.2019 року передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. У висновку, викладеному у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №569/613/19 від 03.02.2020 року зазначено: «Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді 3 % річних та інфляційних втрат не є санкцією, передбаченою умовами договору за неналежне виконання умов договору та не входять до складу основного зобов`язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника». Невиконання Відповідачем грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у Позивача з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову», що відповідає висновку, зазначеному у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №127/15672/16-ц від 08.11.2019 року. Будь-якого контррозрахунку або доказів які б спростовували розрахунок 3 процентів річних та інфляційних втрат позивача за останніми трьома роками, які передували подачі такого позову матеріали справи не містять, тому у зв`язку з вищевикладеним позов підлягає задоволенню. Позивач також, надав акт виконаних робіт (розрахунок судових витрат від 06.05.2021) з якого вбачається загалом витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн., суд з урахуванням складності справи, вимог розумності вважає за необхідне стягнути лише в частині двох тисяч гривень, як витрат на правову допомогу.

Outcome: approved