Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

29.03.2023 [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому просила: - розірвати шлюб, що був зареєстрований 24.09.2021 року Новоград-Волинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоград-Волинському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиці, актовий запис № 319; - визначити місцем проживання неповнолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю; - стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дочкою повноліття. - стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дочкою [PERSON] трьох років. Свої вимоги обґрунтувала тим, що у них відсутні спільні інтереси з чоловіком, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаємопорозуміння. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного, а тому подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим. Шлюбні відносини носять формальний характер. [PERSON] є батьком її дочки [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідач допомогу на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з`явилася. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав, заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 24.09.2021 року Новоград-Волинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новоград-Волинському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиці, актовий запис № 319 (а.с. 9). Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення для них. Суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз", підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, суд вважає позов обґрунтованим, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Спір щодо місця проживання дитини відсутній, вона проживає з позивачем. Відповідно до ст. 180 СК України батько зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення від сплати аліментів, кошти на утримання стягуються в судовому порядку. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини не може бути покладено виключно на одну матір. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне її утримання. Відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стороною позивача суду не надано доказів, на підставі яких суд міг би з`ясувати розмір доходів відповідача. За таких обставин суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, законодавством передбачено право дружини (матері дитини) на утримання чоловіком (батьком дитини) до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині (матері дитини) незалежно від цієї обставини. З пояснень позивача судом встановлено, що він є військовослужбовцем ЗСУ. Отже, він здатний надавати матеріальну допомогу дружині, яка здійснює догляд за дитиною. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини, суд дійшов висновку, що заявлений позивачкою розмір аліментів, з урахуванням частки, яка підлягає стягненню на утримання дитини, сумарно може призвести до надмірного тягаря для відповідача. Задоволення вимоги у заявленому позивачкою розмірі не відповідатиме засадам розумності та справедливості, буде невиправданним втручанням у здійснення відповідачем права власності на доходи. Враховуючи вищевикладене, суд вирішив таку позовну вимогу задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі заяви - 29.03.2023 і до досягнення дочкою [PERSON] трьох років, тобто до [INFO] . Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за позовними вимогами про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Крім того, суд стягує відшкодування витрат зі сплати судового збору в сумі 1073 грн. 60 коп з [PERSON] на користь [PERSON] . У відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved