Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви та до повноліття дитини, без їх індексації. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем з 31.10.2020 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього доньку [PERSON] , [INFO] . З травня 2021 року відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків по утриманню доньки, є працездатним, на утриманні інших осіб не має. Самостійно забезпечувати потреби дитини позивач не в змозі. З урахуванням наведеного вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. Ухвалою від 12.05.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі, справу призначено до розгляду. 12.06.2023 відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що частково визнає позовні вимоги і просить суд ухвалити рішення про стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі, відповідно до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з їх подальшою індексацією. Пояснив, що від виконання батьківських обов`язків він не відмовлявся, перераховував грошові кошти на рахунок позивача та прагнув зустрічей з дитиною, проте, позивач відмовляла, посилаючись на хворобливий стан доньки. Після початку військової агресії позивач разом із дитиною виїхала за кордон та не спілкувалась з ним до червня 2023 року, після чого йому стало відомо про позови [PERSON] до нього. 16.06.2023 представником позивача до суду подано відповідь на відзив, у якому остання зазначила, що позивач не заперечує факту надання відповідачем їй грошової допомоги у сумі 21 000,00 грн., проте, вказане перерахування мало одноразовий характер. Пояснила, що 09.06.2023 рішенням Оболонського районного суду м. Києва шлюб між сторонами розірвано. Твердження відповідача про те, що з початком військової агресії рф йому не було відомо місцезнаходження [PERSON] , не відповідають дійсності, оскільки, під час спілкування сторін, йому було повідомлено про місце перебування дружини та доньки. Представник позивача - адвокат Трегуб О.А. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивач, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, проте, просила при ухваленні рішення не застосовувати індексацію. Відповідач надав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог та згоден сплачувати аліменти у розмірі 4000,00 грн. щомісяця без їх індексації. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києві від 09.06.2023. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 19.03.2021 року. Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі і розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Відповідно ч.7 ст. 5 Закону України «Про індексацію доходів населення» індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів і здійснюється вона підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів з доходу платника аліментів. Згідно до ч.2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Таким чином, ч.2 ст. 184 СК України не має імперативного характеру щодо індексації розміру аліментів, які стягуються у твердій грошовій сумі, та передбачається відповідна альтернатива щодо стягнення за погодженням платника та одержувача аліментів. Як вбачається з матеріалів справи, сторони погодили стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі без індексації. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. З урахуванням викладеного, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, з огляду на те, що відповідач позов визнав, на утриманні інших осіб не має, виходячи з матеріального становища сторін, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягує з відповідача на користь позивача аліменти на неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 05.05.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів з урахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дитини буде відповідати інтересам та потребам останньої. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. Вирішуючи питання про судові витрати, суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Outcome: approved