Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , Тернопільської міської ради, про визнання майнових прав на об`єкт будівництва трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 78,4 кв.м. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 16 червня 2020 року між нею (пайовиком) та ТОВ «Обласне виробниче об`єднання сільського комунального господарства Тернопільської області» (забудовником) був укладений інвестиційний договір № 9 про спільну пайову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку, предметом якого є спільна пайова участь сторін в будівництві багатоквартирного житлового будинку. Згідно умов договору позивачка, як пайовик, фінансує будівництво трьохкімнатної квартири, на третьому поверсі багатоквартирного житлового будинку по [ADDRESS] , загальною площею 78,4 кв.м., а Забудовник здійснює будівництво житлового будинку у термін до кінця 3-го кварталу 2020 року, та надає їй всі необхідні документи для оформлення права власності на об`єкт інвестування. Будівництво здійснювалося у відповідності до вимог чинного законодавства України, з дотриманням усіх дозволів та проектів, однак в подальшому рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради містобудівні умови та обмеження були скасовані, а наказом начальника відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради також скасовано декларацію про початок виконання будівельних робіт. Будинок залишився недобудований та не зданий в експлуатацію. Вказує, що вона, як інвестор, свої зобов`язання за договором виконала в повному обсязі, однак права власності на майно не отримала, що порушує її права як добросовісного інвестора. З цих підстав просить позов задовольнити. 23 лютого 2023 року від представника Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради надійшов відзив на позов, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що ними були виявлені недостовірні дані в декларації про початок виконання будівельних робіт на об`єкт «Будівництво 8-ми квартирного житлового будинку: [ADDRESS] » від серпня 2015 року № ТП 082152250340, у зв`язку з чим, та з врахуванням рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 285 від 07 квітня 2021 року «Про скасування містобудівних умов та обмежень від 05 січня 2015 року № 479 забудови земельної ділянки за адресою [ADDRESS] », відділом ДАБК скасовано реєстрацію вищевказаної декларації про початок виконання будівельних робіт, замовником якої зазначені [PERSON] , [PERSON] . При цьому вказує, що зі змісту позовної заяви не вбачається конкретних вимог саме до відділу державного архітектурно-будівельного контролю, як органу, який відмовляє в отриманні позивачем заявленого права, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. 03 березня 2023 року від відповідача [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Тришак О.Г. надійшов відзив на позов, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] . Вказує, що оскільки станом на дату звернення до суду з позовом відсутні дозвільні документи на будівництво 8-квартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , інвестором якого виступила позивачка, тому в силу ст. 376 ЦК України, таке будівництво є самочинним, та визнання на нього майнових прав є неможливим. Окрім того, звертає увагу суду на те, що будівництво вказаного будинку здійснювало Товариство з обмеженою відповідальністю «Обласне виробниче об`єднання сільського комунального господарства Тернопільської області» на підставі договору підряду № 1 від 22 липня 2019 року, із змісту якого слідує, що замовником будівництва виступали [PERSON] та [PERSON] , які є власниками земельної ділянки. Разом з тим, [PERSON] помер [INFO] , а тому договір підряду підписувати не міг, про що свідчить відсутність у договорі його підпису. Після смерті [PERSON] земельну ділянку успадкувала його дружина [PERSON] . Вказує, що на даний час в Тернопільському міськрайонному у суді знаходиться позов [PERSON] про звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок шляхом знесення самочинного незавершеного будівництва. З цих підстав у задоволенні позову необхідно відмовити. 20 березня 2023 року від [PERSON] надійшла відповідь на відзиви, у яких вказує, що з урахування того, що у 2015 році [PERSON] та [PERSON] було погоджено містобудівні умови і обмеження № 479 забудови земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , та у 2015 році Управлінням ДАБІ Тернопільської області [PERSON] була надана Декларація про початок виконання будівельних робіт ТП 082152250340, перевіривши всі дані про об`єкт будівництва, вона уклала Договір № 9 про спільну пайову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку. В тому, що відповідними уповноваженими структурами та контролюючими органами не було забезпечено контроль за проведенням законності будівництва та перевірки достовірності поданих відомостей, що призвело до скасування через шість років необхідних дозвільних документів, її вини немає. Вважає, що як у Тернопільської міської ради в особі Відділу державного архітектурно-будівельного контролю, так і у [PERSON] є сумніви в належності майна позивачеві, ними не визнається її право щодо правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, і існує власний інтерес у межах існуючих правовідносин. З огляду на ці обставини звернулася з позовом саме до цих відповідачів. Окрім того, посилаючись на практику Верховного Суду з питань визнання за особою майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва, вважає свій позов підставним. З цих підстав просить не брати до уваги відзиви на позов. 03 квітня 2023 року від третьої особи - [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Молень Р.Б., надійшли письмові пояснення, у яких вказує, що вона є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0230 га, кадастровий номер 6110100000:01:014:0009, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0459 га, кадастровий номер 6110100000:01:014:0010, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , частини земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0491 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказані земельні ділянки набуто нею у порядку спадкування після смерті [PERSON] . Згодом їй стало відомо, що належні їй земельні ділянки були самовільно зайняті невідомими особами шляхом здійснення будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . 02 серпня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок шляхом знесення самочинного будівництва, оскільки заяву на отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки та Декларацію про початок виконання будівельних робіт від імені [PERSON] підписано та подано невідомими особами. Зазначає, що ні [PERSON] , ні [PERSON] не надавали дозволу на забудову належних їм на праві приватної власності земельних ділянок жодним фізичним чи юридичним особам. Вважає, що багатоквартирний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , збудований без дозволу на виконання будівельних робіт, не є об`єктом незавершеного будівництва та на нього не може бути визнано майнових прав, оскільки це суперечило б статті 376 ЦК України, та не є ефективним способом захисту порушених прав позивача як інвестора, оскільки не змінить правовий режим самочинного будівництва такого об`єкту. Окрім цього задоволення вимог [PERSON] порушуватиме її права на користування земельною ділянкою. Вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 лютого 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 06 березня 2023 року. Ухвалою суду від 24 березня 2023 року із занесенням до протоколу судового засідання залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - [PERSON] . Ухвалою суду від 19 квітня 2023 року із занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 02 травня 2023 року. Представник позивача [PERSON] адвокат Лисак В.Б. в судовому засідання позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та відповідях на відзиви. Представник відповідача [PERSON] адвокат Тришак О.Г. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов. Представник відповідача Тернопільської міської ради в особі Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Микитович І.М. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, викладених у відзиві на позов. Представник третьої особи [PERSON] адвокат Молень Р.Б. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з підстав, викладених у письмових поясненнях. Представник третьої особи - ТОВ «Обласне виробниче об`єднання сільського комунального господарства Тернопільської області», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, письмових пояснень щодо позову не подавав. Суд встановив такі обставини справи. 16 червня 2020 року між позивачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Обласне виробниче об`єднання сільського комунального господарства» укладено договір № 9 про спільну пайову участь в будівництві житлового будинку за адресою [ADDRESS] , з наступною передачею пайовику його частки у вигляді квартири, яка розташована на 3-му поверсі будинку загальною чисельністю кімнат - 3, площею 78.4 м.кв. (пункт 1.1., 1.2.), із загальним розміром пайового внеску 34\~500 доларів США, що еквівалентно 917\~700 гривень (пункт 3.1.), та терміном завершення робіт з будівництва до кінця третього кварталу 2020 року (пункт 2.1.5). [PERSON] сплачено ТзОВ «Обласне виробниче об`єднання сільського комунального господарства» на виконання умов вищевказаного договору №9 від 16 червня 2020 року грошові кошти в загальній сумі 917\~700 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 16 червня 2020 року на суму 917\~700 гривень. Як встановлено в судовому засіданні ТзОВ «Обласне виробниче об`єднання сільського комунального господарства» зобов`язання перед позивачем [PERSON] за вищевказаними договорами не виконано, будівництво не завершено, будинок не введено в експлуатацію. Дозвільними документами на проведення вказаного будівництва були: - Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , які видано Управлінням містобудування, архітектури та кадастру Тернопільської міської ради 05 січня 2015 року за №479, в намірах забудови яких зазначено: будівництво 8-ми квартирного житлового будинку, замовниками [PERSON] , [PERSON] ; - Декларація про початок виконання будівельних робіт, зареєстрована в Управлінні ДАБІ у Тернопільській області 13 серпня 2015 року за №ТП082152250340, щодо об`єкта - Будівництво 8-ми квартирного житлового будинку за адресою [ADDRESS] . Згідно вказаної декларації, земельна ділянка використовується на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку від 11 грудня 2003 року серія ТР № 018258, від 11 грудня 2003 року серія ТР № 018289, від 08 листопада 2004 року, серія ЯА № 016068, характеристика житлових будинків: кількість поверхів 4, кількість квартир 2 однокімнатні загальною площею 87,25 кв.м., житловою 39,78 кв.м.; 6 трикімнатних загальною площею 511,71 кв.м., житловою 311,13 кв.м. Окрім того, у декларації про початок виконання будівельних робіт вказано, що експертиза проекту будівництва проведена ПП [PERSON] Згідно відповіді ФОП [PERSON] від 18 серпня 2020 року 3 07/08-20, згідно журналу реєстрації документації за 2015 рік проектна документація на об`єкт «Будівництво 8-ми квартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] » ним не надавалася, відповідно і експертний звіт в архіві відсутній. Також, у декларації про початок виконання будівельних робіт зазначено, що проектна документація розроблена ДП «ПІ «Тернопільський промбудпроект», та затверджена замовником лист гр. [PERSON] , [PERSON] про затвердження проектної документації 06 серпня 2015 року б/н. Разом з тим, як вбачається з листа ДП «Проектний інститут «Тернопільський промбудпроект державного публічного акціонерного товариства «Будівельна компанія «Укрбуд», адресованого Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Тернопільської міської ради, договір на розробку проектно-кошторисної документації на об`єкт «Будівництво 8-ми квартирного житлового будинку за адресою [ADDRESS] » на фірмі не зареєстровано відповідно, документація на зазначений об`єкт ними не розроблялася та замовнику не передавалася. На підставі Наказу Відділу державного архітектурно-будівельного контролю № 24 від 15 квітня 2021 року «Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт» скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт «Будівництво 8-ми квартирного житлового будинку» за адресою: [ADDRESS] » від 13 серпня 2015 року за № ТП 082152250340, замовники: [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28 серпня 2012 року Раковецькою сільською радою Збаразького району Тернопільської області, [PERSON] помер [INFO] , про що 28 серпня 2012 року складено відповідний актовий запис № 15. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2015 року у справі № 607/14177/15-ц, яке набрало законної сили 03 листопада 2015 року, задоволено позов [PERSON] до Тернопільської міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Визнано за [PERSON] , 1948 року народження, право власності на: 1/2 частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0230 га, кадастровий номер 6110100000010140009, що знаходиться по [ADDRESS] ; на частину (0,0130 га) земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0459 га, кадастровий номер 6110100000010140010, що знаходиться по [ADDRESS] ; на частину (площею 101 кв.м.) земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0491 га, що знаходиться по [ADDRESS] . Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав: Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть. (Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі № 352/371/21 від 15\~травня 2023 року. Позивачем пред`явлено позов до [PERSON] та Тернопільської міської ради в особі Відділу державного архітектурно-будівельного контролю. У відповіді на відзиви [PERSON] зазначає, що саме у цих осіб є сумніви в належності їй майна, ними не визнається її право щодо правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, і існує власний інтерес у межах існуючих правовідносин, саме тому вважає їх належними відповідачами у справі. Разом з тим, суд приходить до переконання, що Тернопільська міська рада в особі Відділу державного архітектурно-будівельного контролю, не є особою, яка порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. У спірних правовідносинах, Відділ державного архітектурно-будівельного контролю, скасувавши реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт, реалізовував надані йому чинним законодавством владні управлінські функції стосовно виявлення факту самочинного будівництва, однак не є зобов`язаною особою за вимогами позивача про визнання майнових прав на об`єкт будівництва. При цьому, судом встановлено, що згідно Містобудівних умов та обмежень від 05 січня 2015 року за №479 та Декларації про початок виконання будівельних робіт від 13 серпня 2015 року за №ТП082152250340, замовниками об`єкта будівництва були [PERSON] та [PERSON] . Будівництво 8-квартирного житлового будинку здійснювалося, в тому числі, на земельній ділянці, яка належала [PERSON] , та після смерті якого у 2012 році, успадковані його дружиною - [PERSON] . Право власності на земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (зокрема, 1/2 частку земельної ділянки, площею 0,0230 га, кадастровий номер 6110100000010140009, що знаходиться по [ADDRESS] ; частину (0,0130 га) земельної ділянки, площею 0,0459 га, кадастровий номер 6110100000010140010, що знаходиться по [ADDRESS] ; на частину (площею 101 кв.м.) земельної ділянки, площею 0,0491 га, що знаходиться по [ADDRESS] ) визнано за [PERSON] на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 жовтня 2015 року у справі № 607/14177/15-ц. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно не є підставою набуття таких прав, а є похідним від таких підстав юридичним фактом, який полягає в офіційному визнанні та підтвердженні державою на підставі правовстановлюючих документів вже набутого права та є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 23 травня 2019 року у справі № 922/3707/17. Знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Так, власник землі у цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином, і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди. Тому державна реєстрація будівлі, споруди на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі. Отже, за позовом про визнання права власності на будівлю, споруду, право на яку ні за ким не зареєстроване, належним відповідачем є власник земельної ділянки, на якій така будівля, споруда розташована. Зазначена правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 12-135гс19. Таким чином, враховуючи те, що будівництво багатоквартирного житлового будинку, майнові права на одну з квартир якого просить визнати за собою позивач, здійснювалося на земельній ділянці, яка належала [PERSON] та [PERSON] , право власності на земельні ділянки, належні [PERSON] , в порядку спадкування після його смерті, визнано за [PERSON] , отже, [PERSON] також є належним відповідачем у даній справі за позовом [PERSON] , однак до участі у справі залучена в якості третьої особи. Окрім того, оскільки ТОВ «Обласне виробниче об`єднання сільського комунального господарства Тернопільської області» не виконав належним чином зобов`язань за договором, не визнає майнових прав позивачки на спірне нерухоме майно, хоч вона і сплатила пайові внески у повному обсязі, тобто є зобов`язаним за вимогою особами, тому мало би відповідати за позовом, тобто бути відповідачем у справі. Натомість у позовній заяві позивачем ТОВ «Обласне виробниче об`єднання сільського комунального господарства Тернопільської області» зазначено як третю особу. Відповідно до частин першої, другої статті 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням\~позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання майнових прав на об`єкт будівництва до [PERSON] (як одного із співвласників земельної ділянки, на якій здійснювалося будівництво) та Тернопільської міської ради в особі Відділу державного архітектурно-будівельного контролю, яка, як встановлено з вищевикладеного, є неналежним відповідачем за даним позовом. Предметом спору є вимога про визнання за позивачем майнових прав на спірне нерухоме майно, що може породжувати у нього в подальшому право на витребування такого майна у набувача. При цьому, зважаючи на те, що декларація про початок будівельних робіт скасована, належним відповідачем є саме власник земельної ділянки, на якій розміщена забудова, оскільки забудовник відсутній. Позивач [PERSON] у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача (Тернопільську міську раду в особі Відділу державного архітектурно-будівельного контролю) належним відповідачем ТОВ «Обласне виробниче об`єднання сільського комунального господарства Тернопільської області», яке в позовній заяві зазначено як третя особа, чи [PERSON] (як іншим співвласником земельної ділянки, на якій здійснювалося будівництво), як і про залучення цих осіб до участі у справі як співвідповідачів, не заявляла, хоча вказане право судом було їй роз`яснено. В силу вимог статті 51 ЦПК України суд з власної ініціативи не має права залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем. Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанови Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 200/8461/15-ц, від 03 травня 2022 року у справі № 711/3591/21 та від 03 травня 2023 року у справі № 200/7595/18). Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17 (провадження № 14-8цс21) зазначено, що: "13 травня 2019 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в межах справи № 760/17864/16-ц (провадження № 61-699св17) підтвердив раніше сформовану позицію, викладену в постановах від 20 березня 2019 року у справі № 761/20612/15-ц (провадження № 14-39цс19) та від 27 лютого 2019 року у справі № 761/32696/13-ц (провадження № 14-606цс18), яка полягає в тому, що в разі невиконання забудовником належним чином взятих на себе зобов`язань, а також відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування. Інвестор після виконання ним фінансових зобов`язань за укладеними договорами купівлі-продажу цінних паперів та резервування об`єкта нерухомості (чи аналогічними правочинами, що підтверджують здійснення інвестування) отримує документи, які підтверджують реальність такого правочину та встановлюють для нього його особисті майнові права на конкретний об`єкт нерухомого майна. Для отримання права власності на такий об`єкт нерухомості інвестор має трансформувати свої майнові права у власність шляхом державної реєстрації речових прав на цей об`єкт нерухомості, але виконати це можна лише за умов завершення будівництва новоствореного об`єкта нерухомості відповідно вимог чинного законодавства та прийняття такого нерухомого майна до експлуатації (статті 328, 331 ЦК України). Отже саме інвестор є особою, яка первісно набуває право власності на об`єкт нерухомого майна, що споруджений за його кошти. (!) Разом з тим у разі вчинення самочинного будівництва об`єкту нерухомого майна інвестор, рівно як і забудовник, не набуває права власності на об`єкт самочинного будівництва (стаття 376 ЦК України)». Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, для того щоб визнати об`єкт самочинним будівництвом, достатньо однієї з ознак, а саме: об`єкт нерухомості збудований або будується на земельній ділянці, яку не було відведено для цієї мети; об`єкт нерухомості збудований або будується без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проєкту; об`єкт нерухомості збудований або будується з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно із частиною другою статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції, чинній на час здійснення будівництва), фізична або юридична особа, яка подала виконавчому органові сільської, селищної, міської ради або у разі розміщення земельної ділянки за межами населених пунктів - районній державній адміністрації заяву про намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва. Частинами першою, другою статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що належать до I-III категорій складності, підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт. Реєстрацію декларації\~про початок\~виконання будівельних\~робіт проводить\~орган державного\~архітектурно-будівельного\~контролю на\~безоплатній основі\~протягом п`яти\~робочих днів\~з дня\~надходження декларації. Виконувати будівельні роботи, підключати об`єкт будівництва до інженерних мереж та споруд без реєстрації зазначеної декларації забороняється. Таким чином, містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва та зареєстрована у встановленому порядку декларація про початок виконання будівельних робіт є документами, які дають право виконувати будівельні роботи. \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки від 05 січня 2015 року № 479 та Декларацію про початок виконання будівельних робіт від 13 серпня 2015 року № ТР0821152250340 скасовано; проектна документація на будинок за адресою: [ADDRESS] не виготовлялася, тому суд доходить переконання, що будівництво багатоквартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є самочинним. Окремо варто зазначити, що частиною третьою статті 331 ЦК України передбачено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Проте, як зазначив Верховний Суд у Постанові від 21 березня 2019 року у справі № 909/175/18, дана стаття регулює правовідносини сторін при наявності\~усієї дозвільної документації, тобто документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об`єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об`єкта незавершеного будівництва. Таким чином, випадками, коли можна визнати право власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду, є: надання земельної ділянки в установленому порядку особі, яка здійснила самочинне будівництво, під уже збудоване майно і визнання права власності за цією особою; визнання права власності на нерухоме майно на вимогу власника (користувача) земельної ділянки, на якій майно збудовано, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до частин першої та другої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Застосування будь-якого способу захисту цивільного права має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим, а саме: повинно реально відновлювати наявне порушене, оспорене або невизнане право, такий спосіб має відповідати характеру правопорушення та цілям судочинства та не може суперечити принципу верховенства права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Визнання права як універсальний спосіб захисту абсолютних та виключних прав і охоронюваних законом інтересів передбачене у статті 16 ЦК України. Суд встановив, що договір № 9 про спільну пайову участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку укладений сторонами з певною економічною метою, якої вони мали досягти внаслідок його виконання, дотримуючись принципу добросовісності, розумності і справедливості, визначеного у статтях 3, 509 ЦК України. І такою метою було отримання позивачем у власність об`єкта нерухомості, а сторони договору повинні були діяти у відповідності до цієї мети. Аналізуючи докази, досліджені в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки оплата позивачем пайових внесків за об`єкт нерухомості, що по своїй суті є об`єктом самочинного будівництва, не може бути підставою набуття майнових прав на нього, згідно укладеного договору про спільну пайову участь в будівництві житлового будинку. Крім того, позов пред`явлено лише до одного з трьох належних відповідачів. У відповідності до вимог частини другої статті 141 ЦПК України, враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, в тому числі, судовий збір, покладається на позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed