Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

Короткий змістта обґрунтуванняпозовних вимог. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, з підстав, що подружні стосунки між ними припинені, довгий час проживають окремо, причиною розпаду сім`ї стали різні погляди на життя. В обґрунтування позову зазначає, що з 12 грудня 2015 року перебуває в шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу у сторін є малолітня дочка [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що стосунки між ним та [PERSON] , поступово почали почили погіршуватися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, стали дуже напруженими, життя не склалося, довгий час проживають окремо, змінилось ставлення один до одного. Сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Збереження сім`ї позивач вважає неможливим, на примирення не згоден. Процесуальні дії. Ухвалою суду від 28.04.2023 року позовну заяву залишено без руху. Відповідачка у судове засідання не з`явилась 01.05.2023 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] , відповідно до якої просить судове засідання провести у її відсутність, вказала, що позов визнає, просить розірвати шлюб між нею та позивачем, також надала оригінал свідоцтва про шлюб, для усунення недоліків та відкриття провадження. Ухвалою від 11 травня 2023 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. 13.06.2023 року сторони у судове засідання не з`явились. Позивач в судове засідання не з`явився 22.05.2023 року адвокат Каланжов В.І., яка діє в інтересах позивача [PERSON] , подав до суду заяву у якій просить суд розгляд справи провести у їх відсутність. Згідно з ч. 2 ст.247ЦПКУкраїни у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 12 грудня 2015 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) [INFO] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровського Міськрайонного управління юстиції в Одеській області, про що зроблений відповідний актовий запис №686, серія [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу у сторін є малолітня дочка [PERSON] [INFO] . Позивач вказує, що стосунки між ним та [PERSON] , поступово почали почили погіршуватися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, стали дуже напруженими, життя не склалося, довгий час проживають окремо, змінилось ставлення один до одного. Сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть. Збереження сім`ї позивач вважає неможливим, на примирення не згоден. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно достатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з частиною першоюстатті 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно дост. 51 Конституції Українишлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статей21,24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Такі положення національного законодавства України відповідають статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За твердженням позивача, спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини. Спільне господарство не ведеться. Подружжя не здатне спільно підтримувати нормальну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги та дружби. Поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Частинами 3, 4статті 56 Сімейного кодексу Українипередбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідност.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.3ст.109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч.1ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2ст.112 Сімейного кодексу Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Згідно із частиною 2статті 115 Сімейного кодексу України, документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до п.10Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11(із змінами та доповненнями), проголошенаКонституцією Україниохорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Висновки за результатами розгляду справи Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам, а також те, що відповідач позов визнала, суд вважає за можливе та доцільне розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved