Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом і просить розірвати спадковий договір між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуменною А.А., реєстраційний номер 4122. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що за умовами договору до відповідачки після смерті позивачки перейде у власність кімната [ADDRESS] , що має значну цінність. За це [PERSON] зобов`язалася виконувати обов`язки, передбачені п. 8 Договору, а саме, один раз на тиждень забезпечувати відчужувача за її кошти харчуванням; один раз на місяць прибирати кімнату. З часу підписання договору відповідачка не виконує умов договору, після 24.02.2022 виїхала за межі України, та не підтримує зв`язку з позивачкою. Розірвати договір добровільно позивачка не має можливості, тому вимушена звернутись до суду. Крім того, [PERSON] просить зняти заборону на відчуження кімнати № 3 житловою площею 19,9 кв.м. загальною площею 31,7кв.м. у будинку готельного типу [ADDRESS] , накладену у зв`язку з посвідченням спадкового договору 15.10.2019 № 4122. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду\~від 15.02.2023 провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали. \~ \~ \~ \~Відповідачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила, тому суд вважав можливим провести розгляд справи в її відсутність. Вислухавши позивача [PERSON] , представника позивача [PERSON] , вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного… Згідно ст.ст.15,\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту цивільних прав і інтересів є визнання права п.1 ч.2\~ст.16 ЦК України. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3\~ст.12 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у родинних відносинах, є рідними бабою та онукою. 28.10.2021 між [PERSON] та [PERSON] укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гуменної А.А. за реєстровим № 1267. Згідно п.1 зазначеного спадкового договору [PERSON] (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження [PERSON] (відчужувача), що встановлені цим договором і в разі її смерті набуває права власності на їй майно, що є предметом договору - квартиру [ADDRESS] , що складається з однієї кімнати, житловою площею 19,9кв.м., загальною площею 31,7 кв.м. У відповідності до п. 3 Договору квартира належить відчужувачу на підставі Договору купівлі-продажу від 12.02.2021, посвідченому приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Колядою Ю.С., за реєстровим № 471. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 40528319, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1447327263101. Пунктом 8 Договору передбачено, що набувач зобов`язується виконувати наступні розпорядження відчужувача немайнового характеру: один раз на тиждень забезпечувати відчужувача продуктами харчування за її рахунок; забезпечувати відчужувача згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами за рахунок її коштів; забезпечувати надання відчужувачу медичної допомоги, у випадку захворювання, за рахунок її коштів; здійснювати оплату за рахунок відчужувача комунальних послуг, інших платежів, пов`язаних з проживанням в зазначеній квартирі відчужувача; один раз на місяць прибирати вказану квартиру. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.14 спадкового договору спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем її розпоряджень, або на вимогу набувача у разі неможливості виконання нею розпоряджень відчужувача. У зв`язку з нотаріальним посвідченням спадкового договору 28.10.2021 приватним нотаріусом накладено заборону відчуження указаної квартири, що належить [PERSON] , до відмітки нотаріуса про смерть відчужувача або припинення чи розірвання спадкового договору. Відповідно до\~ст. 1302 ЦК України\~за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Статтею 1305 ЦК України\~передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Враховуючи зазначене, спадковий договір є двостороннім правочином, за концепцією якого набувач зобов`язаний вчинити певні дії за вказівкою відчужувача, взамін чого до нього переходить право власності на майно. Тому коло обов`язків набувача має визначатися вже виходячи не з одностороннього волевиявлення відчужувача, а зі спільної згоди сторін, враховуючи договірний характер правовідносин. За змістом\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1\~ст. 1308 ЦК України\~спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 2\~ст. 651 ЦК України\~договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.1, ч.2 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у\~статті 629 ЦК України\~закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору.\~Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.\~Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в\~главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) вказано, що «частинами першою і другою\~статті 651 ЦК України\~передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої\~статті 651 ЦК України)». У постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13 зроблено висновок, що «оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої\~статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.09.2020 в справі № 209/3295/18 (провадження № 61-1089св20) вказано, що «згідно із частиною першою\~статті 1308 ЦК України\~спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Статтею 651\~ЦК України\~визначено, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга\~статті 614 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1, 5, 6ст.81\~ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 89ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідачем суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ним розпоряджень позивача, зазначених у спадковому договорі (в матеріалах справи відсутні дані, що свідчать про протилежне). Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. З урахуванням характеру невиконання відповідачем обов`язків за вказаним спадковим договором яке є систематичним, а наявність укладеного договору позбавляє позивача, за рахунок приналежного їй майна, реалізувати свої права на укладення іншого спадкового договору, суд вважає за необхідне розірвати спадковий договір з підстав невиконання його умов відповідачем, який є за вказаним договором набувачем, а саме зобов`язань щодо догляду за відчужувачем та виконання розпоряджень, передбачених п.8 спадкового договору. Згідно з п. 5 розділу 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5 та зареєстрованого за № 282/20595, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору. Враховуючи наведене, а також те, що позивач просить зняти заборону на відчуження квартири, що накладена на підставі спадкового договору від 15.10.2019 № 4122, а не спадкового договору від 28.10.2021, позовні вимоги [PERSON] щодо зняття заборони на відчуження кімнати [ADDRESS] , задоволенню не підлягають. У відповідності до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Outcome: partial