Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

26 травня 2023 року представник позивача-відповідача адвокат Кузьменко І.О. звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в сумі 17610 грн. В обґрунтування вказаного клопотання посилається на те, що 24 травня 2023 року Підволочиським районним судом ухвалено рішення яким частково задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання права власності на майно та в порядку поділу майна визнано за [PERSON] право власності на частки квартири [ADDRESS] , а також на частину спільно нажитих рухомих речей, а саме : телевізор KIVI SAMSUNG, камін електричний, міксер «VITEK», набір столових приборів, швейна машинка «Grotheri, 2 настінні ікони, два фени - Pfilips Bosch, плойка Roventa. За час розгляду справи [PERSON] понесла витрати в розмірі 17610 грн.. з яких : 2710 грн сплаченого судового збору, 800 гривень сплачених за проведення оцінки майна та 14100 грн оплату за надану правової допомоги. Просить заяву задоволити. [PERSON] та його представник у судове засідання не з`явилась, хоча про день час та місце слухання справи були сповіщені належним чином, від [PERSON] та її представника поступила заява про розгляд справи у їх відсутності, а тому питання про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат слід вирішити у відсутності сторін на підставі поданих доказів. Суд заслухавши\~клопотання представника\~позивача,\~ознайомившись із\~матеріалами справи,\~вважає,\~що заява\~про стягнення\~витрат на\~правничу допомогу\~підлягає до\~часткового задоволення,\~виходячи із\~наступних міркувань: Відповідно до п.3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання права власності на майно, встановлення порядку користування квартирою, посилаючись на те, що з 05.02.2005 року по 16.07.2020 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі, в січні 2012 року сторонами було придбано квартиру [ADDRESS] та зареєстровано на її чоловіка [PERSON] , хоча купували її обоє. На даний час між ними існують неприязні відносини, шлюб між сторонами розірвано і відповідач виганяє її із дітьми з квартири. Таким чином спірна квартира являється їх із відповідачем спільним майном подружжя. У зв`язку з чим просить поділити спільне майно та визнати за нею право власності на частину спірної квартири, як частку у спільному майні подружжя, стягнути судові витрати в розмірі 1348 гривень, 1000 гривень витрат на правову допомогу та 800 гривень витрат за проведення оцінки майна. Крім того позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя в натурі, встановлення порядку користування квартирою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що за час шлюбних відносин сторони придбали квартиру [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу відповідач почав виганяти її з дітьми з квартири та встановив у квартирі камери відео нагляду. У зв`язку з чим просить встановити порядок користування квартирою, виділивши їй з двома дітьми кімнату площею 13,7 кв.м а відповідачу залишити кімнату, площею 9,5 кв.м. Допоміжні приміщення квартири залишити у спільному користуванні. Крім того, ними придбане майно, а саме : диван 9000 грн, 2. телевізор KIVI SAMSUNG 20000 грн, камін електричний 10000 грн, праска panasosonic - 2000грн, сейф - 2000грн, 2 шафи 8000 грн, З пуфіки 3600 грн, стіл скляний 3000 грн, стільці кухонні (4 шт.) 2400 грн, плита газова 10000 грн, стінка кухонна - 7000грн, холодильник «Атлант» - 7000грн, м`ясорубка «Белвар» - 2000грн, міксер «VITEK» - 10000 грн, набір столових приборів - 4000грн, швейна машинка «Grotheri 6000 грн, 2 настінні ікони 2000 грн, надувний матрац - 1500грн, пральна машина Candy 10000 грн, 2 шт.фенів - Pfilips Bosch 1600 грн, шафа-купе - 9000грн, підставка для взуття - 1700грн, плойка Roventa 1000 грн, стіл-книжка 1000 грн, шафа з полицями 3000 грн, 2 квадроцикла - 50000 грн, гараж металевий 28000 грн, ролетні ворота - 28000грн, бензиновий генератор 28000 грн, болгарка 1500 грн, зварювальний апарат 2000 грн, компресор 400 грн, 4 табуретки 1400 грн, двоярусне ліжко - 4000грн, сушарка для овочів 1000 грн; всього на загальну суму 279,100 грн. В порядку поділу майна просить визнати за нею право власності на : - телевізор KIVI SAMSUNG 20000 грн, камін електричний 10000 грн, міксер «VITEK» - 10000 грн, набір столових приборів - 4000грн, швейна машинка «Grotheri 6000 грн, 2 настінні ікони 2000 грн, надувний матрац - 1500грн, 2 шт.фенів - Pfilips Bosch 1600 грн, плойка Roventa 1000 грн, 2 квадроцикла - 50000 грн, гараж металевий 28000 грн. У випадку більшої грошової вартості майна, виділеного [PERSON] , різницю у цій вартості стягнути із [PERSON] у користь [PERSON] ; [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування заявлених позовних вимог, посилається на те, що у провадженні Підволочиського районного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позивач за зустрічним позовом заперечує той факт, що спірна квартира є спільно набутим майном, оскільки є його приватною власністю набуте ним за час шлюбу, але за кошти які належали йому особисто. Крім того посилається на те, що від моменту укладення шлюбу і по даний час одноосібно працював, сам забезпечував та забезпечує сімю і сам дбав за добробут. Відповідач ніколи не працювала та не дбала про матеріальне забезпечення сімї, не виконувала обов`язків по утриманню дітей, витратила спільне майно на шкоду інтересам сімї. За час спільного проживання у них народилось двоє дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Посилається на те, що батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дітей. Позивач вважає, що позовні вимоги про визнання за [PERSON] права власності на частку квартири суперечить інтересам дітей у зв`язку з чим просить визнати за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] право власності по частці на квартиру [ADDRESS] . 24 травня 2023 року Підволочиським районним судом ухвалено рішення яким частково задоволені позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання права власності на майно та в порядку поділу майна визнано за [PERSON] право власності на частки квартири [ADDRESS] , а також на частину спільно нажитих рухомих речей, а саме : телевізор KIVI SAMSUNG, камін електричний, міксер «VITEK», набір столових приборів, швейна машинка «Grotheri, 2 настінні ікони, два фени - Pfilips Bosch, плойка Roventa. В задоволенні решти вимог відмовити. В задоволенні зустрічних позовних вимог позивача [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя відмовити. Стягнути з відповідача по справі [PERSON] в користь позивача [PERSON] сплачений та документально підтверджений позивачем судовий збір в розмірі 1348,00 грн., 908 гривень, витрати на проведення експертизи в розмірі 7550,84 гривень та 800 гривень оплати за висновок про оцінку майна. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Разом із тим, судом встановлено, що дана справа розглянута Підволочиським районним судом Тернопільської області та ухвалено у ній рішення 24 травня 2023 року, а заява про ухваленя додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу подано 26 травня 2023 року, тобто у строк що передбачений вимогами ст. 246 ЦПК України. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються: розподіл судових витрат. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України відносить витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Положення частин першої та другої статті 137\~ЦПК України кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя №R(81)7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом. Згідно з ч. ч. 1 - 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Із матеріалів справи вбачається, що 23 листопада 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги. Пунктом 1.1 вказаного договору Адвокат бере на себе зобовязання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, а Замовник зобовязаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені Сторонами. Пунктом 3.2\~рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року N 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати.Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1ст. 1 вищевказаного закону). Також, ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Як убачається із Додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 23 листопада 2020 року, представництво та захист Адвокатом інтересів Клієнта у Підволочиському районному суді у справі про поділ майна подружжя : ознайомлення з документами - 500 грн, аналіз судової практики по даному спору 500 грн, консультації, обговорення та погодження тактики по справі 500 грн, викопіювання документів 500 грн, завірення копії документів 500 грн, запити адвоката 300 грн, запити адвоката 300 грн, витребування доказів 300 грн, складання заяви про забезпечення позову 600 грн, заяви до суду 300 грн, клопотання по справі 300 грн, складання позовної заяви 1000 грн, оплата участі адвоката у судових засіданнях : по 300 грн у випадку відкладення судового засідання, по 800 грн за участь у кожному судовому засіданні, незалежно від тривалості. Крім того до матеріалів справи долучено розрахунок ввиконаних робіт Адвокатом, серед яких : неодноразові консультації з приводу майна подружжя та його поділу 500 грн, ознайомлення із документами 500 грн, аналіз судової практики по сімейних справах 500 грн, направлення адвокатських запитів : 7х300 =2100 грн, складання позовної заяви 2х1000 = 2000 грн, подані до суду клопотання : 5х300=1500 грн, подані до суду заяви : 2х300=600 грн, подана заява про забезпечення позову : 600 грн, виготовлення копій документів 300 грн, участь у судових засіданнях : 10.05., 23.06., 14.09.2021 року, 09.04.12.07.2022 року, (5х800 = 4000 грн), оплата за відкладені судові засідання : 29.03.2021,05.08., 14.09., 04.10.2022р, 17.04.2023 р (05х300=1500грн.) З положень процесуальних кодексів, витратами на професійну правничу допомогу є гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомога, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката. Розмір цих витрат встановлюється договором про надання правової допомоги за домовленістю сторін. Оскільки розмір сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, ґрунтується на положеннях договору про надання правничої допомоги, слід чітко визначити вичерпний перелік послуг, які будуть/можуть бути надані в межах супроводу судової справи. В іншому випадку усі послуги, які були надані, але не зазначені в договорі, відшкодуванню не підлягатимуть. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постанові у справі №826/856/18 від 22.12.2018 р Оплата коштів за надання правничої допомоги, підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордераза період 2020-2023 років на загальну суму 14100 грн. Разом із тим, згідно процесуального законодавства, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірний із: 1.складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2.часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3.обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4.ціною позову та/або значенням справи для сторони, в т.ч. впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тобто суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові у справі №755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 р.: «Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони». Таким чином, суд зазначив, що у питанні визначення розподілу судових витрат судді мають виступати виключно як арбітри та надавати оцінку доказам та доводам, що наводяться сторонами. Вирішення питання про розподіл судових витрат судом на власний розсуд може бути підставою для оскарження такого рішення. \~ \~ \~ \~ Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 р. у справі №756/2114/17, «при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір З огляду на викладене, беручи до уваги складність справи, обсягом виконаної роботи адвокатом, часом витраченим на надані послуги, суд приходить до переконання про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності. Разом із тим, суд вважає, що у задоволенні заяви про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] 2710 грн сплаченого судового збору, а також 800 грн витрат за проведення оцінки майна слід відмовити, оскільки питання даного виду витрат вирішено у судовому рішенні. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved