Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

03 травня 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (надалі також - позивач, АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 28 грудня 2006 року у сумі 42283 грн 33 коп. у зв`язку з невиконанням боржником зобов`язання. Ухвалою суду від 08 травня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 78-79). Аргументи учасників справи В обґрунтування своїх вимог АТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 28 грудня 2006 року,відповідно до якої він отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач також 28 грудня 2006 року ознайомився із основними умовами кредитування та підписав паспорт споживчого кредиту, в якому визначені умови надання кредиту, інформація щодо річної процентної ставки та орієнтовної вартості кредиту, нарахування відсотків у разі прострочення виконання зобов`язання. Позивачем вказано, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Пам`яткою клієнта, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у Заяві. В свою чергу, позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: відповідачу було відкрито картковий рахунок із встановленим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки. Однак, відповідач свої зобов`язання по договору не виконав, не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору, та не сплатив відсотки за користування кредитом. У зв`язку з цим виникла заборгованість, яка станом на 15 квітня 2023 року становить 42283 грн 33 коп., що складається із заборгованість за кредитом - 34201 грн 39 коп. та заборгованості за відсотками за користування кредитом - 8081 грн 94 коп. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач просив стягнути з [PERSON] вказану у позові суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 83), у наданій суду письмовій заяві просив справу слухати за його відсутності, позов підтримав (а.с. 70). Відповідач в судове засідання, призначене на 07 червня 2023 року, не з?явився, відзиву на позовну заяву не надав. 07 червня 2023 року [PERSON] подав до суду заяву, за змістом якої просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. 84). Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 28 грудня 2006 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг з використанням кредитної картки шляхом приєднання (в порядку статті 634 ЦК України) до умов, запропонованих банком в письмових Умовах та Правилах надання банківських послуг, на підставі поданої відповідачем Заяви, в якій міститься підпис, вчинений від імені [PERSON] про ознайомлення з цими Умовами та Правилами (а.с. 22). В подальшому, відповідач ознайомився із умовами обслуговування кредитних карток та підписав паспорт споживчого кредиту 10 червня 2022 року (а.с. 23-26). Дослідивши зміст паспорту споживчого кредиту від 10 червня 2022 року, суд встановив, що у вказаному паспорті визначені умови надання кредиту, реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту, умови нарахування відсотків у разі прострочення виконання зобов`язання, встановлені наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором. Вказана довідка має підпис [PERSON] про підтвердження отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту за обраних ним умов кредитування (а.с. 26 - зі звороту). З матеріалів справи вбачається, що відповідачу відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки вбачається, що відповідачу було встановлено початковий кредитний ліміт 30 грудня 2006 року у розмірі 4500 грн 00 коп., 17 квітня 2009 року кредитний ліміт зменшено до 3900 грн 00 коп., 16 червня 2009 року кредитний ліміт зменшено до 3600 грн 00 коп., 20 січня 2011 року кредитний ліміт збільшено до 4200 грн 00 коп., 21 квітня 2011 року кредитний ліміт збільшено до 5000 грн 00 коп., 08 січня 2013 року кредитний ліміт збільшено до 8000 грн 00 коп., 11 травня 2016 року кредитний ліміт зменшено до 8000 грн. 00 коп.,13 липня 2016 року кредитний ліміт збільшено до 12000 грн. 00 коп., 19 липня 2017 року кредитний ліміт збільшено до 15000 грн 00 коп., 19 вересня 2018 року кредитний ліміт збільшено до 17000 грн. 00 коп., 20 березня 2019 року кредитний ліміт зменшено до 14304 грн 99 коп., 21 березня 2019 року кредитний ліміт зменшено до 14304 грн 99 коп., 22 березня 2019 року кредитний ліміт зменшено до 14304 грн 99 коп., 17 квітня 2019 року кредитний ліміт зменшено до 13220 грн 00 коп., 18 квітня 2019 року кредитний ліміт збільшено до 13490 грн 00 коп., 19 квітня 2019 року кредитний ліміт зменшено до 12860 грн 00 коп., 20 квітня 2019 року кредитний ліміт зменшено до 11667 грн 89 коп., 21 квітня 2019 року кредитний ліміт зменшено до 11667 грн 89 коп., 22 квітня 2019 року кредитний ліміт збільшено до 11670 грн 00 коп., 11 травня 2019 року кредитний ліміт зменшено до 11021 грн 00 коп., 28 листопада 2019 року кредитний ліміт збільшено до 16000 грн 00 коп., 24 липня 2020 року кредитний ліміт збільшено до 25000 грн 00 коп., 26 жовтня 2020 року кредитний ліміт збільшено до 30000 грн 00 коп., 16 червня 2021 року кредитний ліміт збільшено до 35000 грн 00 коп., 08 листопада 2022 року кредитний ліміт встановлений до 35000 грн 00 коп., 22 листопада 2022 року кредитний ліміт - 35000 грн 00 коп., 06 грудня 2022 року кредитний ліміт - 35000 грн 00 коп., 20 грудня 2022 року кредитний ліміт - 35000 грн 00 коп., 26 грудня 2022 року кредитний ліміт зменшено до 00 грн 00 коп. (а.с. 19). AT КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, а саме: надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Умовами та Правилами надання банківських послуг, та в межах встановленого кредитного ліміту. В той же час, відповідач, який зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів, свої зобов`язання не виконав. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору від 28 грудня 2006 року, за відповідачем станом на 15 квітня 2023 року рахується заборгованість за договором у загальному розмірі 42283 грн 33 коп., що складається із заборгованості за кредитом - 34201 грн 39 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 8081 грн 94 коп. З огляду на викладене, позивач просив стягнути з [PERSON] відповідну суму заборгованості, у зв`язку з чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з частиною 1 статті 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Відповідно до приписів частини 2 статті 1069 ЦК України права та обов`язки сторін, пов`язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно з частиною 2 статті 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням частини 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Висновки щодо правозастосування При укладенні договору сторони керувались частиною 1 статті 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до Заяви, підписаної відповідачем, він ознайомився та погодився з Умовами та Тарифами банку, також йому повідомлено про базову процентну ставку за кредитним лімітом, що нараховується на залишок заборгованості (а.с. 22 - зі звороту). В подальшому відповідач власноручно підписав Паспорт споживчого кредиту, в якому визначені умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки, порядок повернення кредиту наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором. Як вбачається із матеріалів справи позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю, надав можливість відповідачу розпоряджатись кредитним коштами в межах встановленого кредитного ліміту. З долученого до справи розрахунку заборгованості за договором б/н від 28 грудня 2006 року вбачається, що станом на 15 квітня 2023 року за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 42283 грн 33 коп., яка складається з: 34201 грн 39 коп.- заборгованості за тілом кредиту; 8081 грн 94 коп. - заборгованості за простроченими відсотками. З розрахунку заборгованості вбачається, що застосовувалась процентна ставка на прострочений кредит, як і передбачено паспортом споживчого кредитування, з яким [PERSON] був ознайомлений. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач не виконує умов кредитного договору і добровільно не сплачує визначені договором платежі. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 28 грудня 2006 року у розмірі 42283 грн 33 коп. При цьому, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статті 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно частинами 1-2, 4 статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнав, суд вважає за можливе ухвали рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та наявним у справі доказам та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. З огляду на викладене, враховуючи наявність у [PERSON] непогашеної заборгованості за кредитним договором, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача, а саме: стягнути заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 28 грудня 2006 року у розмірі 42283 грн 33 коп., в тому числі заборгованість за кредитом - 34201 грн 39 коп. та заборгованість за відсотками за користування кредитом - 8081 грн 94 коп., оскільки зазначені суми підтверджені наданим позивачем розрахунком та довідкою про зміну умов кредитування, й відповідачем не спростовані. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на те, що позивачем за подачу вказаного позову сплачено судовий збір відповідно до платіжного доручення № PROM9BA6HH від 19 квітня 2023 року у сумі 2684 грн 00 коп., враховуючи те, що відповідач позов про стягнення заборгованості визнав до початку розгляду справи по суті, про що вказав у поданій до суду заяві, суд приходить до висновку про те, що Акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» має бути повернуто з державного бюджету 50 відсотків судового збору в сумі 1342 грн 00 коп., сплаченого ним при поданні цього позову відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України, та про стягнення з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору у сумі 1342 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved