Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

29.03.2023 року до суду надійшов вказаний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, який позивачка мотивує тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 11.07.2008р., який розірвано за рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 30.03.2011р. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин дитина проживає разом з нею і перебуває на її повному утриманні та вихованні. Відповідач, як батько, не виконує покладених на нього обов`язків, не цікавиться вихованням, розвитком, навчанням сина, не намагається спілкується з ним. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Вказані обставини свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 10.04.2023р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено підготовче судове засідання. 08.06.2023р. до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, яким визнано доцільним позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . В підготовче судове засідання позивачка [PERSON] не прибула, представник позивача - адвокат Коломайко М.О. подала заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача, позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність та зазначив, що з позовом [PERSON] ознайомлений, з викладеними в позові обставинами згоден, з дитиною дійсно не спілкується та не приймає участі в її утриманні, з позовними вимогами згоден. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації в підготовче судове засідання не прибув, суду подано заяву про розгляд справи у відсутність представника третьої особи, просить прийняти рішення в інтересах дитини та відповідно до вимог закону. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін та третьої особи за наявними у справі доказами і згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у зв`язку з визнанням позову відповідачем [PERSON] ухвалити рішення. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.8, 9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток. При цьому, відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.141, 155 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ст.171 СК України закріплює, що дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Суд встановив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.07.2008р. Шлюб розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 30.03.2011р., яке станом на 23.05.2011р. набрало законної сили. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Після припинення шлюбних відносин сторони мешкають окремо, неповнолітній син сторін - [PERSON] , [INFO] , мешкає разом з матір`ю - позивачкою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 05.07.2022р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Солом`янському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис 1486. Згідно з копією характеристики, яка надана Київською клінічною офтальмологічною лікарнею «Центр мікрохірургії ока» за №88 від 01.03.2023р., [PERSON] з 2022р. працює старшою медичною сестрою, зарекомендувала себе з позитивної сторони. Згідно з копії характеристики, яка надана 28.02.2023р. Спеціалізованою школою №173 м.Києва, [PERSON] навчається у 8-му класі, завжди доглянутий та охайний. Проживає з матір`ю, яка постійно цікавиться успіхами сина та приділяє багато уваги його вихованню та навчанню. Згідно з висновком органу опіки та піклування Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, 01.06.2023р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Солом`янській районній у місті Києві державній адміністрації визнано доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . При цьому у висновку зазначено, що під час обстеження умов проживання неповнолітнього за адресою: [ADDRESS] , працівниками служби у справах дітей Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації 29.05.2023р. встановлено, що дитина разом з матір`ю, чоловіком метарі - [PERSON] , проживають у квартирі, де створені умови для навчання, відпочинку та розвитку дитини. Під час бесіди з працівником Служби, дитина повідомила, що проживає з мамою та «татом» [PERSON] . [PERSON] бачив декілька разів, близько з ним не знайомий. Батько не вітає його зі святами, не спілкується з ним. Також у висновку органу опіки та піклування зазначено, що [PERSON] 30.05.2023р. надав нотаріально засвідчену заяву, де зазначив, що він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав без його участі. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . Ухвалюючи рішення, суд виходить з того, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як зазначено в п.16 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ці чинники повинні мати систематичний та постійних характер. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України), тому вона підлягає застосуванню лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, лише при наявності вини в діях батьків, з урахуванням ставлення дітей до них, а також тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо. Так, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідач [PERSON] після припинення подружніх відносин з позивачкою, з сином [PERSON] тривалий час не зустрічається і майже не спілкується, заходів для забезпечення належних умов розвитку та виховання дитини не приймає, навчанням та станом здоров`я не цікавиться, матеріальну допомогу добровільно не надає, що свідчить про його ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню, розвитку та утриманню дитини. Вказані обставини підтверджуються наданими суду письмовими доказами, які суд вважає належними, допустимими та достатніми для ухвалення цього рішення. Також суд враховує висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Суд вважає вказаний висновок обґрунтованим, оскільки він складений за результатами ретельної перевірки умов життя неповнолітньої дитини та його батьків, повністю узгоджується із обставинами, безпосередньо встановленими судом під час судового розгляду. При цьому, суд виходить з того, що відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги, не заперечує обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Виходячи з вищевикладених обставин, суд вважає, що таке визнання не суперечить закону, не порушує чиїх-небудь прав, свобод та інтересів. Враховуючи вищевикладене, виходячи із завдань та загальних засад судочинства, з метою захисту якнайкращих інтересів неповнолітньої дитини, суд вважає необхідним позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На підставі вищевикладеного, позов [PERSON] слід задовольнити повністю.

Outcome: approved