Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

До суду звернувся позивач з вимогами до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Державної Казначейської служби України, третя особа громадська організація «Проти придурків та ідіотів» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що 04.01.2021 за № 2 [PERSON] , спільно з громадською організацією «Проти придурків та ідіотів», відповідно до ст. 40 Конституції України, Закону України «Про звернення громадян» звернувся до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів з зверненням про порушення ПрАТ «Київстар» ч. 2 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів», яка забороняє примушувати споживача придбавати продукцію неналежної якості або непотрібного йому асортименту, п. 14 ст. 1, ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», які забороняють нечесну підприємницьку практику, в якому просив визнати протиправними дії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів щодо відмови у проведенні позапланового заходу державного нагляду (контролю) за заявою [PERSON] від 04.01.2021, оформленої листом NB-148/X-3 від 16.01.2021, зобов`язати Держспоживслужбу України вжити передбачених законодавством заходів щодо проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) за заявою [PERSON] від 04.01.2021. 16.01.2021 за №B-148/X-3 відповідач направив відповідь на вказану заяву, яка свідчить про те, що заява [PERSON] як визначає ст. 19 Закону № 393, об`єктивно і всебічно не перевірялася. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 у справі №240/2607/21, визнано протиправною бездіяльність Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів щодо ненадання відповіді по суті звернення [PERSON] від 04.01.2021, зобов`язано Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів розглянути звернення [PERSON] від 04.01.2021 в установленому законом порядку. Позивач вказує, що рішення суду до даного часу залишилось не виконаним. Отже, позивач позивається до суду з позовом доручити Державній казначейській службі України стягнути з рахунків Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за рахунок бюджетів, передбачених для вказаних органів, в разі відсутності таких коштів стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] кошти на відшкодування моральної шкоди у в сумі 33500 грн. (п. 2 позовних вимог). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.09.2022 справу за вказаним позовом направлено за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.10.2022 у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами (спрощеного) позовного провадження, з викликом сторін. 15.02.2023 через канцелярію суду від представника відповідача-1 Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів надійшов відзив по справі, в якому відповідач позов вважав необґрунтованим, просив відмовити, виходячи з наступних обставин. У позовній заяві [PERSON] від 26.08.2022 зазначено два відповідачі: відповідач-1 - Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, відповідач-2 - Державна казначейська служба України. Проте, із змісту прохальної частини позовної заяви [PERSON] від 26.08.2022 вбачається, що його позовні вимоги стосуються лише відповідача-2 (Державна казначейська служба України). Також, відповідач зазначив, що згідно із положеннями статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Таким чином, враховуючи вимоги ЦПК України, відповідач вважає, що позивач у справі №761/17540/22-ц зловживає процесуальними правами, оскільки: позов [PERSON] від 26.08.2022 поданий ним із порушенням пункту 4 частини 3 статті 175 ЦПК України; враховуючи прохальну частину позову [PERSON] від 26.08.2022, цей позов щодо відповідача-1 - Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів є завідомо безпідставним; враховуючи позов [PERSON] від 26.08.2022 та визначені ним відповідачі (Держпродспоживслужба, Державна казначейська служба України), а також положення статті 50 ЦПК України вважаємо, що у справі №761/17540/22-ц відсутня процесуальна співучасть (Держпродспоживслужба, Державна казначейська служба України); у справі №761/17540/22-ц поданий [PERSON] позов не містить позовних вимог до відповідача-1 - Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів. 16.02.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просив визнати такими, що суперечать обставинам справи необґрунтованими нормами права доводи викладені у відзиві від 14.02.2023. Вимогу відзиву про відмову в задоволенні позовних вимог відхилити. Разом з тим, 16.02.2023 позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначалось, що позивач помилково неправильно виклав позовні вимоги, зважаючи на суть спору, тому просив викласти позовні вимоги в наступній редакції: стягнути з Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на користь [PERSON] кошти на відшкодування моральної шкоди в сумі 33500 грн.; стягнути з Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на користь [PERSON] кошти на відшкодування коштів витрачених на подання і розгляд даної позовної заяви в сумі 1460 грн.; 22.02.2023 від представника відповідача-1 надійшли заперечення (на відповідь на відзив). У вказаних запереченнях було зазначено, що позивачем не доведено в чому саме полягають його моральні страждання, які витрати немайнового характеру вони спричинили, і якими доказами це підтверджується. Також, відповідачем зазначалось, що судовий контроль за виконанням рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 по справі №240/2607/21 не здійснювався (прим. відповідно до вимог статті 382 КАС України). Додатково, відповідач звертав увагу суду, що [PERSON] як позивачем по справі №240/2607/21 не подавалась заява про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб?єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (прим. відповідно до вимог статті 383 КАС України). Тому зазначені у відповіді на відзив від 16.02.2023 аргументи [PERSON] як позивача у справі №761/17540/22-ц щодо невиконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 по справі№ 240/2607/21Держпродспоживслужбою як відповідачем не відповідають дійсності. 18.04.2023 до суду надійшло клопотання від позивача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримував, просив задовольнити. 18.04.2023 до суду надійшли пояснення по справі від представника третьої особи, в яких позовні вимоги позивача підтримував, а доводи та поданий відзив відповідача вважав безпідставними та необґрунтованими. Відповідач-1 в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду повідомлявся належним чином, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі, в позові просив відмовити. Відповідач-2 та третя особа в судове засідання не з`явились, про дату та час судового розгляду повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору та перевіривши їх доказами, наданими сторонами, визначившись із правовими нормами, які слід застосувати до спірних відносин, дійшов до наступного висновку. В ході судового розгляду встановлено, що Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.10.2021 у справі №240/2607/21, визнано протиправною бездіяльність Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів щодо ненадання відповіді по суті звернення [PERSON] від 04.01.2021, зобов`язано Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів розглянути звернення [PERSON] від 04.01.2021 в установленому законом порядку. За твердженням позивача, рішення суду до даного часу залишилось не виконаним. Отже, на підставі вищенаведеного позивач просить суд стягнути з Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на користь [PERSON] кошти на відшкодування моральної шкоди в сумі 33500 грн. та стягнути з Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на користь [PERSON] кошти на відшкодування коштів витрачених на подання і розгляд даної позовної заяви в сумі 1460 грн. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Однак ця норма встановлює лише загальні правові засади відшкодування зазначеної шкоди. Зі змісту цієї норми випливає, що основною умовою такого розгляду є те, що моральна шкода повинна бути заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин. Щодо відшкодування моральної шкоди, яку просить стягнути позивач, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст.23 ЦК України). Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Сторона, яка пред`являє вимоги відшкодування завданої ій моральної шкоди, не звільняється від обов`язку довести наявність такої шкоди, її розмір, надавши належні, допустимі та достовірні докази цього факту, y порядку встановленому процесуальними нормативно-правими актами. Доказами, що підтверджують розмір моральної шкоди можуть слугувати дані, що підтверджує дійсність моральних страждань, їх тяжкість та зміну звичного способу життя потерпілого, це можуть бути висновок спеціаліста психолога або висновок судового експерта психолога, показання свідків (свідчення друзів, колег), характеристика з місця роботи, виписки з лікарні, якщо потерпілий звертався по допомогу до лікаря невролога чи психіатра, рахунки від приватних психологів чи проходження спеціальних курсів реабілітації. Саме за підсумками психологічного дослідження можна точно встановити, які саме моральні страждання були заподіяні особі даними правопорушенням, наскільки ці моральні страждання (моральна шкода) є важкими, які можливі суми компенсації моральної шкоди будуть адекватні встановленого рівня моральних страждань Рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди. Враховуючи вищевикладене, право на компенсацію моральної школи виникає не автоматично при вчиненні заподіювачем шкоди будь-яких неправомірних діянь, а за умови доведення особою в чому саме полягають моральні страждання, які витрати немайнового характеру вони спричинили, і якими доказами це підтверджується. Позивачем не надано доказів настання негативних наслідків, внаслідок яких він морально страждав і на відновлення свого психологічного та фізичного стану був вимушений спрямовувати додаткові зусилля та нести додаткові витрати майнового характеру. Щодо судового рішення по справі №240/2607/21, на яке позивач посилається в своєму позові, судом зроблено наступний висновок. Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.05.2021 позов [PERSON] до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів -було задоволено частково. А саме: «визнано протиправною бездіяльність Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (вул. Б. Грінченка, 1, м. Київ, 01001, код ЄДРПОУ 39924774) щодо ненадання відповіді по суті звернення [PERSON] від 04.01.2021; зобов?язано Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів розглянути звернення [PERSON] від 04.01.2021 в установленому законом порядку; в задоволенні решти позовних вимог відмовити.» Відповідно по ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Таким чином, враховуючи пункт 6 частини першої статті 5 КАС України, та наявні у справі №240/2607/21 матеріали, у рамках розгляду адміністративної справи № 240/2607/21 позивачем - [PERSON] не заявлялась позовна вимога до Держпродспоживслужби про відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Виконання судового рішення по справі №240/2607/21 не здійснювалось у примусовому порядку (прим. Закон України «Про виконавче провадження»). Разом з цим, суд вважає необхідним відмовити і в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача коштів на відшкодування витрат за подання та розгляд даної справи в розмірі 1430 грн., так як судом відмовлено в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, про що вказано вище, а вказані витрати є судовими витратами, які суд вирішує з врахуванням вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене позивачем, не доведено належними та допустимими доказами фактів, на які він посилається в обґрунтування своїх позовних вимог, а тому підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає, що є наслідком відмови в задоволенні позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed