Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

14 квітня 2023 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач мотивує вимоги тим, що протягом тривалого часу сторони проживають за різними адресами, внаслідок чого припинили між собою подружні стосунки. Порадившись, сторони дійшли спільного рішення про те, що їх шлюб фактично припинив існування та його слід розірвати. Ухвалою суду від 18 квітня 2023 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи. 05 червня 2023 року від Позивача до суду надійшла заява про залишення позову без розгляду. Також, 05 червня 2023 року від Відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого [PERSON] позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити. 07 липня 2023 року від Позивача до суду надійшла заява про залишення без розгляду заяви від 05.06.2023 року про залишення позову без розгляду. Просив провести судове засідання за відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судове засідання 12 червня 2023 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось. Суд, дослідивши докази, вважає що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що громадянин України [PERSON] та громадянка України [PERSON] зареєстрували шлюб 30 грудня 2008 року, про що свідчить актовий запис №629, зареєстрований Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (серія І-ЖД № 484405). Відповідач змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу, Відповідач не просила відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з матеріалів справи у сторін є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серія [NUMBER] . В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як зазначає позивач причиною розпаду сім`ї та припинення відносин стали ті обставини, що почуття взаєморозуміння втрачено, шлюбні стосунки сторони не підтримують. Сторони надали згоду на розірвання шлюбу. За таких обставин, суд вважає, що сім`я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Суд задовольняє позовні вимоги про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст.1 СК України) та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі.

Outcome: approved