Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК» (далі за текстом АБ «УКРГАЗБАНК»), звернулося до суду з зазначеною позовною заявою до відповідачки, в якій просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором на загальну суму 26585,28 грн., а також судові витрати, посилаючись на те, що між АБ «УКРГАЗБАНК» і відповідачкою на підставі Заяви-Договору № 2020/1_С/148-000531 від 19 березня 2020 року був укладений договір приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ АКЦІОНЕРНИМ БАНКОМ «УКРГАЗБАНК» (далі за текстом Правила), відповідно до умов якого АБ «УКРГАЗБАНК» надав, а відповідачка отримала кредит у формі Дозволеного овердрафту за програмою «ЕКО-кредитка», кредитний договір № 2020/ОВР/148-000095, у розмірі 20000,00 грн., з максимальною сумою ліміту дозволеного овердрафту у розмірі 300000,00 грн., на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування овердрафтом у розмірі базової відсоткової ставки 42% річних, 48% річних на прострочену заборгованість за кредитом зі строком дії кредитного ліміту дозволеного овердрафту 12 місяців: з 19 березня 2020 року по 18 березня 2021 року. АБ «УКРГАЗБАНК» повністю та в строки виконав свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, однак відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконувала, внаслідок чого станом на 22 лютого 2021 року у відповідачки перед позивачем виникла заборгованість по кредиту (поточна), по процентах (поточна), по процентах (прострочена), яка склала загальну суму 26585,28 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки, оскільки остання ухилилася від добровільного погашення заборгованості по вищевказаному договору, що є порушенням прав позивача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але до суду від нього надійшла заява, в якій просив суд про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, у разі неявки відповідачки в судове засідання не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялася належним чином. Так, судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідачки, зареєстрованої у встановленому законом порядку, однак, згідно з поштовими конвертами з судовими повістками, що повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» де є позначка «адресат відсутній за вказаною адресою», що свідчить про неможливість вручення відповідачці судової повістки, та відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачці належним чином. Крім того, відповідачка про судове засідання, призначене на 12 грудня 2022 року о 13 год. 00 хв., на 06 квітня 2023 року о 08 год. 30 хв. повідомлялася на офіційному вебпорталі судової влади України. Клопотання про розгляд справи за її відсутності, відзив на позовну заяву до суду не подавала, про причини неявки суд не повідомляла. Суд, також, враховує, що складовим елементом права на справедливе судочинство є судовий розгляд справи упродовж розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) від 04 листопада 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, пункт 86; «Странніков проти України» від 03 травня 2005 року, пункт 40; «Лещенко і Толюпа проти України» та «Смирнова проти України» від 08 листопада 2005 року, пункт 54, «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, пункт 41). Суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст. ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Отже відповідачка зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З матеріалів справи не вбачається, що відповідачка надавала суду докази неможливості прибути в судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, неодноразові неявки відповідачки в судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для неявки. Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідачки про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України. Виходячи з вищезазначеної практики ЄСПЛ, враховуючи зазначені обставини неявки відповідачки до суду, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність відповідачки, яка з 25 листопада 2021 року, тобто з моменту прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі до ухвалення даного рішення, жодного разу в судове засідання не з`явилася, станом розгляду справи не цікавилася, тим самим своїм процесуальним обов`язком з`явитись в судове засідання за викликом, знехтувала. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачку, яка не вчиняє дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у його письмовій заяві, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву позивача обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між АБ «УКРГАЗБАНК» (а. с. 22, 23-25, 71-75) та [PERSON] (а. с. 19-20) укладений кредитний договір № 2020/ОВР/148-000095 шляхом підписання відповідачкою ЗаявиДоговору № 2020/1_С/148-000531 від 19 березня 2020 року про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк на умовах програми кредитування Універсальна картка «Еко-кредитка» та видано платіжну картку (а. с. 5-12, 13-14). Відповідно до умов зазначеного договору позивач надав, а відповідачка отримала кредит у вигляді встановлення ліміту Дозволеного оведрафту у розмірі 20000,00 грн., з максимальною сумою ліміту дозволеного овердрафту у розмірі 300000,00 грн., на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування овердрафтом у розмірі базової відсоткової ставки 42% річних, 48% річних на прострочену заборгованість за кредитом зі строком дії кредитного ліміту дозволеного овердрафту 12 місяців. Згідно з п. 2.6 Правил, сторони домовилися, що на підставі оформленої належним чином Заяви-Договору, якою відповідачка зобов`язалася повернути позивачу кредитні кошти та проценти за користування Дозволеним овердрафтом у порядку та на умовах визначеними Правилами, програмою кредитування та Заявою-Договором. Відповідно до п. 6.13. Правил, відповідачка зобов`язалася погашати заборгованість по Кредиту, відсотками за його використання та у випадку невиконання зобов`язань по Договору, за вимогою Банку виконати зобов`язання повернення Кредиту (п. 14.1. Правил). Згідно з п. 5.2.11. Правил відповідачка зобов`язана не пізніше останнього дня строку дії Дозволеного овердрафту, визначеного у Заяві-договорі, погасити усю існуючу станом на цей день заборгованість за Дозволеним овердрафтом та за нарахованими процентами за користування Дозволеним овердрафтом. В порушення умов зазначеного кредитного Договору відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконувала, внаслідок чого в неї виникла заборгованість перед позивачем яка згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 22 лютого 2021 року з урахуванням заборгованості по кредиту (поточна), по процентах (поточна), по процентах (прострочена) склала загальну суму 26585,28 грн. (а. с. 15, 16). Згідно з вимогами ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Отже,\~акцептуючи пропозицію\~банку відповідачка\~своїм підписом\~у ЗаявіДоговору\~про приєднання\~до Правил\~відкриття та\~обслуговування поточного\~рахунку фізичної\~особи,\~операції за\~яким здійснюються\~з використанням\~електронних платіжних\~засобів,\~та надання\~послуг за\~платіжними картками\~ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ\~ТОВАРИСТВОМ АКЦІОНЕРНИМ\~БАНКОМ «УКРГАЗБАНК» підтвердила, що між нею та позивачем досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів, в тому числі договору банківського рахунку та кредитного договору. Судом встановлено, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що АБ «УКРГАЗБАНК». позивачем по справі, був наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених вищезазначеним кредитним Договором, однак, відповідачка всупереч вимог чинного законодавства та Заяви-Договору № 2020/1_С/148- 000531 від 19 березня 2020 року належним чином свої зобов`язання з повернення кредиту та відсотків за користування кредитом не виконала та не здійснювала повернення кредиту та сплати відсотків у повному обсязі у встановлені строки. Ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено в позовній заяві та вони не спростовані відповідачкою. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, правильність якого перевірена судом, загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем станом на 22 лютого 2021 року становить 26585,28 грн., у тому числі: заборгованість по кредиту (поточна) 19980,06 грн., заборгованість по процентах (поточна) 712,71 грн., заборгованість по процентах (прострочена) 5892,51 грн. (а. с. 15, 16). Доказів, в розумінні ст. ст. 77. 78 ЦПК України, щодо неправильності складеного банком розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачкою до суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за укладеним між сторонами по справі договором суду також не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, суд враховуючи положення ч. 1 ст. 20 ЦК України про право позивача (кредитора) на свій розсуд вимагати від відповідача (боржника) будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову АБ «УКРГАЗБАНК» про стягнення з відповідачки заборгованості на загальну суму 26585,28 грн., у тому числі: заборгованість по кредиту (поточна) 19980,06 грн., заборгованість по процентах (поточна) 712,71 грн., заборгованість по процентах (прострочена) 5892,51 грн., оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов обґрунтований, а викладені позивачем в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та вони не спростовані відповідачкою. Згідно зі ст. 141 ЦПК України вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат підлягають задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені відповідним платіжним дорученням (а. с. 1). На підставі ст. ст. 20, 207, 525, 526, 527, 530, 634, 638, 639, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved