Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

Адвокат Полежака В.Ф., який діє в інтересах позивачки [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення пені за прострочення по сплаті аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції у Черкаській області, який був розірваний рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2011 року, справа № 2-660/11. Від шлюбу у сторін народився спільний син - [PERSON] , [INFO] , який весь час з часу розлучення проживає з позивачкою. Відповідач добровільно відмовлявся утримувати дитину, в результаті чого Звенигородським районним судом Черкаської області по справі № 694/710/3-ц було постановлено рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі всіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.05.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач не сплачував аліменти у період з травня 2018 року по жовтень 2018 року, з березня 2019 року по червень 2019 року, січня 2020 року по квітень 2020 року, з червня 2020 року по січень 2023 року, у зв`язку з чим станом на 31.01.2023 року утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 85024,00 грн. Враховуючи те, що відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини, а сума неустойки (пені) за порушення [PERSON] аліментних зобов`язань становить 720716,12 грн., що перевищує суму заборгованості по даному аліментному зобов`язанню, а тому стягнення пені підлягає в межах наявної заборгованості по аліментах, тобто у розмірі 85024,00 грн., позивач просить суд стягнути з [PERSON] неустойку (пеню) за заборгованістю по сплаті аліментів у сумі 85024,00 грн. А також витрати на правничу допомогу у сумі 10 000, 00 грн. згідно представлених платіжних документів. Позивач просив справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи з викликом не подавав. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явилися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Частиною 1ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення своїх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 13 січня 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Звенигородського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 6. На примусовому виконанні у Звенигородському відділі державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавчий лист № 694/710/13-ц, виданий 11.07.2013 року Звенигородським районним судом Черкаської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 17.05.2013 року і до повноліття дитини. Відповідач в період з травня 2018 року по жовтень 2018 року, з березня 2019 року по червень 2019 року, січня 2020 року по квітень 2020 року, з червня 2020 року по січень 2023 року, в повному обсязі не виконував рішення Звенигородського районного суду Черкаської області та не сплачував належну суму аліментів кожного місяця. Всупереч вимогам діючого законодавства, [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків зі сплати аліментів на утримання дитини, внаслідок чого утворилася заборгованість. У відповідності до розрахунку заборгованості № 2828 від 01.02.2023 року, виконаного головним державним виконавцем Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] станом на 31.01.2023 року складає 85024,00 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку пеня від суми несплачених відповідачем аліментів на утримання дітей за період з травня 2018 року по жовтень 2018 року, з березня 2019 року по червень 2019 року, січня 2020 року по квітень 2020 року, з червня 2020 року по січень 2023 року включно становить 720716,12 грн. Враховуючи, що за вимогами ч. 1 ст. 196 СК України, стягнення пені, допускається у сумі не більше 100 відсотків заборгованості, тому сума пені, яка підлягає стягненню з [PERSON] , становить 85024,00 грн. Статтею 51 Конституції України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ст. 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-III «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності, встановленої законом, за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Статтею 196 СК України передбачена відповідальність за прострочення сплати аліментів. Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а, отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Зокрема, законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. Якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), який суд враховує відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. За загальним правилом, право на стягнення неустойки (пені) в особи виникає у зв`язку із юридичним фактом порушення обов`язку зі сплати аліментів на утримання дитини. При цьому, виконання такого обов`язку з порушенням строків сплати та наступне погашення заборгованості не звільняє особу від відповідальності у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення виконання обов`язку зі сплати аліментів. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема: у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Аналіз зазначеної правової норми свідчить, що у даному випадку слід виходити з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, а тому саме на неї покладено тягар доказування протилежного. Відповідно, суд повинен встановити факт заборгованості по аліментам й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду у її виникненні, та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки (пені). Вирішуючи питання щодо розміру неустойки за несвоєчасну сплату аліментів, суд виходить насамперед з інтересів дітей, оскільки батько виконує свій обов`язок по утриманню дітей неналежним чином, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість по аліментам. З наданого суду позивачем розрахунку неустойки (пені) за прострочення аліментів видно, що сума неустойки (пені) за прострочення аліментів за період з травня 2018 року по жовтень 2018 року, з березня 2019 року по червень 2019 року, січня 2020 року по квітень 2020 року, з червня 2020 року по січень 2023 року становить 720716,12 грн. Наданий позивачем розрахунок відповідає обставинам справи, відповідачем не спростований і приймається судом при визначенні розміру неустойки. Заборгованість по аліментах згідно виконавчого листа № 694/710/13-ц від 11.07.2013 року за період з травня 2018 року по жовтень 2018 року, з березня 2019 року по червень 2019 року, січня 2020 року по квітень 2020 року, з червня 2020 року по січень 2023 року включно становить 85024,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості боржника по аліментам. В свою чергу відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Як вбачається з позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 85024,00грн., а тому з відповідача на користь позивача, в межах заявлених вимог, слід стягнути вказану суму. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 1073,60 грн. Крім того, позивачем понесено витрати на правову допомогу в сумі 10 000 грн., що підтверджено відповідною квитанцією та іншими документами, відтак судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved