Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до відповідача,\~зазначивши,\~що 30.05.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" (далі кредитор) та [PERSON] було укладено електронний договір №4238058 про надання споживчого кредиту. Кредитий договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписанням кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши кредитний договір електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідач підтвердив, що ознайомився з умовами кредитного договору та отриманням кредиту. Відповідно до договору ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалося надати та надало відповідачці кредит у розмірі 20000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача зі строком користування протягом 30 днів (з можливістю продовження вказаного строку), а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі: стандартна процентна ставка\~1,90 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом (застосовується у разі порушення позичальником строку повернення кредиту); знижена процентна ставка\~0,95 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом (застосовується в межах строку кредитування та за умови належного виконання позичальником своїх зобов`язань, а також у разі досягнення сторонами умов щодо пролонгації кредитного договору\~протягом цього строку). 29.06.2021 року відповідач здійснила оплату на рахунок кредитора у розмірі нарахованих процентів користування кредитом на суму 5700 грн. у зв`язку з чим, відповідно до умов кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів (до 29.07.2021 року) з стандартною процентною ставкою 1,90 % в день. 29.07.2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 1400 грн., у зв`язку з чим, відповідно до умов кредитного договору відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів (до 28.08.2021 року) з стандартною процентною ставкою 1,90 % в день. 28.08.2021 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору у зв`язку з чим та згідно умов договору кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль. Надалі відповідачка оплати за кредитним договором не здійснювала. 03 травня 2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №03-05/2022, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги за кредитним договором, вказаним у реєстрі боржників. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ "Авентус Україна" повідомило відповідача, шляхом направлення на електронну пошту зазначену при укладенні кредитного договору відповідного повідомлення. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена та заборгованість в загальному розмірі становить 65 600 гривень, що складає: 20000 тіло кредиту та 45600 гривень нараховані проценти. Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі. Крім цього, оскільки відповідачем порушено грошове зобов`язання, а тому ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на підставі ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~просить стягнути з відповідачки на свою користь 3 % річних за період прострочення виконання зобов`язання (з 27 листопада 2021 року по 30 березня 2023 року) у розмірі 2631,19 грн., а також інфляційні втрати (за грудень 2021 року, за 2022 рік, січень 2023 року, лютий 2023 року) у розмірі 18827,2 грн. Відповідач належним чином повідомлялась про судовий розгляд справи (направлення копії ухвали про відкриття провадження по справі за місцем реєстрації та розміщення оголошення на сайті суду), відзив на позов та інших заяв, клопотань не подала. Про обізнаність відповідача про судовий розгляд свідчить клопотання представника відповідача про ознайомлення з матеріалами справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 30 травня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту №4238058 (підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором), в якому сторони узгодили його умови. Відповідно до договору ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалося надати [PERSON] кредит у розмірі 20000 грн. зі строком користування протягом 30 днів (з можливістю продовження вказаного строку), а відповідач зобов`язалась вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі: стандартна процентна ставка\~1,90 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом (застосовується у разі порушення позичальником строку повернення кредиту); знижена процентна ставка\~0,95 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом (застосовується в межах строку кредитування та за умови належного виконання позичальником своїх зобов`язань, а також у разі досягнення сторонами умов щодо пролонгації кредитного договору\~протягом періоду пролонгації). У випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф. 03 травня 2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу №03-05/2022, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідачки за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №4238058 від 30 травня 2021 року. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст1048 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст. ст.526,612,625 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З договору № 4238058 від 30.05.2021 року вбачається, що Кредитний договір укладений в електронній формі. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію`зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій ст.639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1 ст.642 ЦК України). Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України, встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши представлені в силу статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд доходить висновку про те, що боржник належним чином не виконує зобов`язання, передбачені укладеним в установленому законом порядку договором. Судом встановлено, що ТОВ «Авентус Україна» перерахувало кредитні кошти у розмірі 20000 грн. на рахунок позичальника. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена та заборгованість в загальному розмірі становить 65 600 гривень, що складає: 20000 тіло кредиту та 45600 гривень нараховані проценти. Вказана заборгованість нарахована у повній відповідності до умов кредитного договору. Згідно ч. 1\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 ЦК України, як це закріплено вимогами ч. 1\~ст. 1050 ЦК України. За вказаних обставин, позивач має право вимагати від відповідача сплати 3 % річних за період прострочення грошового зобов`язання та інфляційних втрат. Згідно із\~статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»\~індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Таким чином, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» підлягає стягненню заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 4238058 від 30.05.2021 в розмірі 65600 грн., з яких 20 000,00 грн. -\~тіло кредиту; 45600,00 грн.\~- проценти за користування кредитом, а також 18827,2 грн. - інфляційні втрати; 2631,19 грн.- 3% річних. Враховуючи вищевикладене, позов ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до [PERSON] підлягає задоволенню. Щодо вимог про відшкодування судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до положень статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із частиною 2 та частиною 4 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 по справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеного у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.02.2021 (провадження №61-44217св18), витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. За правилом частини 1 та пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову інші судові витрати, серед яких витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» задоволено, то з відповідача необхідно стягнути понесені судові витрати, що складають судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved