Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] (в особі свого представника адвоката Орел Володимира Васильовича) звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання їх спільної дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що з 26.10.2020 року відповідач проживає окремо. Вона (позивачка) проживає із дочкою, займається її вихованням та розвитком. [PERSON] участі у житті дитини практично не приймає, матеріальної допомоги на дитину не надає, що зумовило її звернутись до Чугуївського міського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] (справа № 636/2247/21). Оскільки вона не має можливості без згоди батька дитини визначити місце проживання останньої, просить суд визначити проживання дочки з матір`ю, а також стягнути з відповідача судові витрати у вигляді сплаченого нею судового збору в сумі 908 грн. Подалі представник позивача [PERSON] - адвокат Орел В.В. надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та відсутністю позивачки, позовні вимоги підтримує за заявленими підставами та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що проти визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] ,з [PERSON] не заперечує та вважає, що з цього приводу між ним та позивачем відсутній спір. Просить суд врахувати, що наразі між ними існує спір щодо порядку участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, оскільки [PERSON] перешкоджає йому у спілкуванні з дочкою. Представник третьої особи Служби у справах дітей Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області надав до суду заяву про розгляд справи за її відсутністю та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Також до суду надано висновок про визначення місця проживання дитини. Учасники справи до судового засідання не з`явилися, повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст.ст.128-131 ЦПК України, у зв`язку із чим суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності на підставі наданих доказів, без фіксування судового процесу звукозаписувального технічного засобу згідно вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 цього Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] , видане26 липня 2019 року виконавчим комітетом Введенської селищної ради Чугуївського району Харківської області, актовий запис № 07. Батьками дитини в свідоцтві про її народження зазначені сторони у справі [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). Сторони з 26 жовтня 2020 року проживають окремо. Дитина проживає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно судового наказу від 26 травня 2021 року (справа № 636/2247/21, провадження №2-н/636/759/21 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини заробітку (доходу) боржника, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 19.05.2021 року до досягнення дитиною повноліття. Статтею 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як вбачається з висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , Чугуївської районної державної адміністрації Харківської області від 01.10.2021 року, мати дитини [PERSON] офіційно працює в ТОВ «БРЕНТ ОЙЛ-95» менеджером (управителем) в роздрібній торгівлі непродовольчими товарами, має офіційний дохід. Відповідно до побутової характеристики [PERSON] остання веде здоровий спосіб життя, дотримується та поважає права сусідів, займається вихованням та розвитком дитини. Малолітня [PERSON] відвідує комунальний заклад «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 322 Харківської міської ради Індустріального району м. Харкова з 15 червня 2021 року і по теперішній час. Зі слів вихователя дитини її батько за весь цей час до закладу не приходив. Вихованням дитини займається тільки мати. Взаємини матері та дитини доброзичливі, відверті. [PERSON] з його слів працює в м. Харків, неофіційно, має заборгованість за аліментами в розмірі 12 161, 18 грн. Зі слів [PERSON] він може забезпечити необхідний догляд та виховання дочки. Але з порозумінням ставиться до того, що малолітня дитина повинна проживати з матір`ю, про це власноручно написав заяву. На підставі наведеного, враховуючи ролі матері у житті дитини та те, що відокремлення дитини від матері буде суперечити інтересам дитини, служба у справах дітей районної державної адміністрації вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] з її матір`ю [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Суд вважає, що висновок служба у справах дітей районної державної адміністрації узгоджується з наданими доказами у справі та враховує вимоги закону щодо першочергового значення саме забезпеченню найкращих інтересів дитини. У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) суд дійшов висновку, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин зазначену правову позицію Верховного Суду. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що визначення місця проживання малолітньої [PERSON] з її матір`ю [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , відповідає інтересам дитини, тому вважає за необхідне задовольнити позов. При цьому суд зауважує, що батько дитини не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботі відносно неї та участі у вихованні, і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн.(а.с.5) підлягають стягненню з відповідача на користь [PERSON] .

Outcome: approved