Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

У липні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна, визнання права власності, стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що 01 серпня 2013 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] . Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року шлюб між ними розірвано. У липня 2014 року відповідач в інтересах сім`ї уклала в АТ КБ «ПриватБанк» депозитний договір (строком до листопада 2015 року) на суму 200000 доларів США, 30000 євро та 2000000 гривень. Крім того, за час перебування у шлюбі відповідач продала без його згоди автомобілі. Загальна вартість реалізованих транспортних засобів становить 464000 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України складає 10338152 гривні. Таким чином, він має право на грошову компенсацію його частки у праві спільної сумісної власності на зазначені автомобілі в сумі 5169076 гривень. Просив суд ухвалити рішення, яким: - визнати спільною сумісною власністю подружжя грошові кошти на депозитному рахунку, відкритому у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я відповідача в сумі 200000 доларів США, 30000 євро та 2000000 гривень та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 чатсину зазначених грошових коштів; - визнати спільною сумісною власністю подружжя транспортні засоби: марки «Mersedes Benz s class 6.3 amg» 2012 року випуску, марки «Mersedes Benz g class 6.3 amg» 2012 року випуску, марки «Nissan GTR» 2013 року випуску, марки «Range Rover evoque» 2014 року випуску, марки «Ford Mustang 3.5» 2012 року випуску, марки «Chevrolet Camaro ZL1 6.2» 2012 року випуску, марки «Subaru Wrx Sti» 2008 року випуску, марки «Mitsubishi evolution 9» 2007 року випуску, марки «Mitsubishi evolution X» 2008 року випуску, марки «Mitsubishi evolution vagon» 2007 року випуску, марки «Mitsubishi outlander» 2006 року випуску; - стягнути з відповідача грошову компенсацію за його частку у праві спільної сумісної власності на транспортні засоби у розмірі 5169076 гривень. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 25 липня 2016 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 липня 2016 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 серпня 2016 року задоволено частково заяву позивача про забезпечення доказів. У червні 2017 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву (т. 1, а.с. 115-116), в якій просив суд ухвалити рішення, яким: 1) визнати спільною сумісною власністю подружжя грошові кошти, які були покладені та знаходились під час шлюбу на депозитних рахунках, відкритих у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я відповідача за договорами; 2) визнати право власності за [PERSON] на 1/2 частину грошових коштів, які були покладені та знаходились під час шлюбу на депозитних рахунках, відкритих у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я відповідача за зазначеними договорами; 3) стягнути з відповідача 1/2 частину грошових коштів, які були покладені та знаходились під час шлюбу на депозитних рахунках, відкритих у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я відповідача за зазначеними договорами; 4) визнати спільною сумісною власністю подружжя транспортні засоби: марки «Mersedes Benz s class 6.3 amg» 2012 року випуску, марки «Mersedes Benz g class 6.3 amg» 2012 року випуску, марки «Nissan GTR» 2013 року випуску, марки «Range Rover evoque» 2014 року випуску, марки «Ford Mustang 3.5» 2012 року випуску, марки «Chevrolet Camaro ZL1 6.2» 2012 року випуску, марки «Subaru Wrx Sti» 2008 року випуску, марки «Mitsubishi evolution 9» 2007 року випуску, марки «Mitsubishi evolution X» 2008 року випуску, марки «Mitsubishi evolution vagon» 2007 року випуску, марки «Mitsubishi outlander» 2006 року випуску; 5) стягнути з відповідача грошову компенсацію за його частку у праві спільної сумісної власності на транспортні засоби у розмірі 6038960 гривень. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 11 червня 2018 року зустрічну позовну заяву залишено без руху. У червні 2018 року [PERSON] звернулась із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про стягнення коштів (т. 1, а.с. 130-134) та зазначає про те, що всі автомобілі, які [PERSON] просить визнати спільною сумісною власністю подружжя, є її особистою приватною власністю, куплені на грошові кошти її батьків. Разом з тим, [PERSON] самостійно без її згоди продав належні їй автомобілі. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти у розмірі 11854800 гривень, що є вартістю всіх проданих [PERSON] транспортних засобів. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 вересня 2018 року зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 березня 2019 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2019 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 березня 2020 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 серпня 2021 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 серпня 2021 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 серпня 2021 року вирішено питання про витребування доказів у справі. У вересні 2022 року представник [PERSON] , подав до суду заяву про зміну предмету позову (т. 3, а.с. 219-221), в якій просив суд ухвалити рішення, яким: 1) визнати спільною сумісною власністю подружжя грошові кошти, які були покладені та знаходились під час шлюбу на депозитних рахунках, відкритих у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я відповідача за наступними договорами: -SAMDN [NUMBER] № рахунка [NUMBER] від 24 жовтня 2013 року в доларах США на суму 51232 долари 55 центів США; -SAMDNWFD 0070193569800 № рахунка [NUMBER] від 21 липня 2014 року в доларах США на суму 30465 доларів 19 центів США; -SAMDNWFD 0070498100100 № рахунка [NUMBER] від 20 лютого 2015 року в євро на суму 20551 євро 21 євроцент; -AMDNWFD 0070187433700 № рахунка [NUMBER] від 15 липня 2014 року в гривнях на суму 243900 гривень 01 копійка; -SAMDNWFD 0070187474801 № рахунка [NUMBER] від 15 липня 2014 року в доларах США на суму 30769 доларів 40 центів США; -SAMDNWFD 0070187480000 № рахунка [NUMBER] від 15 липня 2014 року в євро на суму 33846 євро 33 євроцентів; -SAMDNWFD 0070495478200 № рахунка [NUMBER] від 18 травня 2015 року в євро на суму 02 євро 06 євроцентів; -SAMDNWFD 0070598088300 № рахунка [NUMBER] від 28 квітня 2015 в євро на суму 16177 євро 50 євроцентів; -SAMDNWFD 0070294080300 № рахунка [NUMBER] від 02 жовтня 2014 року в гривнях на суму 1310646 гривень 02 копійки; - SAMDN 27000732145190 № рахунка [NUMBER] від 11 січня 2013 року в гривнях на суму 622 гривні 06 копійок; -SAMDNWFD 0070311801000 № рахунка [NUMBER] від 16 жовтня 2014 року в євро на суму 33762 євро 54 євроцентів; -SAMDNWFD 0070311811901 № рахунка [NUMBER] від 16 жовтня 2014 року в євро на суму 109968 доларів 70 центів США; 2) визнати право власності за [PERSON] на 1/2 частину грошових коштів, які були покладені та знаходились під час шлюбу на депозитних рахунках, відкритих у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я відповідача за зазначеними договорами; 3) стягнути з відповідача 1/2 частину грошових коштів, а саме: 56108 доларів 96 центів США, 26084 євро 90 євроцентів, 327871 гривню, які були покладені та знаходились під час шлюбу на депозитних рахунках, відкритих у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я відповідача за зазначеними договорами; 4) визнати спільною сумісною власністю подружжя транспортні засоби: марки «Mersedes Benz s class 6.3 amg» 2012 року випуску, марки «Mersedes Benz g class 6.3 amg» 2012 року випуску, марки «Nissan GTR» 2013 року випуску, марки «Range Rover evoque» 2014 року випуску, марки «Ford Mustang 3.5» 2012 року випуску, марки «Chevrolet Camaro ZL1 6.2» 2012 року випуску, марки «Subaru Wrx Sti» 2008 року випуску, марки «Mitsubishi evolution 9» 2007 року випуску, марки «Mitsubishi evolution X» 2008 року випуску, марки «Mitsubishi evolution vagon» 2007 року випуску, марки «Mitsubishi outlander» 2006 року випуску; 5) стягнути з відповідача грошову компенсацію за його частку у праві спільної сумісної власності на транспортні засоби у розмірі 6038960 гривень; 6) визнати недійсним договір дарування грошових коштів від 09 вересня 2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 вересня 2022 року відмовлено в прийнятті однієї позовної вимоги, а саме щодо визнання недійсним договору дарування грошових коштів. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 січня 2023 року вирішено питання про витребування доказів у справі. Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги з урахуванням заяви про зміну предмету позову. Пояснив, що [PERSON] без згоди [PERSON] продала ряд транспортних засобів. У зв`язку з відсутністю можливості розділити зазначене рухоме майно, [PERSON] зобов`язана компенсувати [PERSON] грошову компенсацію, виходячи із засад рівності часток у праві спільної сумісної власності. Крім того, 09 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування грошових коштів, відповідно до якого відповідач за первісним позовом подарувала 100034 долари 71 цент США, які є спільною сумісною власністю подружжя. Згоди на такі дії [PERSON] не надавав, що зазначено у договорі. Таким чином, [PERSON] розпорядилась на власний розсуд не в інтересах сім`ї спільними коштами. Заперечував проти задоволення зустрічного позову. Представник відповідача за первісним позовом у судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог первісного позову та просив задовольнити зустрічну позовну заяву у повному обсязі. Пояснив, що всі спірні автомобілі були набуті та відчужені під час шлюбу, тому про продаж вказаного рухомого майна [PERSON] було відомо. Також є очевидним, що кошти від продажу одних автомобілів витрачалися на придбання інших. Кошти, які [PERSON] подарувала [PERSON] за договором дарування грошових коштів, подарував їй батько. Тому, [PERSON] вважала їх особистими коштами. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, покази свідків, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 01 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06 листопада 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (т. 1, а.с. 137-138). Позивач за первісним позовом з урахуванням заяви про зміну предмету позову просить суд ухвалити рішення, яким: 1) визнати спільною сумісною власністю подружжя грошові кошти, які були покладені та знаходились під час шлюбу на депозитних рахунках, відкритих у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я відповідача за наступними договорами: -SAMDN [NUMBER] № рахунка [NUMBER] від 24 жовтня 2013 року в доларах США на суму 51232 долари 55 центів США; -SAMDNWFD 0070193569800 № рахунка [NUMBER] від 21 липня 2014 року в доларах США на суму 30465 доларів 19 центів США; -SAMDNWFD 0070498100100 № рахунка [NUMBER] від 20 лютого 2015 року в євро на суму 20551 євро 21 євроцент; -AMDNWFD 0070187433700 № рахунка [NUMBER] від 15 липня 2014 року в гривнях на суму 243900 гривень 01 копійка; -SAMDNWFD 0070187474801 № рахунка [NUMBER] від 15 липня 2014 року в доларах США на суму 30769 доларів 40 центів США; -SAMDNWFD 0070187480000 № рахунка [NUMBER] від 15 липня 2014 року в євро на суму 33846 євро 33 євроцентів; -SAMDNWFD 0070495478200 № рахунка [NUMBER] від 18 травня 2015 року в євро на суму 02 євро 06 євроцентів; -SAMDNWFD 0070598088300 № рахунка [NUMBER] від 28 квітня 2015 в євро на суму 16177 євро 50 євроцентів; -SAMDNWFD 0070294080300 № рахунка [NUMBER] від 02 жовтня 2014 року в гривнях на суму 1310646 гривень 02 копійки; - SAMDN 27000732145190 № рахунка [NUMBER] від 11 січня 2013 року в гривнях на суму 622 гривні 06 копійок; -SAMDNWFD 0070311801000 № рахунка [NUMBER] від 16 жовтня 2014 року в євро на суму 33762 євро 54 євроцентів; -SAMDNWFD 0070311811901 № рахунка [NUMBER] від 16 жовтня 2014 року в євро на суму 109968 доларів 70 центів США; 2) визнати право власності за [PERSON] на 1/2 частину грошових коштів, які були покладені та знаходились під час шлюбу на депозитних рахунках, відкритих у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я відповідача за зазначеними договорами; 3) стягнути з відповідача 1/2 частину грошових коштів, а саме: 56108 доларів 96 центів США, 26084 євро 90 євроцентів, 327871 гривню, які були покладені та знаходились під час шлюбу на депозитних рахунках, відкритих у АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я відповідача за зазначеними договорами; 4) визнати спільною сумісною власністю подружжя транспортні засоби: марки «Mersedes Benz s class 6.3 amg» 2012 року випуску, марки «Mersedes Benz g class 6.3 amg» 2012 року випуску, марки «Nissan GTR» 2013 року випуску, марки «Range Rover evoque» 2014 року випуску, марки «Ford Mustang 3.5» 2012 року випуску, марки «Chevrolet Camaro ZL1 6.2» 2012 року випуску, марки «Subaru Wrx Sti» 2008 року випуску, марки «Mitsubishi evolution 9» 2007 року випуску, марки «Mitsubishi evolution X» 2008 року випуску, марки «Mitsubishi evolution vagon» 2007 року випуску, марки «Mitsubishi outlander» 2006 року випуску; 5) стягнути з відповідача грошову компенсацію за його частку у праві спільної сумісної власності на транспортні засоби у розмірі 6038960 гривень; 6) визнати недійсним договір дарування грошових коштів від 09 вересня 2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] [PERSON] у зустрічній позовній заяві посилається на те, що всі автомобілі, які [PERSON] просить визнати спільною сумісною власністю подружжя, є її особистою приватною власністю, куплені на грошові кошти її батьків. Разом з тим, [PERSON] самостійно без її згоди продав належні їй автомобілі. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь грошові кошти у розмірі 11854800 гривень, що є вартістю всіх проданих [PERSON] транспортних засобів. Сторони в обґрунтування своїх доводів посилаються на покази свідків. Свідок [PERSON] у суді показав, що є дідусем [PERSON] . [PERSON] він майже не знає, лише з розповідей онука. Бачив її один раз. Він за життя накопичував кошти та давав гроші внуку на придбання майна. Кошти [PERSON] він давав особисто у 2012, 2014 та 2015 роках. Загальна сума переданих коштів складала приблизно 125000 євро та 500000 чи 515000 доларів США. Передачу коштів оформлювали письмово розписками, проте нотаріально не посвідчували. Йому не відомо куди внук витрачав кошти. Гроші надав обом, а саме внуку та його дружині. Онук говорив йому, що кошти поступово поверне, проте строк повернення вони не встановлювали. Кошти він зберігав готівкою в євро та доларах США. [PERSON] грошові кошти станом на день розгляду справи судом так і не почав повертати. Свідок [PERSON] у суді показав, що [PERSON] є його донькою. З [PERSON] він познайомився після укладення шлюбу з його донькою, оскільки вони про шлюб повідомили батьків лише по факту. Перший автомобіль марки «Мітсубіші Аутлендер» він придбав доньці ще до укладення шлюбу з [PERSON] . Вартість автомобіля складала приблизно 45000 доларів США. Його дружина дала доньці кошти на перший автомобіль десь у сумі 130000 доларів США. Потім у шлюбі донька з чоловіком продали автомобіль марки «Мітсубіші Аутлендер». Він їздив на автомобілі марки «Мітсубіші Паджеро», який був оформлений на доньку, а коли у неї почалися проблеми з чоловіком, він переоформив автомобіль на себе. У 2014 році він подарував доньці 1500000 гривень, проте йому не відомо як остання ними розпорядилась. Документально дарування коштів він не оформлював. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 70 СК України визначено, що в разі поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Позивачем за первісним позовом зазначається про те, що в період шлюбу на ім`я [PERSON] були відкриті у АТ КБ «ПриватБанк» депозитні рахунки за переліком договорів. Просить визнати грошові кошти на цих депозитних рахунках спільною сумісною власністю подружжя та стягнути на його користь 1/2 частину коштів, що містяться на цих рахунках. У матеріалах справи міститься відповідь АТ КБ «ПриватБанк» від 10 квітня 2020 року на запит суду, з якої вбачається, що всі перелічені [PERSON] договори про відкриття депозитних рахунків на ім`я [PERSON] відкриті та закриті чи достроково розірвані під час шлюбу (т. 2, а.с. 166-167). З довідки АТ КБ «ПриватБанк» щодо депозитів [PERSON] вбачається, що станом на 08 квітня 2020 року на всіх депозитних рахунках останньої відсутній залишок коштів (т. 2, а.с. 168). Зазначене також підтверджується випискою з рахунків [PERSON] АТ КБ «ПриватБанк» за період з 01 серпня 2013 року по 25 березня 2019 року (т. 2, а.с. 169-250, т. 3, а.с. 1-45). Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. За таких обставин, немає підстав для визнання грошових коштів на зазначених депозитних рахунках спільною сумісною власністю подружжя, оскільки депозитні рахунки закриті та кошти на них відсутні. Таким чином, вимоги [PERSON] щодо визнання за ним права власності на 1/2 частину грошових коштів, які були покладені та знаходились під час шлюбу на депозитних рахунках та стягнення на його користь цих коштів задоволенню також не підлягають. Позивач за первісним позовом просить суд визнати спільною сумісною власністю подружжя транспортні засоби: марки «Mersedes Benz s class 6.3 amg» 2012 року випуску, марки «Mersedes Benz g class 6.3 amg» 2012 року випуску, марки «Nissan GTR» 2013 року випуску, марки «Range Rover evoque» 2014 року випуску, марки «Ford Mustang 3.5» 2012 року випуску, марки «Chevrolet Camaro ZL1 6.2» 2012 року випуску, марки «Subaru Wrx Sti» 2008 року випуску, марки «Mitsubishi evolution 9» 2007 року випуску, марки «Mitsubishi evolution X» 2008 року випуску, марки «Mitsubishi evolution vagon» 2007 року випуску, марки «Mitsubishi outlander» 2006 року випуску. А також, стягнути з відповідача грошову компенсацію за його частку у праві спільної сумісної власності на транспортні засоби у розмірі 6038960 гривень. У матеріалах справи міститься відповідь на запит суду з Регіонального сервісного центру в м. Києві МВС України від 28 вересня 2016 року, яким надано дані автоматизованої інформаційної системи МВС за період з 01 серпня 2013 року по 06 листопада 2015 року щодо результатів аналітичного пошуку транспортних засобів, зареєстрованих, перереєстрованих та знятих з обліку за [PERSON] (т. 1, а.с. 81). Із зазначених даних встановлено, що станом на 06 листопада 2015 року за [PERSON] відсутні зареєстровані транспортні засоби, зокрема, всі перелічені [PERSON] автомобілі, було знято з обліку для реалізації (т. 1, а.с. 82-84). Відповідно до відповіді на адвокатський запит з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області від 22 березня 2021 року транспортні засоби, а саме: марки «Mersedes Benz s class 6.3 amg» 2012 року випуску, марки «Mersedes Benz g class 6.3 amg» 2012 року випуску, марки «Nissan GTR» 2013 року випуску, марки «Range Rover evoque» 2014 року випуску, марки «Ford Mustang 3.5» 2012 року випуску, марки «Chevrolet Camaro ZL1 6.2» 2012 року випуску, марки «Subaru Wrx Sti» 2008 року випуску, марки «Mitsubishi evolution 9» 2007 року випуску, марки «Mitsubishi evolution X» 2008 року випуску, марки «Mitsubishi evolution vagon» 2007 року випуску, марки «Mitsubishi outlander» 2006 року випуску були зняті з обліку з [PERSON] та перебувають на обліку у інших осіб (т. 3, а.с. 93-105). Вбачається, що спірні автомобілі було продано ще під час шлюбу, оскільки шлюб між сторонами розірвано 06 листопада 2015 року. Факт продажу автомобілів сторонами не оспорюється. Крім того, сторонами не надано будь-яких доказів, що кошти з продажу автомобілів не були витрачені на потреби сім`ї. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За таких обставин, спірні автомобілі не підлягають визнанню спільною сумісною власністю подружжя та поділу між сторонами, оскільки на час розгляду справи вже відчужені. 09 вересня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування грошових коштів, відповідно до якого відповідач за первісним позовом подарувала 100034 долари 71 цент США (т. 3, а.с. 68). Вбачається, що зазначений договір було укладено під час шлюбу. Сторона позивача за первісним позовом зазначає про те, що [PERSON] не надавав згоду на укладення такого правочину. Таким чином, [PERSON] розпорядилась на власний розсуд не в інтересах сім`ї спільними коштами. Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Статтею 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Статтею 70 СК України визначено, що в разі поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до частин 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Відповідачем за первісним позовом доказів на підтвердження отримання від [PERSON] згоди на укладення договору дарування грошових коштів не надано. Крім того, відповідачем за первісним позовом не надано доказів на підтвердження того, що кошти у сумі 100034 долари 71 цент США, подаровані нею за договором дарування грошових коштів [PERSON] , були її особистою приватною власністю. Таким чином, вимога про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації частки відчужених спільних коштів у розмірі 50017 доларів 35 центів США (100034,71 : 2 = 50017,35) підлягає задоволенню, оскільки грошові кошти були їх спільною сумісною власністю, а тому кожна зі сторін мала рівні права на них, проте відповідач за первісним позовом без відома позивача за первісним позовом подарувала ці грошові кошти. З огляду на наведене, первісний позов підлягає задоволенню частково та у задоволенні зустрічного позовну слід відмовити. З урахуванням часткового задоволення первісного позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає 6890 гривень судового збору.

Outcome: partial