Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

у лютому 2022 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (надалі позивач, Банк) звернулося до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що [PERSON] (надалі - Позичальник) з метою отримання банківських послуг звернувся до позивача та 22 лютого 2010 року підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої йому відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 4 500,00 грн. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які надані йому для ознайомлення у письмовій формі. Банк виконав свої зобов`язання за Договором у повному обсязі, надав Позичальнику обумовлену кредитним договором суму кредитних коштів. Позичальник, уклавши договір, зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком Позичальник не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплата Мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання Клієнта вважаються простроченими. Станом на 23 січня 2021 року заборгованість Позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 22 лютого 2010 року становила 8 030,06 грн, яка складається з: 3 773,89 грн - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 3 773,89 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 4 256,17 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0.00 грн. - нарахована комісія. [INFO] Позичальник помер. Спадкоємці Позичальника у встановлений законодавством строк мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини з 23 січня 2021 року по 23 липня 2021 року. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] та [PERSON] . Позивачем 22 травня 2021 року направлена претензія кредитора до Новомосковської районної державної нотаріальної контори та 04 червня 2021 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого Позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Позивач указує, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого Позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавствам строки. При цьому, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 02 вересня 2021 року до спадкоємців Позичальника позивачем направлено лист-претензію, згідно з якою позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій відповідачами не виконано. Ухвалою судді від 28 лютого 2022 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді від 02 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 23 листопада 2022 року витребувано докази у справі. Докази отримано 07 грудня 2022 року та 21 грудня 2022 року. Ухвалою суду від 21 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідачів - ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлений своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що 22 лютого 2010 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] , [INFO] , укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у «ПРИВАТБАНК», згідно з умовами якого відкрито картковий рахунок на ім`я відповідача. У вказаній Анкеті-заяві зазначено, що позичальник ознайомлений та згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані позичальнику для ознайомлення у письмовій формі. Своїм підписом позичальник підтвердив факт отримання інформації про кредитування у «ПРИВАТБАНК» /а.с.69, 70, 71-80/. Банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши позичальнику кредитні картки на які встановлено кредитний ліміт. На підтвердження обставин укладення договору та встановлення кредитного ліміту позивач надав суду довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, довідку про видані кредитні картки /а.с.68, зворот, 81/, з яких убачається видача на виконання кредитного договору, зміна кредитного ліміту у бік збільшення та зменшення з 500,00 грн до 4 500,00 грн та станом на 14 жовтня 2014 року кредитний ліміт складав 3780,00 грн. У порушення умов кредитного договору Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконував, допустив прострочення повернення кредиту, що підтверджується випискою по особовому рахунку та розрахунком заборгованості /а.с.7-11, 62-68/. Внаслідок порушення Позичальником зобов`язань зі своєчасного погашення заборгованості за кредитом, станом на 30 листопада 2021 року за ним утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 8 030,06 грн, яка складається з: 3 773,89 грн - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 3 773,89 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 4 256,17 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нарахована комісія. Отже, відповідачем порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів. Установлено, що 14 червня 2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») на Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») /а.с.91, зворот -92,94, зворот-95, 95, зворот-97/. Також, з отриманої судом копії актового запису про смерть № 5 від 26 січня 2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] /а.с.113/. З отриманої судом копії спадкової справи після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , вбачається, що 26 травня 2021 року нотаріусом отримано претензію кредитора - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на суму заборгованості за договором № б/н від 22 лютого 2010 року у розмірі 8 030,06 грн /а.с.125/. також, з отриманої копії спадкової справи не вбачається звернення інших осіб із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину /а.с.123, 126-127, 128/. Також, рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2010 року у справі № 2-110/10 за позовом БУ №2 Гвардійської КЕЧ району до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , третя особи: [PERSON] , [PERSON] , служба у справах дітей Новомосковської районної держадміністрації, орган опіки та піклування виконкому Черкаської селищної ради Новомосковського району про визнання особи втратившою право на користування житлом, виселенні, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2011 року встановлено, серед іншого, такі обставини. Відповідач [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від шлюбу вони мають чотирьох дітей. Відповідач [PERSON] проходив службу у ЗС СРСР з 1971 року ас.160. В квітні 1980 року рішенням ЖКК військового гарнізону смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, військовослужбовцю [PERSON] на склад сім`ї з п`яти осіб: дружину [PERSON] , та дітей: дочку [PERSON] , 1971 року народження, дочку [PERSON] , 1973 року народження та доньку [PERSON] , 1979 року народження, була надана окрема, що належить військовому відомству трьох кімнатна квартира [ADDRESS] , жилою площею 37.13 м2. [PERSON] на підставі ордеру № 164 від 08.04.1980 року вселився в спірну квартиру разом з дружиною та дітьми. Як установлено судом, відповідач [PERSON] був прописаний в спірній квартирі з 1983 року по 21.11.1991 року, що підтверджується документом на ас.100. Відповідачка [PERSON] прописана в квартирі [ADDRESS] з 19.06.1983 року. Відповідачка [PERSON] прописана в спірній квартирі з 7.12.1989 року, що підтверджується документами на ас.41, 43 т.1. [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , який також став проживати в спірній квартирі, а з 29.11.2007 року був прописаний. Вказаним рішенням позов БУ №2 Гвардійської КЕЧ району задоволено частково. Визнано [PERSON] , 1951 року народження таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Визнано [PERSON] , 1952 року народження такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Визнано [PERSON] , 1973 року народження та її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В іншій частині позову відмовлено. При цьому, з наданої відділом надання адміністративних послуг Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області інформації від 20 грудня 2022 року № 213/0/25-22 вбачається, що місце проживання [PERSON] , померлого [INFO] (згідно запису в паперовій картотеці), було зареєстроване за адресою; [ADDRESS] . Разом з ним на дату смерті були зареєстровані: [PERSON] , 1952 р.н.; [PERSON] , 1991 р.н. /а.с.129/. Також, з відповідей відділу надання адміністративних послуг Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області на запити суду про місце проживання відповідачів вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 08 липня 2010 року /а.с.102/, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 08 липня 2010 року /а.с.102/. Вирішуючи спір, суд ураховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до змісту статті 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України. Згідно з приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, перевіривши наданий позивачем розрахунок суми заборгованості та встановивши його вірність і відповідність положенням укладеного Банком з Позичальником договору, зважаючи на вищенаведене, та за урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, суд вбачає підстави для стягнення заборгованості за договором на користь позивача у зазначеному вище розмірі. Щодо належності відповідачів суд виходить з такого. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України). Законодавством визначено, що у подібних випадках відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України). За змістом частини першої статті 1297 ЦК України (в редакції чинній на момент відкриття спадщини) спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення позики входять до складу спадщини, то умови договору щодо строків повернення позики чи сплати її частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї статті. Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: - чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; - коло спадкоємців, які прийняли спадщину; - при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); - при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Так, матеріалами справи доведено наявність порушеного права позивача на повернення кредитних коштів, своєчасне звернення банку з вимогою до спадкоємців померлого шляхом подання претензії кредитора до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, факт прийняття спадщини після смерті [PERSON] його дружиною [PERSON] та сином [PERSON] його сином. Водночас в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності спадкового майна, його обсягу та вартості. При цьому, одним із основних принципів цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, закріплений у статтях 12, 81 ЦПК України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ураховуючи предмет спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 19 лютого 2020року у справі № 607/98/17, від 04 березня 2020 року у справі №2609/30529/12. У постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, на яку посилався заявник на обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень, Верховний Суд зазначив, що враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який передбачав, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Тому, враховуючи належне повідомлення відповідачів про дату, час та місце судового розгляду справи, неподання ними відзиву у встановлені строки та доказів, які-б вказували на відсутність спадкового майна,- відсутні підстави і для висновку про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують, яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про порушення прав позивача Позичальником, виникнення права у позивача шляхом подання претензії до нотаріуса за місцем відкриття спадщини на стягнення заборгованості з відповідачів, як спадкоємців Позичальника, що шляхом фактичного проживання з померлим на момент його смерті прийняли спадщину, не подавши у встановленні строки заяву про відмову від спадщини, повідомлення спадкоємців про їх обов`язок погасити заборгованість /а.с.88-91/, внаслідок чого позивачем належними та допустимими доказами, достатніми у своїй сукупності, підтверджено позовні вимоги і позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення заборгованості з відповідачів в рівних частках. При цьому, частковість задоволення позовних вимог полягає в тому, що позивач просив стягнути з відповідачів суму заборгованості без визначення часток, тобто солідарно. При цьому, за положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. Тобто, оскільки матеріалами справи підтверджено наявність двох спадкоємців першої черги, то вимоги кредитора підлягають задоволенню шляхом стягнення заборгованості спадкодавця в рівних частках. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі по 1 240,50 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial