Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

У червні 2023 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Хоффманнхауз» (далі по тексту - позивач, ОСББ «Хоффманнхауз») звернулося до суду із клопотанням про стягнення судових витрат у справі за позовом до [PERSON] (далі - відповідач), у якому заявлено вимогу стягнути із відповідача судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 162,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3700,00 грн. Клопотання обґрунтовано тим, що позивачем під час розгляду справи було подано заяву про збільшення позовних вимог та відповідно позивачем було доплачено судовий збір у розмірі 162,40 грн. Проте під час розподілу судових витрат судом не було вирішено питання про розподіл суми доплаченого судового збору. Крім того, позивач просить стягнути суму витрат на правову допомогу. Також позивач просить поновити строк на подання клопотання про розподіл судових витрат, оскільки отримав рішення суду через систему «Електронний суд» 13.06.2023 року. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.06.2023 року матеріали позову передані на розгляд судді Аббасовій Н.В. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. У листопаді 2022 року ОСББ «Хоффманнхауз» звернулося до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків. 27.01.2023 року позивачем до суду подано заяву про збільшення позовних вимог, до якої додано платіжну інструкцію № 717 від 26.01.2023 року про доплату судового збору у розмірі 162,40 грн. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.03.2023 року, задоволено позов ОСББ «Хоффманнхауз» до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків. Стягнуто з [PERSON] на користь ОСББ «Хоффманнхауз» заборгованості по оплаті послуг з утримання будинків у розмірі 13 337,09 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 183,91 грн., 3 % річних у розмірі 267,07 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь ОСББ «Хоффманнхауз» судовий збір у розмірі 1984,80 грн. Так, під час ухвалення рішення судом не було вирішено питання про розподіл суми доплаченого судового збору у розмірі 162,40 грн. Згідно з приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Так, рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов`язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення. Ухвалюючи рішення, суд повинен враховувати первісні вимоги, а також усі уточнення (доповнення або зміни) до них, які заявлялися в судовому засіданні. В силу ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача (п. 2 ч. ст. 141 ЦПК України). Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як вбачається з письмових матеріалів справи, між адвокатом Божко А.В. та ОСББ «Хоффманнхауз» був укладений Договір про надання правової допомоги № 29/29062021 від 29.06.2021 року. Відповідно до платіжних інструкцій №642 від 26.10.2022 року, №685 від 01.12.2022 року, №721 від 15.06.2023 року позивач поніс витрати на правову допомогу відповідно до договору про надання правової допомоги на загальну суму 3700,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. З урахуванням того, що позивачем отримано рішення суду через систему «Електронний суд» 13.06.2023 року, що підтверджується карткою руху документа користувача системи «Електронний суд», суд вважає за можливе поновити позивачу строк для подання клопотання про розподіл судових витрат. Отже, враховуючи задоволення позовної заяви, складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг, значення справи для сторін, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 3700,00 грн., у відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Крім того, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 162,40 грн.

Outcome: approved