Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (надалі - ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання. В обґрунтування позову посилався на те, що він протягом 16 років працював на підприємстві відповідача, з них: з 10.03.2004 по 05.04.2006 роки - підземним машиністом навантажувальної машини дільниці № 26 шахти ім. Фрунзе ВАТ «Суха Балка», з 05.04.2006 по 11.05.2006 роки - підземним гірником дільниці № 1, з 11.05.2006 по 23.10.2020 роки - підземним гірником очисного забою дільниці № 1 шахти ім. Фрунзе ПрАТ «Суха Балка» в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища. З підприємства відповідача звільнений 23.10.2020 року згідно п.2 ст. 40 КЗпП України. Внаслідок праці у шкідливих умовах він отримав професійні захворювання: Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, С8 з вираженими статико-динамічними порушеннями, зі стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, вираженим периферичним нейросудинним синдромом верхніх кінцівок з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу, остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових і колінних суглобів. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії, група В. ЛН першого-другого ступеня. Висновком МСЕК від 20.04.2023 року позивачу первинно було встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 65 % (50 % радикулопатія, 15 % ХОЗЛ), та встановлено 3 групу інвалідності. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, чим йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває постійні фізичні страждання, наслідком якого є порушення звичного способу життя, потреба додаткових зусиль для організації життя, порушення нормальних життєвих зв`язків, внаслідок неможливості вести активне життя. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінив в 420 000,00 грн., які просив суд стягнути з відповідача. 15 травня 2023 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі доказами. Не погодившись із заявленим позовом від представника відповідача ПрАТ «Суха Балка» 07.06.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено про необґрунтованість позовних вимог. Так, позивач був обізнаний з умовами праці на підприємстві відповідача, наявністю небезпечних і шкідливих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Ймовірною причиною професійного захворювання [PERSON] є незастосування останнім у процесі виконання трудових обов`язків засобів захисту. Довідка МСЕК про встановлення ступеня втрати професійної працездатності не містить відомостей стосовно перенесення позивачем моральних страждань. Окрім того, профзахворювання не призвело до тяжких наслідків для позивача, тому заявлену суму відшкодування вважає завищеною. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Суд, відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ст. 247 ч. 2 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] працював на підприємстві відповідача, а саме: з 10.03.2004 по 05.04.2006 роки - підземним машиністом навантажувальної машини дільниці № 26 шахти ім. Фрунзе з повним робочим днем в підземних умовах; з 05.04.2006 по 11.05.2006 року підземним гірником дільниці № 1 шахти ім. Фрунзе з повним робочим днем в підземних умовах; з 11.05.2006 по 23.10.2020 роки - підземним гірником очисного забою дільниці № 1 шахти ім. Фрунзе з повним робочим днем в підземних умовах. 23.10.2020 року був звільнений за станом здоров`я, що перешкоджає роботі на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України. (а.с. 7-10) 01 березня 2023 року було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4, згідно якого позивачу було встановлено професійне захворювання Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С6, С7, С8 з вираженими статико-динамічними порушеннями, зі стійким больовим і м`язово-тонічним синдромами, вираженим периферичним нейросудинним синдромом верхніх кінцівок з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових і колінних суглобів (ПФ другого ступеня). Код М54.1. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії, група В. ЛН першого-другого ступеня. Код J44 (п. 14 акту). В п. 17 вказаного Акту зазначено, що працюючи на шахті ім.Фрунзе підземним гірником очисного забою з 11.05.2006 по 23.10.2020, виконував роботи з випуску і ліквідації зависань руди в вертикальних виробках, дроблення негабаритів, доставку руди скреперними лебідками в рудоспуск. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перенавантаженням. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Згідно з медичним висновком лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 17.01.2023 № 97 підставою для встановлення професійних захворювань, також послужив профмаршрут: 10.03.2004-05.04.2006 підземний машиніст навантажувальної машини, шахти ім. Фрунзе ПрАТ «СУХА БАЛКА». Умови праці позивача на підприємстві відповідача відносяться до шкідливих (п. 13 Акту). Причиною виникнення професійного захворювання визначено: важкість праці: робоча поза - незручна 48,6% тривалості зміни при допустимій до 25% , згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.04.2014 № 24. Пил переважно фіброгенної дії: концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксиду кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично-допустиму в 2,6 рази згідно «Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я від 14.07.2020 № 1596 і складала 5,2 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 (п. 18 Акту). (а.с. 15-17) Згідно Окремої думки членів комісії з розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, розвиток професійного захворювання позивача пов`язано з впливом на його організм фізичного перевантаження, підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. (а.с. 18) Довідкою МСЕК № 127145 від 20.04.2023 [PERSON] первинно встановлено 65 % втрати професійної працездатності (50 % по радикулопатії, 15 % по ХОЗЛ) з 03.04.2023 до 01.05.2025 року, з наступною датою переогляду 10.04.2025 року, та встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із професійним захворюванням, з датою чергового переогляду 10.04.2025 року, що також підтверджується копією довідки МСЕК № 130867 від 20.04.2023 року. (а.с. 19-20, 21-22) Також, позивачу було видано Індивідуальну програму реабілітації інваліда № 219 від 20.04.2023 року, копія якої міститься в матеріалах справи. (а.с. 23) Крім того, підставою для встановлення професійного захворювання позивачу послужив профмаршрут, вказаний у Медичному висновку лікарсько-експертної комісії ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 17.01.2023 року № 97: [PERSON] працював у шкідливих умовах на ш. ім. Фрунзе ПрАТ «Суха Балка» (16 років 6 міс.): машиністом навантажувальної машини 2 роки, а саме: 10.03.04-05.04.06; ГРОВ 14 років 5 міс, а саме: 11.05.06-23.10.20. Підпадав під вплив: пилу 4.7-5.2 мг/м3 при ГДК=2.0 мг/м3, 88.6- 96.4 % зміни, кл. 3.2; шуму 96 дбА при ГДР-80 дбА, кл.3.3; загальної вібрації 61 дб при ГДР=59 дб, кл.3.1 (машиніст навантажувальної машини, 2 роки; локальної вібрації 79 дб при ГДР-76дб, кл.3.1 (ГРОВ, 14 років 5 міс.); мікроклімату: температура +22.2+22.6 при нормі +16+19, вологість 95 % при нормі 30-80 %; важкості праці, кл.3.1-3.2 (робоча поза незручна 40.8-48.6 % зміни, кл.3.1 23.10.2020р. (а.с. 24-25) У зв`язку з отриманим професійним захворюванням позивач перебував на лікуванні у медичному закладі ЦПМСД № 3, амб. № 1, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями виписок медичної картки стаціонарного хворого № 1590/362 від 19.01.2023 року, № 2932/720 від 27.07.2021 року, 124/70 від 28.01.2022 року, 1590/362 від 24.06.2022 року. (а.с.26-27, 28-29, 30-31, 32-33) Суд, встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійні захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди. Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, пов`язаного з виробництвом, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про відшкодування на користь позивача моральної шкоди з відповідача. У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок отримання ним професійного захворювання. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Суд відхиляє заперечення відповідача в частині доводів про те, що позивачем не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення останньому моральної шкоди у зв`язку з втратою працездатності, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода. Що стосується доводів відповідача про недоведеність причинного зв`язку між виникненням професійного захворювань у [PERSON] та діями відповідача, а також, що причиною професійних захворювань позивача є незастосування ним у процесі виконання трудових обов`язків засобів захисту спростовується наданою копією Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 01.03.2023 року, де причиною виникнення хронічного професійного захворювання у позивача зазначено важкість праці, пил переважно фіброгенної дії. (а.с. 16, зворотня сторона). Вирішуючи питання про покладення відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду на відповідача, суд виходить з того, що професійне захворювання виникло у позивача під час його роботи саме на підприємстві відповідача, що також підтверджується вищевказаним Актом. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 15 червня 2020 року у справі № 212/3137/17-ц зазначив, що невиконання роботодавцем обов`язку по забезпеченню безпечних і здорових умов праці, яке мало наслідком виникнення у позивача професійного захворювання, втрати працездатності й встановлення інвалідності, є підставою для відшкодування роботодавцем (його правонаступником) заподіяної працівнику моральної шкоди. За таких обставин суд вбачає, ПрАТ «Суха Балка» повинно нести відповідальність за заподіяну позивачу [PERSON] моральну шкоду спричинену професійним захворюванням. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний дискомфорт, обмежений в можливості звичайних повсякденних занять та активному спілкуванні, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, з урахуванням ступеню втрати професійної працездатності 65%, встановлення 3 групи інвалідності, які встановлені не безстроково, періоду роботи на підприємстві відповідача у шкідливих умовах праці 16 років 6 місяців, судом встановлені обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності йому спричинена моральна шкода, тому суд вважає необхідним призначити позивачу компенсацію з відповідача в розмірі 235 000,00 грн. без врахування податку з доходу фізичних осіб. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точного мірила майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, враховуючи норми ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору на користь держави в сумі 2350,00 грн.

Outcome: partial