Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

25 квітня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з Основ`янсько-Слобідському відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на його користь суму інфляційного збільшення боргу у сумі 123575,69 грн. та три проценти річних у сумі 21519,95 грн., а також суму сплаченого судового збору у сумі 1450,96грн та витрат на правову допомогу у сумі 6570,96грн. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що у зв`язку з невиконанням рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року у справі №641/2934/15-ц (№2/641/1204/2015) з Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на його користь підлягає стягненню сума інфляційного збільшення за період з травня 2021 року по березень 2023 року включно у розмірі 123575,69 грн. та три проценти річних за період з 12 червня 2021 року по 21 квітня 2023 року у розмірі 145095,64 грн. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2023 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило. Відповідач у встановлений законом строк відзиву на позов суду не надав. Від представника третьої особи клопотань та заперечень не надійшло. Відповідно до правил ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За приписами ч. 1 ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. При цьому, суд зазначає, що відповідач є юридичною особою публічного права, відтак, не позбавлений можливості забезпечити участь представника у судовому засіданні у порядку ст. 58 ЦПК України. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані сторонами докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову [PERSON] , об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для її розгляду, суд дійшов висновку про задоволення його вимог у повному обсязі, з наступних підстав. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Судом установлено, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року у справі № 641/2934/15-ц (№ 2/641/1204/2015) визнано недійсними електронні торги з реалізації квартири [ADDRESS] , які були проведені Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 13 лютого 2015 року; визнано недійсним протокол № 49660 проведення електронних торгів 13 лютого 2015 року з реалізації квартири квартири [ADDRESS] ; застосовано реституцію, повернуто сторони до первісного стану, повернувши грошові кошти, що надійшли на депозитний рахунок Комінтернівського ВДВС ХМУЮ від продажу квартири [ADDRESS] покупцеві [PERSON] (а.с.12-14). Рішенням апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 01 червня 2016 року, частково задоволені апеляційні скарги представника державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України Шевченка К.В., [PERSON] . Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року в частині застосування реституції, повернення сторін до первинного стану шляхом повернення грошових коштів, що надійшли на депозитний рахунок Комінтернівського ВДВС Харківського міського управління юстиції від продажу квартири [ADDRESS] покупцеві [PERSON] - змінено. Зобов`язано Комінтернівський ВДВС Харківського міського управління юстиції повернути [PERSON] грошові кошти у розмірі 386174,05 грн., перераховані ним 17 лютого 2015 року на депозитний рахунок Комінтернівського ВДВС Харківського міського управління юстиції за придбання квартири [ADDRESS] . Зобов`язано державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України повернути [PERSON] гарантований внесок у розмірі 20324,95 грн., перерахований ним державному підприємству «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на придбання квартири [ADDRESS] . В іншій частині рішення суду - залишено без змін (а.с. 15-17). 26 січня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до відділу примусового виконання рішення управління ДВС ГТУЮ у Харківській області із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом (а.с. 20-21). Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 03 лютого 2016 року [PERSON] відкрито виконавче провадження № 50059623 з виконання виданого 22 січня 2016 року Комінтернівським районним судом м. Харкова виконавчого листа № 641/2934/15-ц про зобов`язання Комінтернівський ВДВС ХМУЮ повернути переможцю електронних торгів [PERSON] грошові кошти в сумі 386174,05 грн., перераховані 17 лютого 2015 року на депозитний рахунок Комінтернівського ВДВС ХМУЮ за придбання квартири [ADDRESS] (а.с. 22). Постановами державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області Пікула В.Ю. від 21 березня 2017 року та 03 квітня 2017 року відкладено проведення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 641/2934/15-ц (а.с. 23, 24). Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 липня 2017 року у справі № 641/3070/17 (№ 4-с/641/31/2017) відмовлено у задоволенні скарги [PERSON] на незаконні дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області Пікула В.Ю, зацікавлені особи: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області та Комінтернівський відділ державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції в Харківській області (а.с. 25-28). Постановою апеляційного суду Харківської області від 27 серпня 2018 року у справі № 641/3070/17 (№ 22-ц/790/2334/18) частково задоволена апеляційна скарга [PERSON] .. Ухвала Комінтернівського районного суду міста Харкова від 11 липня 2017 року змінена. Скарга [PERSON] задоволена частково. Визнано неправомірною бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області Пікули В.Ю. щодо невиконання у передбачений ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» строк виконавчого листа № 641/2934/15-ц, виданого Комінтернівським районним судому м. Харкова 22 січня 2016 року, на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року. В іншій частині ухвала суду першої інстанції залишена без змін (а.с. 29-31). Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 12 грудня 2018 року у справі № 641/3070/17 (№ 61-4519св18) частково задоволена касаційна скарга [PERSON] . Ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 липня 2018 року та постанова Апеляційного суду Харківської області від 27 серпня 2018 року у частині вирішення вимог скарги про відмову у зобов`язанні державного виконавця вчинити дії щодо виконання судового рішення скасовані. Зобов`язано державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області здійснити всі необхідні та достатні дії для примусового виконання у повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим листом, виданим Комінтернівським районним судом м. Харкова 22 січня 2016 року на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року у справі № 641/2934/15-ц. В іншій оскарженій частині ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 11 липня 2017 року, змінена за результатами апеляційного перегляду, та постанова Апеляційного суду Харківської області від 27 серпня 2018 року залишені без змін (а.с. 32-36). Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2017 року у справі № 641/2934/15-ц (№ 6/641/112/2017) задоволено подання Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області про заміну сторони виконавчого провадження. Замінено боржника у виконавчому провадженні ВП № 50089623 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова 22 січня 2016 року по справі № 641/2934/15-ц про зобов`язання Комінтернівського відділу ДВС ХМУЮ повернути [PERSON] грошові кошти у розмірі 386174,05 грн., перераховані ним 17 лютого 2015 року на депозитний рахунок Комінтернівського ВДВС ХМУЮ за придбання квартири [ADDRESS] , а саме Комінтернівський ВДВС ХМУЮ на Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с. 37). Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Харківській області Пікулою В.Ю. від 22 вересня 2017 року замінено боржника у виконавчому провадженні АСВП № 50089263 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова 22 січня 2016 року по справі № 641/2934/15-ц про зобов`язання Комінтернівського відділу ДВС ХМУЮ повернути [PERSON] грошові кошти у розмірі 386174,05 грн., перераховані ним 17 лютого 2015 року на депозитний рахунок Комінтернівського ВДВС ХМУЮ за придбання квартири [ADDRESS] , а саме Комінтернівський ВДВС ХМУЮ на Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області. Новий боржник Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області попереджений про те, що усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник змінив (а.с. 38). 23 листопада 2018 року позивач [PERSON] звернувся до начальника відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Харківській області із заявою, в якій просив негайно фактично виконати рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року у справі № 641/2934/15-ц (а.с. 39). У відповідь на зазначену заяву, листом від 26 грудня 2018 року № 50089623/7, начальник відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Харківській області повідомив [PERSON] про те, що 22 грудня 2018 року у зв`язку з невиконанням судового рішення на боржника Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області накладений штраф у розмірі 5100,00 грн., водночас, боржник зобов`язаний виконати рішення протягом 10 робочих днів (а.с. 40). Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2019 року у справі № 646/2940/17 (№ 2/646/846/2019) задоволено позовні вимоги [PERSON] . Стягнуто з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь [PERSON] проценти за користування безпідставно збереженими коштами за період з 30 листопада 2015 року по 31 березня 2017 року у розмірі 89507,74 грн., інфляційне збільшення за період з грудня 2015 року по лютий 2017 року включно у сумі 60243,15 грн., три проценти річних за період з 30 листопада 2015 року по 31 березня 2017 року у сумі 15457,54 грн., а всього 165208,43 грн. Судом проведений розподіл судових витрат, а саме: стягнуто з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 1668,60 грн (а.с. 41-44). Постановою Харківського апеляційного суду від 22 травня 2020 року у справі №646/2940/17(№22-ц/818/1423/20)частково задоволено апеляційну скаргу Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області. Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 25 листопада 2019 року в частині стягнення процентів за період з 30 листопада 2015 року по 31 березня 2017 року у розмірі 89507,74грн. та судового збору - скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення,-відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області, третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Харківській області про стягнення процентів за користування безпідставно збереженими коштами. Зменшено загальну суму, що підлягає стягненню з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області на користь [PERSON] з 165208,43грн.до 75700,69грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області судовий збір у сумі 578,04грн (а.с.45-47). Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2020 року у справі № 646/4188/20 задоволено позовні вимоги [PERSON] . Стягнуто з Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь [PERSON] інфляційне збільшення боргу за період з липня 2017 року по червень 2020 року у сумі 89978,53 грн., три проценти річних за період з 17 липня 2017 року по 17 липня 2020 року у сумі 34787,40 грн., а всього 124765,93 грн. Судом проведений розподіл судових витрат, а саме: стягнуто з Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь [PERSON] судовий збір у сумі 1247,66 грн. та 10240,00 грн. в якості відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу (а.с.48-52). Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.03.2021 заяву старшого державного виконавця Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Слащової М.М. про перегляд заочного рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12.10.2020 задоволено, заочне рішення скасоване, призначена справа до розгляду (а.с.53-54). Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2020 року у справі № 646/4188/20 задоволено позовні вимоги [PERSON] . Стягнуто з Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь [PERSON] інфляційне збільшення боргу за період з липня 2017 року по червень 2020 року у сумі 89978,53 грн., три проценти річних за період з 17 липня 2017 року по 17 липня 2020 року у сумі 34787,40 грн., а всього 124765,93 грн. Судом проведений розподіл судових витрат, а саме: стягнуто з Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь [PERSON] судовий збір у сумі 1247,66 грн. та 10240,00 грн. в якості відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу (а.с.48-52). Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 червня 2021 року у справі № 646/4188/20, яке набрало законної сили, задоволено позовні вимоги [PERSON] . Стягнуто з Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь [PERSON] інфляційне збільшення боргу за період з липня 2017 року по червень 2020 року у сумі 89978,53 грн., три проценти річних за період з 17 липня 2017 року по 17 липня 2020 року у сумі 34787,40 грн., а всього 124765,93 грн. Судом проведений розподіл судових витрат, а саме: стягнуто з Міжрайонного відділу Державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь [PERSON] судовий збір у сумі 1247,66 грн. та 10240,00 грн. в якості відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу (а.с.55-59). Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 березня 2021 року у справі № 646/238/21 (№ 2/646/923/2021), яке набрало законної сили, задоволено позовні вимоги [PERSON] . Стягнуто з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь [PERSON] інфляційне збільшення боргу за період з серпня 2020 року по грудень 2020 року у розмірі 14288,43 грн., три проценти річних за період з 17 липня 2020 року по 18 січня 2021 року у сумі 5871,96 грн., а всього 20160,30 грн. Судом проведений розподіл судових витрат, а саме: стягнуто з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь [PERSON] судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 908,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5120,00 грн. (а.с.60-61). Заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2021 року у справі № 646/3890/21 (№ 2/646/1825/2021), яке набрало законної сили, задоволено позовні вимоги [PERSON] . Стягнуто з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на користь [PERSON] інфляційне збільшення боргу за період з січня 2021 року по квітень 2021 року у розмірі 18150,18 грн., три проценти річних за період з 18 січня 2021 року по 11 червня 2021 року у сумі 4570,61 грн., а всього 22720,79 грн. Судом проведений розподіл судових витрат, а саме: стягнуто з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь [PERSON] судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 908,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5120,00 грн. (а.с.66-71). Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 06.02.2023 заяву [PERSON] задоволено, замінено боржника у виконавчому провадженні №50089623 з примусового виконання виконавчого листа №641/2934/15-ц від 22.01.2016, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області на Основ`янсько-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с.76). Приходячи до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] , суд зазначає, що за приписами ч. 1 ст. 509 ЦПК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Стаття 625 ЦК України у конструкції Цивільного кодексу України розташована у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Кодексу. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а так само й на грошові зобов`язання, що виникли на підставі рішення суду та за своєю правовою природою носять цивільно-правовий характер. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань. Наведене вище узгоджується із правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (№ 14-16цс18). Як установлено судовим розглядом, позивач просить стягнути з Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на його користь інфляційне збільшення боргу за період з травня 2021 року по березень 2023 року включно у розмірі 123575,69 грн. та три проценти річних за період з 12 червня 2021 року по 21 квітня 2023 року у розмірі 21519,95 грн. Суд зазначає, що при розрахунку інфляційних втрат у зв`язку з простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, застосовуються норми Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення», приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року, і Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України № 265 від 27 липня 2007 року. Сума індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділений на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення). Згідно з наданим позивачем розрахунку, що узгоджується із даними Державного комітету статистики України, сума інфляційного збільшення боргу за період травень 2021-березень 2023 року становить 123575,69 грн. (травень 2021 року індекс інфляції 101,3 сума інфляційного збільшення боргу 5020,26 грн; червень 2021 року індекс інфляції 100,2 сума інфляційного збільшення боргу 772,35 грн.; липень 2021 року індекс інфляції 100,1 сума інфляційного збільшення боргу 386,17 грн; серпень 2021 року індекс не перевищував 100% сума інфляційного збільшення боргу 0,00грн; вересень 2021 року індекс інфляції 101,2 сума інфляційного збільшення боргу 4634,09грн; жовтень 2021 року 100,9 сума інфляційного збільшення боргу 3475,57грн; листопад 2021 року індекс інфляції 100,8 сума інфляційного збільшення боргу 3089,39грн; грудень 2021 року індекс інфляції 100,6 сума інфляційного збільшення боргу 2317,04грн; січень 2022 року індекс інфляції 101,3 сума інфляційного збільшення боргу 5020,26 грн; лютий 2022 року індекс інфляції 101,6 сума інфляційного збільшення боргу 6178,78 грн; березень 2022 року індекс інфляції 104,5 сума інфляційного збільшення боргу 17377,83 грн; квітень 2022 року індекс інфляції 103,1 сума інфляційного збільшення боргу 11971,40 грн; травень 2022 року індекс інфляції 102,7 сума інфляційного збільшення боргу 10426,70 грн; червень 2022 року індекс інфляції 103,1 сума інфляційного збільшення боргу 11971,40грн; липень 2022 року індекс інфляції 100,7 сума інфляційного збільшення боргу 2703,22 грн; серпень 2022 року індекс інфляції 101,1 сума інфляційного збільшення боргу 4247,91 грн; вересень 2022 року індекс інфляції 101,9 сума інфляційного збільшення боргу 7337,31 грн; жовтень 2022 року індекс інфляції 102,5 сума інфляційного збільшення боргу 9654,35 грн; листопад 2022 року індекс інфляції 100,7 сума інфляційного збільшення боргу 2703,22 грн; грудень 2022 року індекс інфляції 100,7 сума інфляційного збільшення боргу 2703,22 грн; січень 2023 року індекс інфляції 100,8 сума інфляційного збільшення боргу 3089,39 грн; лютий 2023 року індекс інфляції 100,7 сума інфляційного збільшення боргу 2703,22 грн; березень 2023 року індекс інфляції 101,5 сума інфляційного збільшення боргу 5792,61грн (а.с. 7 зворотній бік, 77-79). Сума трьох процентів річних за період з 12 червня 2021 року по 21 квітня 2023 року становить 145095,64 грн. (386174,05 грн. х 3,0% / 100,0% /365 днів (в році) х 678 днів (прострочення) (а.с.8). Таким чином, позивач просить про стягнення трьох процентів річних та суми інфляційного збільшення боргу не за весь час прострочення, а лише за 678 днів (три проценти річних за період з 12 червня 2021 року по 21 квітня 2021 року, інфляційне збільшення боргу за період травень 2021 року - березень 2023 року включно) прострочення, що передували зверненню до суду із даним позовом, з огляду на охоплення попереднього періоду прострочення стягнення вказаних платежів рішеннями суду: постановою Харківського апеляційного суду від 22.05.2020 у справі №646/2940/17; заочним рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова: від 11 червня 2021 року у справі № 646/4188/20 (№ 2/646/1672/2021); від 18 березня 2021 року у справі № 646/238/21 (№2/646/923/2021); від 11 серпня 2021 року у справі №646/3890/21 (№2/646/1825/2021). Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним судових рішень Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2015 року та апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2015 року у справі № 641/2934/15-ц (№ 2/641/1204/2015). Оцінюючи поданий позивачем розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такий був проведений із застосуванням відповідних індексів інфляції та за відповідними формулами, належним чином обґрунтований та мотивований. Крім цього, в процесі розгляду справи не здобуто жодних доказів, які ставлять під сумнів математичні розрахунки наведені позивачем. Приймаючи дане рішення, суд виходить з диспозитивності та рівності сторін процесу, що сторони користуються рівними правами на власний розсуд. Кожна сторона зобов`язана довести перед судом ті обставини на які вона покликається. Разом з тим, відповідач вказаних позовних вимог не спростував. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, частиною першою статті 13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням тієї обставини, що на час розгляду даної справи судом не встановлено, а відповідачем не спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості, як і не надано належних та допустимих доказів виплати грошових коштів позивачу за виконавчим листом №614/2934/15-ц (№ 2/641/1204/2015), суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Підстав для відмови у задоволенні позову з інших обставин, судом не встановлено. За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. При зверненні до суду позивачем були понесені витрати на оплату судового збору у сумі 1450,96 грн. Зважаючи на задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі, зазначені витрати позивача з оплати судового збору підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок відповідача у повному обсязі. Разом із тим, відповідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката, як встановлено ч. 4 ст. 137 ЦПК України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивач на підтвердження витрат на правову допомогу надано договір про надання правової допомоги № 01-21/04-23, укладений із адвокатом Поліщуком О.Л. 21 квітня 2023 року, додаток до вищевказаного договору - калькуляцію-рахунок, акт приймання-передачі послуг з правової допомоги від 21 квітня 2023 року, квитанцію від 21 квітня 2023 року про сплату ним на користь адвоката витрат на правничу допомогу у сумі 5120,00 грн (а.с.81-84). Зважаючи на те, що стороною відповідача в ході судового розгляду справи не заявлено відповідного клопотання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, понесених позивачем [PERSON] , суд не ставить під сумнів співмірність даних витрат критеріям, наведеним у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. За наведених обставин, зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначені витрати позивача на оплату правничої допомоги підлягають відшкодуванню на його користь за рахунок відповідача у повному обсязі. При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29). На підставі викладеного та

Outcome: approved