Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

03.04.2023р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Ухвалою судді від 10.04.2023р. відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 24). В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 28 липня 2022 року між [PERSON] та нею зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ). Під час укладання шлюбу, [PERSON] змінила дівоче прізвище на прізвище чоловіка « [PERSON] », про що зазначено у свідоцтві про шлюб. В період шлюбу у подружжя [INFO] народилась дочка - [PERSON] , яка наразі проживає разом з матір`ю - [PERSON] . Подружні стосунки у позивачки з відповідачем не склались, а тому після досягнення дитиною одного року позивачка має намір розірвати шлюб в судовому порядку, оскільки подальше спільне життя останніх неможливе. Через нестабільну ситуацію в Україні в умовах воєнного стану, ненормованого світлопостачання, водопостачання та теплопостачання, позивачка не має можливості нормально працювати, забезпечуючи себе та двомісячну дитину - [PERSON] . Так, ТОВ «УНГВАЙЕР» видано довідку про те, що позивачка працює в ТОВ «УНГВАЙЕР» на посаді в`язальних схемних джгутів, кабелів та шнурів з 09 вересня 2021 року та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягненню нею трьох років на період з 09.01.2022р. по 24.10.2025р. Позивачка та її донька отримали довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (довідка від 01.07.2022р. № 2104-7001314989 та довідка від 25.10.2022р. № 2104-5002300173). При стягненні аліментів з відповідача просить врахувати, що він є працездатною особою, інших дітей на утриманні не має, виконавчі провадження щодо останнього - відсутні. З моменту народження доньки, відповідач не приймає участі у вихованні дитини та не забезпечує її всім необхідним. Будь-які угоди з відповідачем не укладались, а тому з метою захисту права дитини на належне утримання з боку батька, який проживає окремо, позивачка звернулась до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровськ з позовом про стягнення аліментів. На підставі викладеного просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку (а.с. 1 4). Від представника позивачки адвоката Мідяка А.А. до суду надійшла заява, в якій останній просить розглянути справу за його відсутності та відсутності позивачки, на задоволенні позовних вимог наполягає (а.с. 36). Відповідач [PERSON] в судові засідання, призначені на 05.05.2023р. і на 09.06.2023р. не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток на підтверджену адресу місця його реєстрації. Конверти, якими були направлені судові повістки, повернуті до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 23, 25, 28 29, 31, 33 35, 39 - 40). Крім того, про судовий розгляд справи, призначений на 09.06.2023р. відповідач повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» (а.с. 32). Отже, належним чином повідомлений про розгляд справи судом, відповідач в судові засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання заперечень проти позову. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що відповідач, виходячи з положень ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам сторін в сукупності, оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Судом встановлено, що 28 липня 2022 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ), актовий запис № 957. Під час укладання шлюбу, [PERSON] змінила дівоче прізвище на прізвище чоловіка « [PERSON] », про що зазначено у свідоцтві про шлюб (а.с. 18). [INFO] у сторін народилась донька - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ), актовий запис № 1104 (а.с. 12). Дитина проживає разом із матір`ю, що підтверджується, зокрема довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи довідка № 2104-7001314989 від 01.07.2022р. та довідка № 2104-5002300173 від 25.10.2022р. (а.с. 16 - 17). Згідно з довідкою, виданою директором ТОВ «УНГВАЙЕР» Костю В.А. вих. № 3 від 13.01.2023р., [PERSON] працює в ТОВ «УНГВАЙЕР» на посаді в`язальних схемних джгутів, кабелів та шнурів з 09 вересня 2021 року та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягненню нею трьох років на період з 09.01.2022р. по 24.10.2025р. (а.с. 19). Згідно зі статтею 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку було ратифіковано Україною 27 лютого 1991 року кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Аліменти на дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - з дня подання такої заяви. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що дитина проживає з матір`ю - позивачкою у справі, тому аліменти необхідно стягувати на її користь, а також що відповідач є працездатною особою, доказів, які б свідчили про наявність у відповідача інших утриманців, суду не надано. У відповідності до Постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006р., вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дитини, суд виходить з положень ст.ст. 181, 182 СК України та приймає до уваги, що визнання позову відповідачем не суперечить чинному законодавству, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти в заявленому позивачем розмірі - 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з огляду на те, що позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, то на підставі ст. 2 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved