Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось в суду із позовом про визнання спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] відумерлою. У позові зазначено, що 19 жовтня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» та [PERSON] укладений кредитний договір № 02/887к, за умовами якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 70 000 (сімдесят тисяч) доларів США з датою погашення 18 жовтня 2026 року. В якості забезпечення виконання кредитних зобов`язань по кредитному договору між заявником та [PERSON] укладено договір іпотеки від 19 жовтня 2007 року, відповідно до умов якого, в іпотеку банку передано двохкімнатну квартиру [ADDRESS] , та належить [PERSON] на праві власності. В зв`язку з невиконанням умов кредитного договору банк звертався до суду із позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості за кредитним договором. 14 березня 2013 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області у справі № 0907/12507/2012 прийнято рішення згідно якого на дану квартиру звернуто стягнення в рахунок погашення кредитної заборгованості. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] залишилось нерухоме майно - двохкімнатна квартира [ADDRESS] . 18 липня 2014 року заявник отримав відповідь від Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори про те, що 14 липня 2014 року [PERSON] (чоловік спадкодавця) та [PERSON] (син спадкодавця) подали заяви про відмову від прийняття спадщини. Оскільки спадкоємці першої черги відмовились від прийняття спадщини Перша Івано-Франківська державна нотаріальна контора надала відповідь про те, що спадкоємці інших черг після смерті [PERSON] в нотаріальну контору не звертались. Враховуючи, що з часу відкриття спадщини сплив однорічний строк та спадкоємці відмовились від прийняття спадщини, є підстави для визнання її відумерлою та передачі у власність територіальної громади міста Івано-Франківська. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що відповідач позовні вимоги не визнає з наступних підстав. Суд в 2019 році вже розглядав дану справу в порядку окремого провадження, матеріали спадкової справи досліджувались під час розгляду. [PERSON] та [PERSON] на момент придбання майна, що передано в іпотеку перебували в зареєстрованому шлюбі. Таким чином, спадкове майно за змістом презумпції визначеної ст. 60 СК України є спільною сумісною власністю подружжя. Окрім цього, кредитний договір за яким стягнено заборгованість був забезпечений порукою. Задоволення позову про стягнення заборгованості з кредитора, не є перешкодою для пред`явлення позову про стягнення заборгованості з поручителів. Тому, покладення на територіальну громаду обов`язку задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за умови підписання договорів поруки є безпідставним. Представник позивача вимоги позову підтримав з підстав, що в ньому зазначені. Представник відповідача вимоги заперечила в повному обсязі, з підстав, що зазначені в відзиві. Третя особа, [PERSON] в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлений належним чином, клопотань щодо реалізації прав суду не подано. Згідно відповіді на запит щодо реєстрації [PERSON] від 12.05.2023, йог знято з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про смерть. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтовано належними правовими підставами, виходячи з наступного. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 січня 2014 року [PERSON] померла [INFO] . 19 жовтня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», найменування якого змінено на акціонерне товариство «Універсал Банк» та громадянкою [PERSON] укладено Кредитний договір № 02/887к. Належне виконання умов кредитного договору позичальником забезпечено договором іпотеки від 19 жовтня 2007 року, укладеного між відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» та [PERSON] . Предметом іпотеки є двохкімнатна квартира [ADDRESS] , яка належала іпотекодавцю на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 19 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Максимчин Т.В., за реєстровим №1670, право власності на яку зареєстроване Івано-Франківським ОБТІ 19 жовтня 2007 року за реєстраційним № 5012709. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 березня 2013 року по справі № 0907/12507/2012 року, в редакції ухвали про виправлення описки від 20 серпня 2013 року, судом вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки двохкімнатну квартиру [ADDRESS] , та належить [PERSON] на праві власності, що є предметом іпотеки за договором іпотеки від 19 жовтня 2007 року, шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», для задоволення грошових вимог Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» в сумі 72 391,64 дол. США, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 578 590 грн. 18 коп. На даний час рішення суду не виконано, заборгованість за рахунок предмета іпотеки не погашена. За даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 04 квітня 2023 року, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . 12 травня 2014 року акціонерним товариством «Універсал Банк» направлено в Першу Івано-Франківську державну нотаріальну контору вимогу до спадкоємців померлої [PERSON] . Із витребуваної на ухвалу суду копії спадкової справи № 381/2014, заведеної після смерті [PERSON] , вбачається, що [PERSON] (чоловік спадкодавця) та [PERSON] (син спадкодавця) подали заяви про відмову від прийняття спадщини. Наведене свідчить, що спадкоємці першої черги відмовились від прийняття спадщини. Інших заяв про прийняття спадщини\~ матеріали спадкової справи не містять. На виконання ухвали надано копію актового запису про укладення шлюбу №10 від 12 липня 1975 року. Встановлено, що з 12.07.1975 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Згідно відповіді на запит щодо реєстрації [PERSON] від 12.05.2023, йог знято з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про смерть. Рішенням Івано-Франківського міського суду у справі №344/16802/19 від 05 листопада 2019 року вже було задоволено заяву акціонерного товариства «Універсал Банк», заінтересована особа Івано-Франківська міська рада, про визнання спадщини відумерлою. Визнано спадщину, що відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] відумерлою та передано спадщину, у вигляді квартири [ADDRESS] , у власність територіальної громади м. Івано-Франківська в особі Івано-Франківської міської ради. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 13 січня 2020 року апеляційну скаргу Івано-Франківської міської ради задоволено частково та рішення Івано-Франківського міського суду від 05 листопада 2019 року скасовано, заяву акціонерного товариства «Універсал Банк», заінтересована особа Івано-Франківська міська рада, про визнання спадщини відумерлою залишено без розгляду, роз`яснено акціонерному товариству «Універсал Банк» право подання позову на загальних підставах Скасовуючи судове рішення апеляційний суд вказав, що оскільки заявник просить визнати відумерлою спадщину померлої [PERSON] , і таке визнання взаємопов`язано з вирішенням питання про право власності [PERSON] на нерухоме майно, колегія суддів вважає, що в даному випадку наявний спір про право, який в порядку окремого провадження розгляду не підлягає. За змістом ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Особи, які мають право або зобов`язані подавати заяву про визнання спадщини відумерлою, мають право на одержання інформації з Спадкового реєстру про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Згідно ч.1 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відумерлою є спадщина, визнана такою на підставі встановлення судом існування (чи не існування) кількох юридичних фактів: факту смерті спадкодавця, відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадщини, неприйняття спадкоємцями спадщини чи відмови від її прийняття, дотримання органом місцевого самоврядування відповідної процедури. Ст.ст. 546, 575 ЦК України визначено, що застава, порука, гарантія, неустойка, притримання, завдаток є видами забезпечення виконання зобов`язання. Іпотека є окремим видом застави. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до частин першої та третьої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручителем може бути одна або кілька осіб. Як передбачено ч. 1 ст. 559 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина 2 статті 554 ЦК України). За змістом ст. 559 ЦК України, припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. Так, згідно з частиною 4 статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Відповідно до частини 1 статті 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. При цьому, регулюючи правовідносини з припинення поруки, у зв`язку із закінченням строку її чинності, частина 4 статті 559 ЦК України\~ передбачає такі випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя. Строк дії поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов`язання поруки. Таким чином, і право кредитора, й обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Окрім цього пред`явлення вимог до поручителів є правом, а не обов`язком кредитора, тому доводи представника органу місцевого самоврядування щодо необґрунтованості позову, за умови забезпечення кредитного зобов`язання порукою є безпідставними. Згідно зі статтями 1218, 1219 ЦК України зобов`язання боржника за кредитним договором не є такими, що нерозривно пов`язано з його особою, оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Так, під час розгляду спору встановлено, що спадкоємці за законом усунулись від права на спадкування, та відмовилися від її прийняття. Враховуючи що спадкоємці майна померлої [PERSON] [PERSON] чоловік, та син [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини, з часу відкриття спадщини пройшло більше року, після смерті спадкодавця, вимоги кредитора акціонерного товариства «Універсал Банк» не були задоволені, суд вбачає наявність підстав для визнання спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] відумерлою та передачі спадкового майна територіальній громаді за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Згідно відповіді на запит щодо реєстрації [PERSON] від 12.05.2023, йог знято з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про смерть. [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за різними адресами, за життя [PERSON] вимог щодо квартири не пред`являв, а навпаки, відмовився від спадщини дружини. Конструкція статті 60 СК України передбачає застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростовано й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 343/1294/18, в якій акцентував увагу на тому, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. При цьому подання [PERSON] заяви про відмову від прийняття спадщини зумовлює усунення його від спадкування, тому питання реалізації права власності вказаної особи на нерухоме майно вирішено ним на власний розсуд. Таким чином, суд приходить до переконання, що розповсюдження режиму спільної сумісної власності на спадщину, не зумовлює правового наслідку не можливості визнання спадщини відумерлою, за умови відмови від прийняття спадщини спадкоємцем. Таким чином, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Відповідач вказаного обов`язку не виконав. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути 2 481 гривні судового збору на користь позивача.

Outcome: approved