Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

До Голосіївського районного суду від Верховного суду України надійшла вище вказана цивільна справа. 24.05.2022 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Мазур Ю.Ю. В обґрунтування первісного позову [PERSON] вказав, що з 02.09.2000 перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Під час шлюбу у подружжя народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13.03.2020 шлюб між сторонами розірвано. Позивач зазначає, що після народження у 2014 році доньки, у відповідача погіршилося відношення до позивача та до дітей. Після виповнення доньці одного року та десяти місяців відповідач вийшла з декретної відпустки на роботу, залишивши маленьку дитину на позивача і він фактично був змушений виконувати роль матері, при цьому матеріально забезпечуючи сім`ю, працюючи вдома, дистанційно. Останні три з половиною позивач одноособово здійснює догляд та виховання за малолітньою донькою [PERSON] , годує її, переодягає, постійно гуляє, навчає, лікує тощо. Також позивач купує дітям одяг, продукти харчування, готує їжу. Крім того, позивач постійно приділяє увагу неповнолітньому сину [PERSON] , допомагаючи йому виконувати домашні завдання, займається з ним англійською, купує все необхідне. Натомість, відповідач, замість того, щоб піклуватися про сина, сварить його, застосовує ремінь, внаслідок чого син нервує. У зв`язку із відсутністю порозуміння у сім?ї позивач разом з дітьми змушений був покинути квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] та проживає за адресою: [ADDRESS] . З сином [PERSON] у відповідача постійно дуже напружені стосунки. Сім?я відвідувала Голосіївський районний центр соціальних служб, сім?ї, дітей та молоді. Враховуючи викладене, позивач за первісним позовом просить визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , разом з батьком. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2021 позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи - Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації та служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей - задоволено частково. Визначено місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком - [PERSON] . В іншій частині позовних вимог - відмовити. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 840 грн. судового збору. Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17.06.2021 заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи - Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації та служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей разом з батьком - задоволено частково. Вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 29000 грн. витрат на правову допомогу. Заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи - Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації та служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей разом з батьком - залишено без задоволення. Постановою Київського апеляційного суду від 02.12.2021 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2021 та додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17.06.2021 - залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 04.05.2022 касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.05.2021, додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17.06.2021 та постанову Київського апеляційного суду від 02.12.2021 скасовано. Справу № 752/5494/20 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Крата В.І. постановлена Окрема думка. Частиною 4 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.05.2022 прийнято до розгляду цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи - Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації та служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей разом з батьком. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.10.2022 прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації; Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої доньки з матір`ю. Зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації; Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої доньки з матір`ю об`єднати в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації та служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей разом з батьком. Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що з 02.09.2000 перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Під час шлюбу у подружжя народилися діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13.03.2020 шлюб між сторонами розірвано. Зазначила, що однією з причин розлучення стала зухвала поведінка і принизливе ставлення чоловіка до неї як до жінки й матері дітей. Заради належного утримання сім?ї [PERSON] була змушена вийти на роботу. Повертаючись додому з роботи, замість підтримки її очікували постійні притирки чоловіка, приниження в присутності дітей, що призводило до конфліктних ситуацій. Таке життя стало неможливим та [PERSON] вирішила розлучитися. Таке її рішення обурило чоловіка, що в подальшому призвело до того, що він самочинно змінив місце проживання дітей, намагаючись завдати їй страждань. В травні 2020 року колишній чоловік без згоди та домовленості самочинно змінив місце проживання їх спільних дітей, переїхавши з ними до квартири своєї матері. Після того, як батько самочинно змінив місце проживання дітей, він свідомо і безпідставно обмежив [PERSON] у спілкуванні з дітьми. Враховуючи викладене, позивач за зустрічним позовом просить визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] до досягнення нею 14-річного віку; здійснити розподіл судових витрат. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 23.01.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи : служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації та служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей разом з батьком та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації; Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої доньки з матір`ю до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач за первісним позовом не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, свого представника до суду не направив. В судове засідання відповідач за первісним позовом не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Представник відповідача за первісним позовом надала заяву про розгляд справи за участі сторони відповідача за первісним позовом. Зазначила, що просить задовольнити зустрічну позовну заяву, в задоволенні первісного позову відмовити. Інші сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином своїх представників до суду не направили. Свідок [PERSON] надала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що вона знайома з [PERSON] понад 2 роки. Перебувають у дружніх стосунках. [PERSON] була неодноразово свідком як батько під час зустрічей мами з [PERSON] намагався всю увагу доньки перетягнути на себе. Не давав мамі вільно спілкуватися з донькою. Зауваження [PERSON] сприймав агресивно, що призводило до конфлікту між дорослими на очах у дітей. [INFO] о 08 год. 00 хв. група осіб на чолі з [PERSON] - батько [PERSON] , [PERSON] - брат [PERSON] та [PERSON] - бабуся [PERSON] , здійснили напад на [PERSON] у її помешканні за адресою: [ADDRESS] . Протиправно увірвались до сказаного помешкання. Така поведінка сильно налякали [PERSON] та її матір похилого віку. На прохання покинути помешкання вказані особи відмовились, окрім того, протиправно здійснили всупереч волі [PERSON] обшук її житла, влаштували розбірки та з`ясування стосунків, після чого останній довелося викликати швидку допомогу для її матері через сильний стрес. 09.09.2022 [PERSON] написала заяву до поліції. Разом з цим, [PERSON] зазначила, що [PERSON] разом з донькою [PERSON] виїхали за кордон та знайшли прилисток в Іспанії. Зауважила, що наразі спілкується з ними і бачить, що [PERSON] весела та щаслива поряд з матусею. Дитина у безпеці і забезпечена всім необхідним, навчається в місцевій школі, подорожує, має друзів. Свідок [PERSON] надала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що вона є рідною сестрою [PERSON] . З її колишнім чоловіком [PERSON] знайома з часу їх одруження. Шлюб між сторонами по справі розірвано через домашнє насильство психологічного характеру. [PERSON] не змогла терпіти чоловіка тирана. З початку збройної агресії рф в Україні [PERSON] намагалася забезпечити дітям захист, шляхом їх евакуації за кордон. [PERSON] переховувався з дітьми, не виходив на зв`язок. [PERSON] вимушена була оголосити дітей у національний та міжнародний розшук. У березні 2022 [PERSON] сама виїхала за кордон та звернулася там до Червоного Хреста за допомогою у пошуку дітей. Коли [PERSON] стало відомо місце знаходження дітей, вона повернулась в Україну, щоб бути поруч з ними. Зазначила, що наразі дитина у безпеці і забезпечена всім необхідним. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Як встановлено судом, 02.09.2000 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції у м. Києві. Під час шлюбу у сторін народилися діти: син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 03.12.2019 та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві 03.12.2019. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13.03.2020 позов [PERSON] задоволено. Постановлено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 02.09.2000 відділом реєстрації актів громадянського стану Залізничного районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 527, розірвати. Позивач за первісним позовом [PERSON] працює в ТОВ «Глобал компонентс» на посаді директора. Відповідач за первісним позовом [PERSON] звільнена з наказом від 15.03.2023 № 876-к з займаної посади головного спеціаліста 16.03.2023, що підтверджується довідкою Верховного Суду № 62/0/20-23 від 02.06.2023. Сторони у справі та їх діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності, виданого 16.08.2012 Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 18.10.2016 Першою київською державною нотаріальною конторою. Квартира є однокімнатною, загальною площею 48,1 кв.м., житловою площею 24,6 кв.м. Відповідач за первісним позовом проживає у зазначеній квартирі. Позивач за первісним позовом разом з дітьми фактично проживав за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.11.1999 відділом приватизації державного житла Залізничного району м. Києва. Розпорядженням № 747 від 13.11.2020 Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації визначено способи участі матері [PERSON]. у вихованні та спілкуванні з дітьми. Відповідно до висновку психологічного дослідження від 14.07.2020, наданого психологом Міського центру дитини служби у справах дітей та сім?ї Київської міської державної адміністрації, з`ясовано, що [PERSON] активна, позитивна, чемна дівчинка, має надійний тип прив`язаності до батька, поважає його авторитет, прислуховується до порад, отримує тілесну та емоційну підтримку від нього. Діагностовано емоційну прив`язаність і до матері. Проте, дівчинка зазначає, що вона завжди кричить на неї і тата, мама завжди працює, а з нею сидить тато і [PERSON] , які її годують і граються з нею. Визначені дружні позитивні взаємовідносини зі старшим братом [PERSON] . Під час спільної зустрічі з мамою визначено, що емоційний стан дівчинки був радісний та позитивний, дівчинка сумує за мамою, спокійно та радісно сприймає її. Рекомендовано для стабільного психоемоційного стану дівчинки та повноцінного психічного розвитку встановити графік зустрічей з тим з батьків, з ким вона не проживає, на безпечній для дитини території, враховуючи прив`язаність дітей не роз`єднувати їх та визначити єдине та безпечне місце проживання. Як вбачається з висновку Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 108/24-856 від 24.02.2023, [PERSON] , 2006 року народження досяг шістнадцяти років, та відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, то місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. [PERSON] разом із донькою [PERSON] , [INFO] наразі проживає на території Королівства Іспанія, де вони отримали тимчасовий притулок у зв`язку з військовою агресією рф на території України, що підтверджується заявою на доступ до системи приймання в рамках міжнародного захисту, заявою про отримання тимчасового захисту для переміщених осіб, посвідченням особи [PERSON] , як іноземця в Іспанії. [PERSON] , [INFO] має доступ до медицини та до освіти на території Королівства Іспанії, що підтверджується медичною карткою [PERSON] та довідкою з початкової школи Іспанії від 18.01.2023. Крім того, [PERSON] , [INFO] продовжує здобувати освіту в Україні за індивідуальною формою навчання (екстернат) у школі № 43 м. Києва, навчаючись у 2-Г класі, про що свідчить довідка школи № 43 від 20.10.2022 № 171. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що донька [PERSON] , [INFO] , бере уроки верхової їзди на конях у кінному клубі «Cemar», що знаходиться на території приватної школи «Cemar» у Modariz Balneario Spain, що підтверджується фотокартками, наявними в матеріалах справи. При цьому, [PERSON] не надав суду доказів, які б свідчили, що [PERSON] чинить перешкоди у спілкуванні з донькою з ним та іншими родичами. Разом з цим, [PERSON] - військовозобов`язаний, бо є офіцером запасу ЗСУ, що підтверджується довідкою [INFO] від 10.08.2022. Крім того, [PERSON] зазначає, що [PERSON] вчинялось насильство відносно неї та дітей, з цього приводу суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 10.10.2018 звернулась до дільничного інспектора поліції Голосіївського УП ГУНП у м. Києві (копія листа направлена Службі у справах дітей Голосіївської РДА в м. Києві) із повторною заявою про вчинення насильства, в якій зазначила, що [PERSON] погрожує їй фізичною розправою, налаштовує дітей проти неї шляхом їх підкупу та залякування, перешкоджає у спілкуванні з дітьми. Служба у справах дітей Голосіївської РДА в м. Києві листом № 100/09-3462 від 26.09.2018 повідомила [PERSON] про розгляд звернення щодо конфліктних ситуацій у родині, в якому вказано, що рекомендовано пройти сімейну медіацію. Постановою Київського апеляційного суду від 14.01.2019 у справі № 752/20030/18 постанову судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19.11.2018. відповідно до якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - скасовано, а провадження у справі щодо нього - закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю і його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 25.11.2020 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва у справі № 752/23011/20 скаргу [PERSON] на бездіяльність Голосіївського УП ГУНП в м. Києві, яка полягає у нанесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - задоволено. Зобов`язано посадових осіб Голосіївського УП ГУНП в м. Києві внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення на підставі заяви [PERSON] від 18.06.2020 та 27.07.2020, що надійшла до Голосіївського УП ГУНП в м. Києві у відповідності до ст. 214 КПК України. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 23.12.2020 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. З вказаної постанови вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 22.11.2020 серії АПР18 № 361713, 22.11.2020 [PERSON] перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї колишньої дружини [PERSON] . Постановою Київського апеляційного суду від 22.02.2021 апеляційну скаргу [PERSON]. залишено без задоволення. Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 02.03.2021 скаргу заявниці [PERSON] на бездіяльність уповноважених службових осіб Солом`янського УП ГУНП в м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - задоволено частково. Зобов`язано службову особу Солом`янського УП ГУНП в м. Києві, до компетенції якої входить внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не пізніше 24 годи після отримання копії ухвали, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальні правопорушення зазначені у заяві від 19.02.2021, поданій заявницею [PERSON] , яка була зареєстрована в журналі єдиного обліку Солом`янського УП ГУНП в м. Києві за № 8241 від 19.02.2021. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.09.2021 передано цивільну справу № 760/24075/21 за заявою [PERSON]. , яка діє в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , заінтересована особа - Служба у справах дітей та сім?ї Солом`янської РДА м. Києва про видачу обмежувального припису на розгляд Голосіївському районному суду м. Києва. Видано терміновий заборонний припис стосовно [PERSON] від 08.08.2021 серії АА № 004330. Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 23.09.2021 скаргу [PERSON] на бездіяльність службових осіб Солом`янського управління поліції ГУ НП у м. Києві - задоволено. Зобов`язано службову особу Солом`янського управління поліції ГУ НП у м. Києві до компетенції якої входить внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не пізніше 24 годин після отримання копії ухвали внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, зазначені в заяві [PERSON]. , яка зареєстрована в канцелярії Солом`янського управління поліції ГУ НП у м. Києві, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. З вказаної ухвали вбачається, що 04.09.2021 [PERSON] подала заяву до Солом`янського управління поліції ГУ НП у м. Києві про вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо малолітньої дитини [PERSON] , яке підпадає під кваліфікацію злочинів, передбачених ст. 126-1 КК України, яка була зареєстрована в канцелярії Солом`янського управління поліції ГУ НП у м. Києві 04.09.2021. З довідки Кризового центру для мам з дітьми БФ «[INFO]» від 08.09.2022 за № 08/09/22/1 вбачається, що [PERSON] разом зі своєю дитиною [PERSON] , 2014 року народження тимчасово проживали в Кризовому центрі для матері та дитини « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, у зазначених судових рішеннях викладені факти, які свідчать про схильність особи до насилля. Разом з цим, те, що [PERSON] не набув статусу кривдника у розумінні положень Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильства» не свідчить, що в діях [PERSON] не мітяться ознаки домашнього насильства у формі передбаченій Законом України «Про запобігання та протидію домашнього насильства». Факти вчинення домашнього насильства [PERSON] відносно [PERSON]. та їх дітей задокументовані у вищезазначених документах, які знаходяться в матеріалах справи. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України). Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 585/1565/19 (провадження № 61-15778св20), на яку посилається [PERSON] у касаційній скарзі, вказано, що «відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За частинами першою, другою статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення". У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 серпня 2021 року у справі № 523/6990/19 (провадження № 61-5210св21), на яку посилається [PERSON] у касаційній скарзі, зазначено, що «законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною… …Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини». Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. На підставі частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вирішуючи спір, враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , 2014 року народження, разом з матір?ю [PERSON] При цьому, суд під час судового розгляду справи встановив, що [PERSON] не чинить [PERSON] та іншим родичам, будь-яких перешкод у спілкуванні з донькою. Визначаючи місце проживання дитини, надавши належну оцінку усім обставинам справи, а саме, що і батьком, і матір`ю створено належні умови для виховання та розвитку дітей, суд, виходячи із найкращих інтересів дитини, забезпечення її життя і здоров`я, встановивши, що малолітня донька вже тривалий час проживає разом із матір`ю, перебуваючи в Королівстві Іспанія, вважає необхідним визначити місце її проживання саме разом з нею. Суд на час ухвалення судового рішення не встановив обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини з батьком, що фактично приведе до зміни місця проживання дитини, буде мати більш позитивний вплив на неї, оскільки [PERSON] разом з донькою отримали тимчасовий притулок у Королівстві Іспанія у зв`язку із збройною агресією рф на території України. Зважаючи на вік доньки, інтереси дівчинки, яка проживає в атмосфері любові, турботи, захисту, суд дійшов висновку про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , 2014 року народження, разом з матір?ю [PERSON] Батько дитини, який безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про її здоров`я, стан розвитку, незалежно від того, з ким діти будуть проживати. Беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання дитини та забезпечити доброзичливе спілкування один з одним, суд, визначаючи місце проживання малолітньої доньки сторін у цій справі з батьком, дійшов висновку про те, що зазначене буде відповідати як найкращим інтересам дитини, сприятиме її повноцінному вихованню та розвитку. У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дітьми, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації та служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей разом з батьком та про задоволення зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи: служба у справах дітей Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації; Служба у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої доньки з матір`ю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з позивача за первісним позовом [PERSON] на користь відповідача за первісним позовом [PERSON] суми судового збору за подачу до суду зустрічного позову у розмірі 992,40 грн. та за подання заяви про забезпечення позову 496,20 грн., а всього 1488,60 грн.

Outcome: approved