Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

Приморським районним судом м. Одеси 26 квітня 2023 року було ухвалено рішення, яким залишено без задоволення позов Приватного підприємства «Богуславське» до приватного виконавця Притуляка Валерія Миколайовича, [PERSON] , Державного підприємства «СЕТАМ», треті особи - [PERSON] , Акціонерне Товариство «Банк Кредит Дніпро» про визнання недійсними електронних торгів, протоколу електронних торгів, акту приватного виконавця про проведення торгів та витребування майна з чужого незаконного володіння. До суду\~15.05.2023\~року надійшла\~заява,\~подана представником\~відповідача -\~приватного виконавця\~Притуляка Валерія\~Миколайовича -\~адвоката Гросу\~Владислава Євгеновича\~про ухвалення\~додаткового рішення\~по цивільній\~справі №522/26002/21 про розподіл судових витрат, згідно якої просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на надання правової допомоги у розмірі 20\~000 грн. В обґрунтування заяви відзначено, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката, з урахуванням складності справи, обсягу роботи по справі, вартості предмета спору складають 20 000 грн. Суду надано договір №01/06-2022 від 01.06.2022 року, запит замовника завдання на надання правничої допомоги 11.07.2022 р., акт приймання-передачі наданих послуг до Договору №01/06-2022 від 01.06.2022 року, рахунок на оплату №27П від 27.04.2023 р. на суму 20\~000 грн. У судове засідання, призначене на 20.06.2023 року, учасники справи не з`явилися, повідомлялися про час, дату та місце судового розгляду у встановленому законом порядку, що підтверджуються довідками про доставку електронної відправки. Від представника відповідача приватного виконавця [PERSON] - адвоката Гросу В.Є. надійшла заява про розгляд поданої заяви за його відсутності. Суд, дослідивши подану заяву, дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення та часткове обґрунтування вимог про стягнення судових витрат, з огляду на наступне. Пунктом 3 частини 1 статті 270\~ЦПК України визначено, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Тож, оскільки при ухваленні рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання стягнення судових витрат. Судом встановлено, що 01.06.2022 року між приватним виконавцем Притуляк В.М. та адвокатським бюро «Гросу Владислава» було укладено договір №01/06-2022 про надання правничої допомоги. Згідно запиту замовника завдання на надання правничої допомоги 11.07.2022 р. приватний виконавець Притуляк В.М. та адвокатське бюро «Гросу Владислава» домовились про загальну вартість послуг за юридичний супровід та представництво інтересів в суді першої інстанції , а саме у розмірі 20\~000 грн. Згідно акту приймання-передачі наданих послуг до Договору №01/06-2022 від 01.06.2022 року замовником були надані наступні послуги: ознайомлення з матеріалами справи, аналіз ситуації, надання консультаційних послуг, складання заперечень, моніторинг справи, на загальну суму 20\~000 грн. В Рахунку на оплату №27П від 27.04.2023 р. зазначена сума у розмірі 20\~000 грн. Відповідно до ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Однак, детального опису робіт (наданих послуг) представлено не було. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі\~ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, за\~статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір\~обґрунтованим (пункт 268). Згідно ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами, разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 5\~ст. 137 ЦПК України). Враховуючи, що сам приватний виконавець написав заяву про розгляд за його відсутності (а.с.143), представник [PERSON] письмових заперечень, відзиву та письмових пояснень суду не надав, брав участь у судових засіданнях 19.04.2023 р., 26.04.2023 р., беручи до уваги складність справи та її важливість для сторін, суд вважає, що витрати на правову допомогу з позивача на користь відповідача приватного виконавця підлягають стягненню у розмірі 5000 грн. Суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Outcome: partial