Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

У січні 2023 року до суду надійшла вказана позовна заява про визнання права власності на майно в порядку спадкування, а саме на 1/3 частку автомобіля марки "Ford Transit", 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та на 1/3 частку квартири [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що позивачка є дружиною [PERSON] . [INFO] чоловік позивачки помер. Після смерті останнього відкрилася спадщина, у тому числі і на вказане вище майно. Заповіт не складався, позивачка є спадкоємицею першої черги після померлого [PERSON] . При зверненні останньої до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено у зв`язку з тим, що у неї були відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно. У зв`язку із зазначеним позивачка була вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 24 лютого 2023 року провадження у справі відкрито та постановлено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. Сторони у судове засідання не з`явилися, позивачка та [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позивач просив позовні вимоги задовольнити. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд прийшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть останнього. Відповідно копії свідоцтва про шлюб, померлий [PERSON] був одружений зі [PERSON] , яка взяла прізвище чоловіка " [PERSON] ". Отже, суд приходить до висновку, що померлий [PERSON] та позивачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2007 року до дня смерті чоловіка, [INFO] . За життя померлий чоловік позивачки придбав автомобіль марки "Ford Transit", 2002 року випуску, об`єм двигуна 1998 см3, реєстраційний номер [NUMBER] , право власності на який зареєстрований за померлим чоловіком позивачки з 25.11.2006 року. Вказане підтверджується копією наданої інформації ТСЦ МВС №1247 від 24.01.2023 року. Окрім цього, відповідно копії довідки КП Павлоградське МБТІ від 04.05.2017 року, за померлим чоловіком позивачки також зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 25.05.2007 року Павлоградським житвідділом. Згідно копії довідки від 08.11.2016 року, позивачка була зареєстрована та проживала разом із померлим чоловіком та сином останнього, [PERSON] , в квартирі [ADDRESS] до дня смерті чоловіка позивачки. Вказане підтверджується також копією рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 липня 2018 року у справі №185/4924/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог [PERSON] , [PERSON] про усунення від права на спадкування та зміну черговості одержання права на спадкування, в задоволенні якого відмовлено та рішення залишено без змін згідно копії постанови Дніпровського апеляційного суду від 06 лютого 2019 року. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , після смерті чоловіка позивачка зверталася до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте їй було відмовлено у зв`язку з тим, що у неї були відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно. Зазначене підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У свою чергу, відповідачами, [PERSON] та [PERSON] , були також подані до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за законом. Таким чином, позивач не може оформити право власності в порядку спадкування за законом на зазначене майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на останнє. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Виходячи зі змісту ст.392 ЦК України, право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом раніше встановлено, що позивачка є дружиною померлого чоловіка [PERSON] , який при житті мав на праві приватної власності автомобіль марки "Ford Transit", 2002 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , та квартиру [ADDRESS] , проте позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно у зв`язку з відсутністю в останньої правовстановлюючих документів на зазначене вище. Право власності померлого [PERSON] на вказане майно підтверджено дослідженими раніше доказами по справі. Окрім цього, відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.06.2023 року, жодних обтяжень вказана вище квартира не має. Суд також зважає на те, що право на спадщину у вигляді вказаного майна мають, окрім позивачки, також син померлого та його мати, що підтверджується відповідними матеріалами справи. Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Беручи до уваги вищевикладені обставини по справі, звертаючи увагу на зазначені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що право на отримання правовстановлюючого документу на нерухоме майно має особа, яка є власником цього майна, тож дане право нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, а тому після його смерті спадкоємець не має можливості отримати правовстановлюючий документ на спадкове майно в позасудовому порядку. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню. За таких обставин, підсумовуючи зазначене вище, зважаючи на досліджені по справі докази та звертаючи увагу на відсутність жодних заперечень з боку відповідачів щодо задоволення позовних вимог, беручи до уваги наявність по справі інших спадкоємців, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, з відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1086,80 грн з кожного.

Outcome: approved