Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] , зареєстрованого 30 квітня 1999 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, а/з № 214, в обґрунтування чого посилалася на те, що сім`я розірвана шість років тому, коли сторони почали проживати окремо за різними адресами. Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з судовою повісткою, копією позовної заяви з додатками та копією ухвали про відкриття провадження, причину неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило. Згідно з ч. 1\~ст. 44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. У відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідачка була повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення,\~з запереченням\~проти розгляду\~справи в\~порядку спрощеного провадження, чи з відзивом на позов до суду не зверталася, заяв, клопотань та заперечень від неї до суду не надходило. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, з письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Приймаючи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідачка обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання суду не надала, на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідачки. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84)\~5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 30 квітня 1999 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, а/з № 214. Від спільного життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Під час спільного проживання сторони втратили почуття любові та взаємоповаги. Шість років тому сторони припинили шлюбно сімейні відносини та ведення спільного господарства, почали проживати окремо за різними адресами. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на встановлені судом обставини, фактичні взаємини подружжя, а саме: відсутність взаєморозуміння, припинення ведення сторонами спільного господарства та припинення шлюбно сімейних стосунків, суд вбачає всі підстави для розірвання шлюбу, оскільки стосунки, які існують між позивачем та відповідачем формальні, виключають можливість збереження шлюбу в його дійсному розумінні та сенсі, а також суперечать інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь позивача сплачену суму судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved