Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

[PERSON] , (далі - заявник), звернулася до Макарівського районного суду Київської області з даною заявою, в якій вказала, що вона проживає з сім`єю в будинку, власником якого є її чоловік, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] є чоловіком її доньки та проживає разом зі своєю родиною в даному будинку. Вона потерпає від насильства зі сторони [PERSON] вже протягом кількох років. Поведінка [PERSON] негативно впливає на її здоров`я та працездатність. Після щоденних скандалів, сварок, образ та погроз з боку [PERSON] , не може належним чином виконувати свої професійні обов`язки, оскільки він не контролює свої дії (вчинки). Вона неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, починаючи з 2015 року, проте, це не дало жодного результату. [PERSON] не змінив своєї поведінки. Йому виносились офіційні попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства, він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, а це свідчить про систематичність вчинення насильства в сім`ї. [PERSON] вчиняє насильство щодо неї протягом тривалого часу, не зважає на заходи вжиті поліцією і судом. Після кожного рішення суду він і надалі погрожує їй розправою та впевнений у своїй безкарності. Його агресія щоразу посилюється. Зважаючи на це, вона переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства [PERSON] щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою, і тому змушена звернутися до суду з заявою про видачу обмежувального припису, оскільки попередні заходи вжиті поліцією та судом до кривдника виявились неефективними та не захистили її від насильства. Враховуючи викладене, відповідно до ст. ст. 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» просила суд застосувати до кривдника, спеціальні обмежувальні заходи, а саме: видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] [INFO] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання (перебування) з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Ухвалою суду від 02.06.2023 року заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду на 07.06.2023 року. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Від заявниці надійшла заява про підтримання заявлених вимог та про розгляд справи у її відсутність. Неявка належним чином повідомлених про день та час слухання справи учасників справи не перешкоджає проведенню судового засідання. Дослідивши письмові матеріали справи, суд керується наступним. Заявниця, [PERSON] [INFO] , проживає з сім`єю в будинку, власником якого є її чоловік [PERSON] , що знаходиться за адресою [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок № 160 від 26 липня 2001 року. Як вказує заявниця, [PERSON] , [INFO] є чоловіком її доньки та проживає разом зі своєю родиною в даному будинку. Заявниця потерпає від насильства зі сторони [PERSON] вже протягом кількох років. Поведінка [PERSON] негативно впливає на її здоров`я та працездатність. Після щоденних скандалів, сварок, образ та погроз з боку [PERSON] , вона не може належним чином виконувати свої професійні обов`язки, оскільки він не контролює свої дії (вчинки). Вона неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, починаючи з 2015 року, проте, це не дало жодного результату. [PERSON] не змінив своєї поведінки. Йому виносились офіційні попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства, він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, а це свідчить про систематичність вчинення насильства в сім`ї. 24.02.2015 року [PERSON] вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно неї (ображав нецензурними словами, словесно погрожував побиттям). Вона викликала працівників поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення про вчинення домашнього насильства та передано справу до суду. Постановою Макарівського районного суду Київської області від 10.03.2015 року у справі № 370/574/15-п [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано відносно нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в сумі становить п`ятдесят одна гривня. 24.02.2015 року [PERSON] вдруге вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно неї. Працівниками поліції складено протокол про адміністративне правопорушення про вчинення домашнього насильства та передано справу до суду. Постановою Макарівського районного суду Київської області від 11.03.2015 року у справі №370/591/15-п [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КпАП України та застосовано відносно нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в сумі становить п`ятдесят одна гривня. 19.03.2018 року [PERSON] вчинив домашнє насильство в сім`ї відносно неї (ображав нецензурними словами, словесно погрожував побиттям). Вона викликала працівників поліції, які склали протокол про адміністративне правопорушення про вчинення домашнього насильства та передано справу до суду. Постановою Макарівського районного суду Київської області від 31.05.2018 року у справі № 370/1520/18 [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосовано відносно нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі десяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в сумі становить сто сімдесят гривень. Виходячи із вищезазначеного, заявниця вважає, що вона є особою яка систематично зазнає домашнього насильства, а також те, що наявні обґрунтовані ризики повторного вчинення заінтересованою особою домашнього насильства. Виходячи з того, що заявниця та заінтересована особа мають зареєстроване місце проживання за різними адресами, а також те, що заінтересована особа не є співвласником вищезазначеного домоволодіння в якому зареєстрована та проживає заявниця, остання вважає, що застосування обмежувального припису стосовно заінтересованої особи, не порушить його право на житло. Вирішуючи вимоги за даною заявою, суд керується наступним. Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, ро вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (п. 1 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону). Особою, яка постраждала від домашнього насильства (постраждалою особою), є особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі (п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Окрім того, дитиною, яка постраждала від домашнього насильства (постраждалою дитиною), є особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Враховуючи положення ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», одним з прав постраждалої особи є право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 та п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа. Враховуючи те, що ані наявність заяв про вчинення адміністративних правопорушень, що пов`язані з домашнім насильством, ані ймовірність настання відповідальності за вчинені правопорушення, не впливають належним чином на [PERSON] , та не сприяють припиненню проявів домашнього насильства різних форм щодо заявниці, і те, що неправомірні дії з боку [PERSON] , завдають заявнику особисто моральних (що полягає в душевному болі, постійному переживанні за своє здоров`я, приниженні її честі та гідності), економічних, а також фізичних страждань, викликають у заявника побоювання за свою безпеку, від чого вона особисто не може себе захистити, кривдник регулярно створює умови, які перешкоджають здійсненню праву користування житловим приміщенням, де заявник проживає, аби уникнути повторних випадків домашнього насильства щодо заявника, суд вважає, що до [PERSON] , необхідно застосувати обмежувальний припис, щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторних випадків вчинення домашнього насильства щодо заявника, а тому заява визнається обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Згідно Глави 13 ЦПК України розгляд судом справ про видачу і продовження обмежувального припису здійснюється за правилами окремого провадження. Дана заява підсудна Макарівському районному суду Київської області. Заявник є особою, яка може бути заявником у даній категорії справ. Зміст заяви відповідає вимогам ст. 350-4 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved