Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. 22.03.2023 позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив зобов`язати відповідача - акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "ХАРКІВМІСЬКГАЗ" відновити у повному обсязі газопостачання до квартири [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилався на порушення відповідачем при припиненні газопостачання Правил постачання природного газу, Кодексу газорозподільних систем, Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206. 03.05.2023 позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій він просив визнати незаконними дії акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ХАРКІВМІСЬКГАЗ", оформлені актом відключення газових приладів в квартирі, в будинку від 05.09.2017 та зобов`язати відповідача відновити у повному обсязі газопостачання до квартири [ADDRESS] . Обґрунтовуючи вимоги позову, позивач посилався на те, що фактично припинення газопостачання 05.09.2017 не відбувалося, а відповідний акт від тієї ж дати складений із істотними порушеннями нормативних актів в сфері постачання газу побутовим споживачам. Аргументи учасників справи. У відзиві на позов відповідач просив у позові відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що 02.03.2023 проведено відключення газу після самовільного підключення (відновлення) газопостачання та у зв`язку із наявністю боргу, і таке відключення проведено у відповідності до вимог Кодексу ГРМ і нормативних актів. Попереднє відключення відбулося 05.09.2017 у зв`язку із наявністю заборгованості за спожитий природний газ та оформлено відповідним актом. Також відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, в якій просить відмовити в позові повністю, посилаючись на пропуск строку позовної давності, в частині оскарження акту від 05.09.2017 і наявність у позивача заборгованості за спожитий газ станом на 05.09.2017 у сумі 11682 грн., що є підставою для припинення газопостачання. Участь у справі сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала в повному обсязі з підстав, викладених у відзивах. Рух справи. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2023 справу передано цьому складу суду. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 24.03.2023 справу прийнято до розгляду та відкрите провадження, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносини. Судом встановлено, що позивач з 18.04.2007 зареєстрований та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . До матеріалів справи доданий акт відключення газових приладів в квартирі, в будинку, датований 05.09.2017, який складено працівниками служби внутрішньо будинкового газового обладнання ВАТ Харківміськгаз, з якого вбачається що газ в кв. [ADDRESS] відключений у зв`язку із заборгованістю в сумі 11682 грн. Також, до матеріалів справи доданий акт про припинення газопостачання, датований 02.03.2023, складений майстром групи з припинення та відновлення розподілу природного газу, в якому причиною відключення вказане самовільне підключення до системи газопостачання. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормативними актами, що регулюють взаємовідносини у сфері постачання газу населенню (побутовим споживачам) є Закон України Про ринок природного газу, Кодекс газорозподільних систем, затверджений, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2494, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1379/27824 (далі - Кодекс) та Правила постачання природного газу, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496, зареєстровані в Мінюсті 06.11.2015 за № 1382/27827 (далі - Правила). Відповідно до п. 23 ст. 1 Закону України Про ринок природного газу побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Відповідно до п. 4 ч. 1 статті 13 Закону України Про ринок природного газу споживач має право, зокрема, на отримання природного газу належної якості та кількості, фізико-хімічні показники якого відповідають встановленим нормам, відповідно до умов укладених договорів, крім випадків припинення (обмеження) постачання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів. Згідно з п.п. 1 - 3 ч. 2 статті 13 Закону України Про ринок природного газу споживач зобов`язаний, зокрема: 1) укласти договір про постачання природного газу; 2) забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; 3) не допускати несанкціонованого відбору природного газу. Щодо припинення газопостачання, яке оформлене актом від 05.09.2017. Станом на дату складення первісного акту про відключення - 05.09.2017 Правила діяли в редакції від 29.11.2016. Відповідно до п. 19 Розділу ІІ Правил постачальник зобов`язаний дотримуватись вимог цих Правил. Відповідно до п. 26 Розділу ІІІ Правил (в редакції від 29.11.2016) про порушення, допущені побутовим споживачем під час постачання природного газу, відповідальні представники постачальника складають акт-претензію у двох примірниках, один з яких залишається в побутового споживача. Проте, до матеріалів справи не додано такого акта-претензії, щодо наявності в позивача боргу за спожитий газ станом на дату відключення 05.09.2017р. та доказів вручення позивачеві другого примірника цього акту, що є порушенням вищенаведених вимог Правил. З пояснень представника відповідача та акту від 05.09.2017 вбачається, що підставою для припинення газопостачання є наявність заборгованості за спожитий природний газ в сумі 11682,00 грн. Проте, жодних доказів на підтвердження станом на 05.09.2017 наявності заборгованості за спожитий природний газ, розміру цієї заборгованості та періоду її виникнення відповідачем до матеріалів справи не надано. Відповідно до п. 17 Розділу ІІІ Правил (в редакції від 29.11.2016) якщо побутовий споживач не здійснив оплату за спожитий природний газ протягом десяти днів після строку, визначеного договором постачання природного газу, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання природного газу споживачу шляхом направлення споживачу письмового повідомлення (з відміткою про вручення) з вимогою самостійно припинити споживання природного газу за рахунок перекриття запірного пристрою перед газовим приладом та допустити представника постачальника за пред`явленням службового посвідчення на об`єкт для пломбування запірних пристроїв, що має здійснюватися з дотриманням техніки безпеки. При цьому в повідомленні про припинення споживання природного газу постачальник має зазначити підстави та дату припинення газоспоживання, яка не може бути раніше ніж через три дні після дати отримання повідомлення. Постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ/ГТС. Для цього у постачальника має бути укладений з Оператором ГРМ/ГТС договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам. За необхідності здійснення заходів з обмеження чи припинення газопостачання споживачу Оператором ГРМ/ГТС постачальник надсилає Оператору ГРМ/ГТС відповідне письмове повідомлення (з позначкою про вручення), копію якого надсилає споживачу (з позначкою про вручення), в якому повинен зазначити підстави припинення, дату та час, коли необхідно обмежити чи припинити розподіл (транспортування) природного газу на об`єкт (об`єкти) споживача. У такому разі Оператор ГРМ/ГТС відповідно до умов укладеного договору на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання, здійснює відповідне обмеження чи припинення розподілу/транспортування природного газу з дотриманням правил безпеки та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема Кодексу газорозподільних систем або Кодексу газотранспортної системи. Відповідач зазначає, що роботи з припинення газопостачання позивачеві проводилися ним як оператором газорозподільної системи на підставі договору № 32Akm 112-17 від 06.01.2017 із постачальником ТОВ ХАРКІВГАЗ ЗБУТ, копію якого надано до матеріалів справи, згідно пп. 2.4.1. якого сторони погодили, що замовник надає виконавцю доручення, додатком до якого є реєстр споживачів, газопостачання яким має бути припинено. Зазначений реєстр має містити інформацію щодо попередження замовником споживачів про майбутнє припинення газопостачання. З огляду на зазначені положення п. 17 Розділу ІІІ Правил (в редакції від 29.11.2016) суд доходить висновку, що обов`язковою умовою припинення газопостачання споживачу, в тому числі із залученням до цих робіт Оператора ГРМ/ГТС, є наявність відповідного письмового повідомлення споживача (з відміткою про вручення) щодо підстав та дати припинення газоспоживання. Проте, до матеріалів справи такого повідомлення та доказів його вручення споживачу не надано, жодних доказів повідомлення споживача про припинення газопостачання 05.09.2017 суду не надано. Відповідно до абзацу 2 пункту 4 глави 7 розділу VІ Кодексу (в редакції від 11.03.2017) при припиненні (відновленні) газопостачання (розподілу природного газу) складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. Проте, з наданого відповідачем акту від 05.09.2017 не вбачається, що він складався у присутності споживача та другий примірник акту був вручений споживачеві. Відтак, суд доходить висновку, що дії відповідача щодо припинення газопостачання в кв. [ADDRESS] , оформлені відповідним актом від 05.09.2017, не є правомірними, оскільки при їх вчиненні не були дотримані вимоги п.п. 17, 26 Розділу ІІІ Правил (в редакції від 29.11.2016), пункту 4 глави 7 розділу VІ Кодексу (в редакції від 11.03.2017) щодо порядку такого припинення, а також про відсутність доказів підстав для припинення газопостачання. Відтак ці дії, не можна вважати такими, що породжують права та обов`язки для сторін в силу приписів ч.1 ст. 11 ЦК України, згідно якої цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки Щодо припинення газопостачання, яке оформлене актом від 02.03.2023. Відповідно до наданого відповідачем відзиву на позовну заяву, підставою для такого припинення зазначені самовільне (несанкціоноване) відновлення споживання та наявність заборгованості позивача за спожитий газ. Суд зазначає, що доказів наявності в позивача заборгованості за спожитий природний газ станом на 02.03.2023, рівно як і станом на 05.09.2017, до матеріалів справи не надано. Крім того, суд бере до уваги посилання позивача на норми постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану якою встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Відповідно до пп. 7 п 1. глави 7 розділу VІ Кодексу оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у випадку несанкціонованого відновлення газоспоживання. Враховуючи, що дії щодо припинення газопостачання оформлені актом 05.09.2017 були вчинені відповідачем із порушенням вимог Правил та Кодексу, в суду відсутні підстави вважати, що з боку позивача було несанкціоноване відновлення постачання, оскільки його попереднє припинення (обмеження) не було здійснене відповідно до вимог законодавства, як на те вказує ч. 1 ст. 13 Закону України Про ринок природного газу. З огляду на це, не вбачається підстав, передбачених Кодексом для припинення постачання 02.03.2023. Сам по собі акт від 05.09.2017 не може на майбутнє служити підставою для припинення газопостачання через порушення при його складанні, про які зазначено вище. Відповідно до абзацу 2 пункту 4 глави 7 розділу VІ Кодексу при припиненні (відновленні) розподілу природного газу на об`єкт споживача складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. При складанні акта про припинення розподілу природного газу Оператор ГРМ зазначає в ньому про наслідки несанкціонованого відновлення газоспоживання, передбачені цим Кодексом, а також обов`язково фіксує фактичні показання лічильника газу на дату припинення газопостачання (розподілу природного газу), за винятком випадків відмови в доступі до об`єкта споживача, де розташований лічильник газу (ЗВТ). Відповідно до абз. 3 пункту 4 глави 7 розділу VІ Кодексу у разі відмови споживача від підписання акта про припинення газопостачання (розподілу природного газу) фіксація припинення газопостачання (розподілу природного газу) (крім випадків відключень при аварійних ситуаціях) повинна підтверджуватися відеозйомкою, про що зазначається в акті про припинення газопостачання (розподілу природного газу), та/або підписом акта про припинення газопостачання (розподілу природного газу) однією незаінтересованою особою (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування тощо) за умови посвідчення такої особи. Акт про припинення газопостачання (розподілу природного газу) у цьому випадку надсилається споживачу рекомендованим поштовим відправленням. Відповідачем не підтверджено належними доказами, що акт про припинення газопостачання від 02.03.2023 пропонувався для підписання позивачеві та він відмовився, також відсутні докази вручення позивачу другого примірника акту або надіслання його поштою, що є порушенням при відключенні газопостачання 02.03.2023р. вимог пункту 4 глави 7 розділу VІ Кодексу. Щодо строків позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно частини 5 цієї статті якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання і тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо втратили свою достовірність і повноту зі плином часу (пункт 51 рішення від 21 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Враховуючи, що доказів надіслання, вручення позивачу акту від 05.09.2017 до початку судового розгляду цієї справи в матеріалах справи не міститься, суд вважає за необхідне поновити позивачеві строк позовної давності. Щодо обраного позивачем способу захисту права. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України Про ринок природного газу одним з принципів функціонування ринку природного газу є забезпечення високого рівня захисту прав та інтересів споживачів природного газу, у тому числі забезпечення першочергового інтересу безпеки постачання природного газу, зокрема шляхом диверсифікації джерел надходження природного газу. Відповідно до ч. 4 статті 13 Закону України Про ринок природного газу захист прав споживачів природного газу - фізичних осіб регулюється цим Законом, Законом України "Про захист прав споживачів" та іншими нормативно-правовими актами. Згідно частини 1 статті 22 Закону України Про захист прав споживачів захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18). Суд, відповідно до викладеної в позові вимоги, може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, який не суперечить закону, але лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної у позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів (пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18)). У справі, що розглядається, позивач просить визнати незаконними дії акціонерного товариство "Оператор газорозподільної системи "ХАРКІВМІСЬКГАЗ", оформлені актом відключення газових приладів в квартирі, в будинку від 05.09.2017 і така вимога законом або договором не передбачена. Розглядаючи справу по суті суд встановив усі обставини та надав правову оцінку діям відповідача щодо відключення газопостачання 05.09.2017 в контексті захисту прав позивача на отримання послуг, позаяк вони мають значення для вирішення цього спору по суті. В той же час вимога про відновлення газопостачання, тобто відновлення становища, яке існувало до порушення, цілком узгоджується із приписами п. 4. ч. 2 ст. 16 ЦК України. Тож з огляду на вищевикладене, виходячи що права мають бути захищені судом у спосіб, який є законним та ефективним, суд доходить висновку про часткове задоволення позову. На підставі викладеного і

Outcome: partial