Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Корсун Альона Євгенівна та приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Якушева Галина Сергіївна, про припинення права власності, витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності в порядку спадкування на майно. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що відповідно до довідки КП «ДМБТІ» Дніпропетровської міської ради №1296 від 03.02.2020 року, станом на 31.12.2012 року, в інвентаризаційній справі на квартиру за адресою: [ADDRESS] , містились відомості про реєстрацію права спільної сумісної власності за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.12.1996 року, виданого Дніпропетровським вагоноремонтним заводом ім. С.М. Кірова, згідно з розпорядженням №786, зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №258п, за реєстровим №6. Вказані особи були зареєстровані та фактично проживали у зазначеній квартирі до дати смерті. За життя вищезазначені особи не укладали будь-яких договорів та/чи угод щодо відчуження свого майна, а саме квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивачка є спадкоємцем [PERSON] , померлої [INFO] , [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлого [INFO] , а також має оригінали правовстановлюючих документів на зазначену квартиру та ключі від неї. Також позивачка, як спадкоємець після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у листопаді 2020 року звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. із заявою про відкриття спадщини, на підставі якої було відкрито спадкову справу №65/2020. До складу спадкового майна входить, окрім іншого, квартира [ADDRESS] , на підтвердження чого позивачем було надано нотаріусу відповідний правовстановлюючий документ на спадкове майно. Крім того, реєстрацію права власності на вказане майно за спадкодавцями також було підтверджено відповіддю КП «ДМБТІ» від 03.03.2021 року, на відповідний запит нотаріуса. 22.03.2021 року позивачка повернулася до м.Дніпра з метою отримання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину, однак не змогла потрапити до квартири, оскільки невідомими особами було замінено замки на вхідних дверях, тому вона була змушена звернутися з відповідною заявою до правоохоронних органів. 24.03.2021 року [PERSON] отримала від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального кругу Солошенко Ю.В. повідомлення №254/01-16 від 24.03.2021 року про відсутність достатніх підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на зазначену квартиру до з`ясування всіх обставин, оскільки при підготовці до видачі свідоцтв про право на спадщину, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.03.2021 року виявлено, що власником зазначеної квартири є інша особа, на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 10.02.2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якушевою Г.С., за реєстровим №121, де продавцями виступають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а покупцем виступає [PERSON] , на підставі чого право власності зареєстровано за відповідачем - [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.12.2020 року, запис №39918642, державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Корсун А.Є.. Позивачка зазначила, що [PERSON] померла [INFO] , тобто за два роки до дати нібито укладеного договору купівлі-продажу зазначеної квартири. Крім цього, відповідно до інформації із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, наявний запис №39959455, внесений 28.12.2020 року про іпотеку квартири [ADDRESS] , та запис №39958955, внесений 28.12.2020 року про обтяження вказаної квартири. Підставою внесення зазначених записів є договір іпотеки, серія та номер:679, виданий 28.12.2020 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Корсун А.Є., де іпотекодавцем виступає [PERSON] , а іпотекодержателем виступає [PERSON] . Строк виконання основного зобов`язання: 30.03.2021 року; розмір основного зобов`язання: 250000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп.; правочин в якому встановлено основне зобов`язання: Договір позики, серія та номер: 678, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Корсун А.Є.. Враховуючи вказані обставини, приватним нотаріусом ДМНО Солошенко Ю.В. було направлено до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області запит №364/02-14 від 25.03.2021 року до с/с №65/2020, щодо надання відомостей відносно посвідчення приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , від 10.02.2009 року, реєстровий №121. Відповідно до повідомлення Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області №480/01-21 від 25.03.2021 року зазначено, що згідно відомостей із Реєстру для реєстрації нотаріальних дій та наряду Договорів відчуження нерухомого майна, в справах приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Якушевої Г.С. відсутні будь-які відомості про посвідчення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , 10.02.2009 року по реєстру за №121, де продавцями були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За вищевказаними даними була вчинена інша дія від іншої особи. Позивачка зазначає, що договір купівлі-продажу спірної квартири, на підставі якого було здійснено приватним нотаріусом ДМНО Корсун А.Є. реєстрацію права власності підроблений, тобто його фактично не існує, отже заволодіння [PERSON] спадковим майном, яке належить позивачці, є незаконним, та його дії носять протиправний характер. У зв`язку із цим, позивачка 29.03.2021 року повторно звернулася із заявою до органів поліції, із заявою про вчинення злочину, але вже за фактом шахрайства та підробки документів. На підставі заяви [PERSON] слідчим відділенням поліції №1 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного 30.03.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12021041630000102, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. Посилаючись на вказані обставини, з урахуванням уточнення позовних вимог, позивачка просила суд: -припинити право власності [PERSON] на майно - квартиру [ADDRESS] ; -скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна запис №39918642, внесений 23.12.2020 року про право власності на квартиру [ADDRESS] ; -скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна запис №39959455 внесений 28.12.2020 року про іпотеку квартири [ADDRESS] . -скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна запис № 39958955 внесений 28.12.2020 року про обтяження квартири [ADDRESS] . -витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] квартиру [ADDRESS] , на користь [PERSON] ; -визнати за [PERSON] право власності на майно квартиру [ADDRESS] ; -стягнути із [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Цветкова О.О. надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідачі у судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, а також відзив на позов до суду не надавали, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Корсун А.Є. у судове засідання не заявилася, надала до суду заяву, у якій просила провести розгляд справи за її відсутності, проти позовних вимог не заперечувала (т.1, а.с.86). Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Якушева Г.С. у судове засідання не з`явилася, про день та час судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки КП «ДМБТІ» Дніпропетровської міської ради №1296 від 03.02.2020 року, станом на 31.12.2012 рік в інвентаризаційній справі на квартиру за адресою: [ADDRESS] , містились відомості про реєстрацію права спільної сумісної власності за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.12.1996 року, виданого Дніпропетровським вагоноремонтним заводом ім. С.М. Кірова, згідно з розпорядженням №786, зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №258п за реєстровим №6 (а.с.18, 158). [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] помер [INFO] (а.с. 19, 20, 21). Зазначені особи були зареєстровані у зазначеній квартирі до дати смерті кожного з них (а.с. 127, 128). У листопаді 2020 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. із заявою про прийняття спадщини після рідного брата [PERSON] , померлого [INFO] , на підставі якої було відкрито спадкову справу №65/2020 (т.1, а.с.117). На виконання ухвали суду від 20.09.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю.В. надано завірену належним чином копію спадкової справи №65/2020 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (т.1, а.с.115, 178), у тому числі копію спадкової справи №888/2007 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (т.1, а.с.133-144), та копію спадкової справи №42/2020 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (т.1, а.с.144). Як вбачається із матеріалів спадкової справи №888/2007 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину прийняли чоловік [PERSON] та син [PERSON] , які отримали свідоцтво про право на спадщину в частині спадкового майна- простих іменних акцій АТ «ДВРЗ» . Копії матеріалів спадкової справи №42/2020 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , свідчать про те, що із заявою про прийняття спадщини 16.01.2020 року звернувся лише батько спадкодавця [PERSON] (т.1, а.с.144). Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведена спадкова справа №65/2020, відповідно до матеріалів якої спадщину прийняла рідна сестра спадкодавця [PERSON] , яка 16.11.2020 року подала заяву про прийняття спадщини (т.1, а.с. 117). Мати спадкодавця [PERSON] відмовилася від спадщини на користь [PERSON] , про що 16.11.2020 надала нотаріусу відповідну заяву (т.1, а.а.116). Таким чином, позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину, після брата [PERSON] , який помер [INFO] , та який, у свою чергу є спадкоємцем та прийняв спадщину після дружини [PERSON] , яка померла [INFO] , та сина [PERSON] , який помер [INFO] . У встановлений законом строк позивачка прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою (т.1, а.с.117). Відповідно до п.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. До складу спадкового майна входить, окрім іншого, квартира [ADDRESS] . Реєстрацію права власності на зазначене майно за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] також було підтверджено відповіддю КП «ДМБТІ» від 03.03.2021 року на відповідний запит нотаріуса (т.1, ас.159). 24.03.2021 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального кругу Солошенко Ю.В. позивачці [PERSON] надано повідомлення №254/01-16 від 24.03.2021 року про відсутність достатніх підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на зазначену квартиру до з`ясування всіх обставин, оскільки при підготовці до видачі свідоцтв про право на спадщину, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.03.2021 року виявлено, що власником зазначеної квартири є інша особа на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 10.02.2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якушевою Г.С., за реєстровим №121. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.12.2020 року державним реєстратором приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Корсун А.Є. (т.1, а.с.34). Приватним нотаріусом ДМНО Солошенко Ю.В. було направлено до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області запит № 364/02-14 від 25.03.2021 року до с/с № 65/2020, щодо надання відомостей відносно посвідчення приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 10.02.2009 року, реєстровий №121. У повідомленні Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області №480/01-21 від 25.03.2021 року зазначено, що згідно з відомостями із Реєстру для реєстрації нотаріальних дій та наряду Договорів відчуження нерухомого майна, у справах приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Якушевої Г.С. будь-які відомості про посвідчення договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] 10.02.2009 року, по реєстру за №121, де продавцями були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , - відсутні. За вищевказаними даними була вчинена інша дія від іншої особи. На підставі заяви [PERSON] , органом досудового розслідування: слідчим відділенням поліції №1 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, що внесено 30.03.2021 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12021041630000102 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Положеннями\~ст.203 ЦК України\~передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Як визначено положеннями ч.1-3\~ст.215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.ч. 1,5\~ст.215 ЦК України\~недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч. 1, 2 ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Положеннями ст.236 ЦК України визначено, що нікчемний правочин, це правочин, недійсність якого прямо встановлена законом. Він не створює жодних прав та обов`язків для його сторін. Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вказані норми права, суд зазначає, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений 10.02.2009 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Якушевою Г.С. зареєстрований в реєстрі за №121, де продавцями були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , є нікчемним, а тому повинно бути припинено право власності за [PERSON] на зазначену квартиру шляхом скасування в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності. Крім цього, із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається запис №39959455, внесений 28.12.2020 року про іпотеку квартири [ADDRESS] , та запис №39958955, внесений 28.12.2020 року про обтяження квартири [ADDRESS] . Підставою внесення зазначених записів є договір іпотеки серія та номер: 679, виданий 28.12.2020 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Корсун А.Є., де іпотекодавцем виступає [PERSON] , а іпотекодержателем виступає [PERSON] . Строк виконання основного зобов`язання: 30.03.2021 року; розмір основного зобов`язання: 250000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень 00 коп.; правочин в якому встановлено основне зобов`язання: Договір позики, серія та номер: 678, видавник: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Корсун А.Є. Відповідно до положень\~ст.2\~Закону України\~"Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень" реєстраційна справа - сукупність документів, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документів, сформованих у процесі проведення таких реєстраційних дій, що зберігаються у паперовій та електронній формі. Як визначено ч.2\~ст.17 вказаного закону, реєстраційна справа включає документи у паперовій та електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у процесі проведення таких реєстраційних дій. Документи, на підставі яких проведено реєстраційні дії та які підлягають поверненню заявнику, зберігаються у реєстраційній справі у формі електронних копій документів, виготовлених шляхом сканування під час проведення реєстраційних дій. Відповідно до ч.1\~ст.22 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Слід також враховувати, що державна реєстрація не є способом набуття права власності, а лише становить засіб підтвердження фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно. Водночас обставини здійснення державної реєстрації відповідного речового права підлягають дослідженню під час вирішення спору щодо права власності на нерухоме майно. На виконання ухвали суду 13.07.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Корсун А.С. надано до суду копії усіх документів, на підставі яких було посвідчено іпотечний договір між [PERSON] та [PERSON] (т.1, а.с.85), у тому числі копію договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] 10.02.2009 року, за реєстром за №121, де продавцями були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а покупцем [PERSON] (т.1, а.с.73). Статтею 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до положень ч.1 ст.15 ЦК України кожна людина має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 392 ЦК України зазначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Статтею 321 ЦК України забезпечено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як встановлено судом, виходячи з положень ст.ст. 215, 236 ЦК України, договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 10.02.2009 року, є нікчемним, а тому, як наслідок нікчемності зазначеного договору купівлі-продажу квартири, є нікчемним і договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Корсун А.Є. 28.12.2020 р., реєстровий № 679, оскільки він є похідним від вищевказаного договору, бо [PERSON] ніколи не був власником вказаної квартири та не міг бути стороною договору іпотеки. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що наявні всі підстави для скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна: запису №39918642 внесеного 23.12.2020 року про право власності на квартиру; запису №39959455 внесеного 28.12.2020 року про іпотеку квартири [ADDRESS] ; та запису №39958955 внесеного 28.12.2020 року про обтяження квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 26 цього Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна людина має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п. 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~- право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стаття 392 ЦК України\~зазначає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~забезпечено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст.392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Вищенаведене також відповідає правовим висновкам Верховного Суду України, викладених у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, де зазначено, що власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Із роз`яснень, наданих пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 19 і 21 своєї постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року №5, вбачається, що застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Майно може бути повернуте за позовом власника про його витребування на підставі статті 387 ЦК України, якщо позивач надасть докази, що підтверджують наявність обставин, зазначених в цій статті, а саме підтвердження права власності позивача на витребовуване майно, факт вибуття майна з його володіння поза його волею, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. За змістом вказаної статті право на витребування майна належить лише власнику та лише у особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, і може мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза його волею. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України. Як зазначалося вище, позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину, після брата [PERSON] , який помер [INFO] , та який, у свою чергу є спадкоємцем та прийняв, однак не оформив спадщину після дружини [PERSON] , яка померла [INFO] , та сина [PERSON] , який помер [INFO] . Главою 29 ЦК України передбачені цивільно-правові способи захисту права власності. Зокрема, норми ст.ст. 387, 388 ЦК України надають власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння або від добросовісного набувача. Статтями 387, 392 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що спадкове майно - квартира за адресою: [ADDRESS] , яка на праві спільної сумісної власності належала спадкодавцям [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 03.12.1996 року, вибула із їх власності поза їх волею, а також поза волею спадкоємця [PERSON] , якій вказане спадкове майно належить із часу відкриття спадщини [INFO] (п.5 ст.1268 ЦК України), а тому позовні вимоги про витребування цього майна із чужого незаконного володіння є такими, що ґрунтуються на вимогах закону і відповідають обставинам справи. Виходячи із правил ч.1 ст.6 Конвенції і практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні, невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд є доступ до суду. Згідно з ч. 1 ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п.6 ст.3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства. У постановах Верховного Суду від 30.07.2020 року у справі №752/13695/18, від 09.09.2020 року у справі №355/1177/17, вказано: "…Аналіз статті 387 ЦК свідчить, що віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом…». Тобто, майно є таким, що вибуло з володіння власника не лише, коли має місце фізичне вибуття майна з володіння власника та його використання іншими особами, а й коли майно залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом. Суд вважає, що наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності відповідачів на спірне нерухоме майно, в той час, як вказаний об`єкт нерухомого майна належить позивачу із часу відкриття спадщини, свідчить про юридичне вибуття вказаного об`єкту з володіння позивача. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до Закону (стаття 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності 16.01.2020). У згаданому контексті суд вважає за можливе застосувати правову позицію, викладену КГС ВС у постанові від 23.06.2020 у справі №922/2589/19. Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України №1952 (в редакції, чинній з 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Зміст зазначеної правової норми переконливо свідчить про те, що чинна редакція встановлює такі способи судового захисту порушених прав та інтересів особи: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). У постанові Касаційного господарського суду від 28.10.2020 у справі №910/10963/19 зазначено, що виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації. Зазначені обставини вказують на необхідність захисту права власності позивача шляхом задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов задовольнити у повному обсязі та: - припинити право власної [PERSON] на квартиру [ADDRESS] ; - скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна запис № 39918642, внесений 23.12.2020 року про право власності на квартиру [ADDRESS] ; - скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна запис № 39959455, внесений 28.12.2020 року про іпотеку квартири [ADDRESS] ; - скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна запис № 39958955, внесений 28.12.2020 року про обтяження квартири [ADDRESS] ; - витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] майно квартиру [ADDRESS] на користь [PERSON] ; - визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після [PERSON] , який помер [INFO] . На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України на користь позивачки з відповідачів підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 202 гривень 50 копійок із кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved