Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування»\~звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 12.09.2019 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОТП Лізинг ТОВ було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №1199/19-Т/Ц2 згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Volkswagen Polo AA7974PI». Позивач зазначає, що 04.02.2020 року на автодорозі Золотоноша-Черкаси-Сміла, сталася дорожньо-транспортна пигода (далі ДТП) за участю автомобіля «Volkswagen Polo AA7974PI», під керуванням [PERSON] та автомобіля «Камаз» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Дана ДТП сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху (далі ПДР) водієм «Камаз» державний номер [NUMBER] , [PERSON] , що підтверджується постановою Черкаського Районного суду Черкаської областіпо справі №707/308/20. У зв`язку з названою подією, згідно Звіту №58710 від 03.03.2020 року, наданого ТОВ «Брітіш Автоклаб» вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу на ТЗ «Volkswagen Polo AA7974PI» склала 42849,77 грн., проте згідно рахунку від 17.02.2020 року та рахунку від 16.03.2020 року надані ТОВ «Автомир» вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Polo AA7974PI» склала 57977,09 грн + 5198,95 грн. = 63176,04 грн. З огляду на викладене і відповідно до умов договору страхування позивач відшкодував витрати на ремонт автомобіля в сумі 63176,04 грн. (з врахуванням страхового акту згідно угоди про пряме врегулювання збитків від 11.05.2020 року). Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ст.993 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що отримав страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки. Цивільна-правова відповідальність водія транспортного засобу «Камаз» державний номер [NUMBER] застрахована в СК «Уніка» (Поліс №АО/3778520). Позивач має право зворотної вимоги до зазначеного товариства, тому в рамках угоди про пряме врегулювання збитків між страховими компаніями була врегульована сума в розмірі 41849,77 грн. страхового відшкодування відповідно до ліміту передбаченого полісом №АО/3778520 за вирахуванням франшизи в розмірі 1000,00 грн. та з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу на пошкоджений ТЗ згідно звіту експерта від 03.03.2020 року. Таким чином, невідшкодованою частиною збитку, на даний момент залишається сума 21326,27 грн. Враховуючи вказані обставини, позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить стягнути на його користь з [PERSON] 21326,27 грн., як відшкодування витрат заподіяних позивачеві та судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2684 грн. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 02.05.2023 року відповідачеві був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. 16.06.2023 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] , адвоката Савченка В.В. надійшов відзив на позовну заяву ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно даного відзиву позовні вимоги ПрАТ «СК «Арсенал страхування» не визнає та заперечує проти їх задоволення із підстав вказаних у відзиві. А саме у відзиві зазначено, що відповідач [PERSON] на момент ДТП, яке мало місце 04.02.2020 року, перебував у трудових відносинах із роботодавцем ТОВ «ВП «Вторметал», яке на відповідній правовій підставі (право оренди) володіло транспортним засобом «Камаз 55102», номерний знак [NUMBER] . Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. В даному випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки роботодавець. Отже, шкода завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм, а тому позовні вимоги до [PERSON] не підлягають до задоволення. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Статтею 12 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, у порядок визначений ч. 5\~ст. 81 ЦПК України. Судом встановлено, що 12.09.2019 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОТП Лізинг ТОВ було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №1199/19-Т/Ц2 згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Volkswagen Polo AA7974PI». 04.02.2020 року на автодорозі Золотоноша-Черкаси-Сміла, сталася дорожньо-транспортна пигода (далі ДТП) за участю автомобіля «Volkswagen Polo AA7974PI», під керуванням [PERSON] та автомобіля «Камаз» державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Дана ДТП сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху (далі ПДР) водієм «Камаз» державний номер [NUMBER] , [PERSON] , що підтверджується постановою Черкаського Районного суду Черкаської областіпо справі №707/308/20. У зв`язку з названою подіє, згідно Звіту №58710 від 03.03.2020 року, наданого ТОВ «Брітіш Автоклаб» вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу на ТЗ «Volkswagen Polo AA7974PI» склала 42849,77 грн., проте згідно рахунку від 17.02.2020 року та рахунку від 16.03.2020 року надані ТОВ «Автомир» вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen Polo AA7974PI» склала 57977,09 грн + 5198,95 грн. = 63176,04 грн. З огляду на викладене і відповідно до умов договору страхування позивач відшкодував витрати на ремонт автомобіля в сумі 63176,04 грн. (з врахуванням страхового акту згідно угоди про пряме врегулювання збитків від 11.05.2020 року). Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі ст.993 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник, що отримав страхове відшкодування, має до особи відповідальної за завдані збитки. Цивільна-правова відповідальність водія транспортного засобу «Камаз» державний номер [NUMBER] застрахована в СК «Уніка» (Поліс №АО/3778520). Позивач має право зворотної вимоги до зазначеного товариства, тому в рамках угоди про пряме врегулювання збитків між страховими компаніями була врегульована сума в розмірі 41849,77 грн. страхового відшкодування відповідно до ліміту передбаченого полісом №АО/3778520 за вирахуванням франшизи в розмірі 1000,00 грн. та з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу на пошкоджений ТЗ згідно звіту експерта від 03.03.2020 року. Таким чином, невідшкодованою частиною збитку, на даний момент залишається сума 21326,27 грн. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВССУ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Згідно висновку Верховного Суду від 12.10.2018 року у справі №906/824/17 встановлено, що для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. Тобто, протиправна дія є причиною, а шкода - наслідком протиправної дії. Відсутність будь-якої з зазначених ознак виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов`язку з відшкодування збитків. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В обґрунтування позову ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» посилається на те, що невідшкодованою частиною збитку на даний момент залишається сума 21326,27 грн. з розрахунку: 63176,04 грн. (вартість ремонту пошкодженого ТЗ) 41849,77 грн. (вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу на пошкоджений ТЗ згідно експертизи від 03.03.2020 року та за вирахуванням франшизи за полісом страхуванням в розмірі 1000,00 грн.) = 21326,87 грн. сума яка підлягає стягненню з відповідача. Крім того, у відзиві на позов, представник відповідача вважає, що позов до [PERSON] не підлягає до задоволення повністю через неправильне застосування позивачем норм права. Відповідно до наказу №8-к від 17.03.2015 року [PERSON] прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів Черкаської дільниці №1 ТОВ «Виробниче підприємство «Вторметал». Згідно наказу №43-к від 19.12.2019 року [PERSON] переведений з посади водія автотранспортних засобів на посаду охоронника Черкаської дільниці №1 ТОВ «Виробниче підприємство «Вторметал». Відповідно до наказу №29-1 від 27.10.2020 року [PERSON] переведено на посаду водія автотранспортних засобів ТОВ «Виробниче підприємство «Вторметал». Згідно наказу №27-1к/тр від 24.08.2022 року [PERSON] переведено з посади водія автотранспортних засобів за рішення МСЕК на посаду охоронника Черкаської дільниці №1 ТОВ «Виробниче підприємство «Вторметал». Із змісту полісу №АО/3778520 обов`язкового страхування ццивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виданого страховиком ПрАТ СК «Уніка» видно, що страхувальник ТОВ «ВП`Вторметал» застрахував свою цивільно-правову відповідальність на забезпечений транспортний засіб «Камаз 55102», номерний знак [NUMBER] строком дії з 19.05.2019 року до 18.05.2020 року. Вказані фактичні дані доказово свідчать, що відповідач [PERSON] на момент ДТП, яке мало місце 04.02.2020 року, перебував у трудових відносинах із роботодавцем ТОВ «ВП «Вторметал», яке на відповідній правовій підставі (право оренди) володіло транспортним засобом «Камаз 55102», номерний знак [NUMBER] . Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. В даному випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки роботодавець. Отже, шкода завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм, а тому позовні вимоги до [PERSON] не підлягають до задоволення. Тлумачення ч.1 ст.1172 ЦК України свідчить, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником, у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і завдав відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), проходженням стажування, посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. У зв`язку з цим, суд вважає, що позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про стягнення заборгованості з [PERSON] не підлягають до задоволення через відсутність правових підстав для такого позову внаслідок неправильного застосування позивачем норм матеріального права. Відповідно до\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст.\~1166,\~1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавала за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до\~статті 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі викладеного, перевіривши матеріали справи, з`ясувавши усі фактичні обставини, дослідивши наявні докази, надавши їм належну оцінку, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.\~\~\~\~\~\~ Питання щодо судових витрат, суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України, а тому понесені позивачем судові витрати не підлягають до відшкодування відповідачем.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed