Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

У березні 2023 року позивач звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖК-БУДІНВЕСТ КОМПАНІ» про стягнення грошових коштів. Так, позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що у період з 19 січня 2021 року по 04 листопада 2021 року [PERSON] , знаходилась у трудових відносинах з ТОВ «ЖК-БУДІНВЕСТ КОМПАНІ». 04 листопада 2021 року, позивач звільнилася за власним бажанням згідно статті 38 КЗпП України, що підтверджує наказ № 16-К від 04.11.2021 року. Позивач вказує, що під час перебуання у трудових правовідносинах з відповідачем, з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата та компенсація невикористаної щорічної відпустки тривалістю 19 календарних дні. Так, загальна сума не виплаченого доходу при звільненні становить 75 410,66 грн. Таким чином, в день звільнення позивача 04.11.2021 р., відповідач не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст. 116 КЗпП України. Згідно довідки відповідача № 1 від 04.11.2021 року при звільненні відповідач мав виплатити 75 410,66 грн. В період грудень 2021 року - лютий 2022 року відповідач частково погасив заборгованість, що підтверджується даними з поточної виписки АТ «Асвіо Банк»: 03.12.2021 - виплатив заборгованість в розмірі 12 942,13 грн. (затримавши виплату з моменту звільнення на 21 робочий день); 03.12.2021 - виплатив заборгованість в розмірі 3 381,00 грн. (затримавши виплату з моменту звільнення на 21 робочий день); 29.12.2021 - виплатив заборгованість в розмірі 12 945,12 грн. (затримавши виплату з моменту звільнення на 38 робочих днів); 08.02.2022 - виплатив заборгованість в розмірі 12 945,12 грн. (затримавши виплату з моменту звільнення на 65 робочих днів). За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі у розмірі 33 197,29 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача, та враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 336 робочих днів, з нього підлягає стягненню середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент звернення до суду складає 257 295,36 грн. Таким чином, позивач просить суд: - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖК-БУДІНВЕСТ КОМПАНІ»,на користь [PERSON] заборгованість по нарахованій, але невиплаченій заробітній платі у розмірі 33 197,29 грн. (тридцять три тисячі сто дев`яносто сім грн 29 коп.); - стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ЖК-БУДІНВЕСТ КОМПАНІ», код ЄДРПОУ 39933569 на користь [PERSON] середній заробіток за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення з розрахунку середньоденної заробітної плати, що складає 765,76 грн. 06.03.2023 ухвалою суду було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач, подала заяву до суду в якій зазначено, про розгляд справи без фіксування технічними засобами, вимоги підтримала. Щодо заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток та розміщенням оголошення на сайті Печерського районного суду м. Києва, тому в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Окрім цього, до суду від відповідача не було подано жодних документів на спростування доводів позивача. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено у позовній заяві. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно зі статтею 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною першої статті 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України. Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. З аналізу вказаної правової норми вбачається, що остаточний розрахунок при звільненні працівника проводиться в день його звільнення, з обов`язковим попереднім письмовим повідомленням працівника про розмір нарахованих сум. Разом з цим, з матеріалів позовної заяви вбачається, що відповідач не в повній мірі розрахувався з позивачем, а тому в останнього наявні заборгованість по заробітній платі. Відповідно до статті 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку. Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості сум, належних при звільненні, роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченоїстаттею 117 КЗпП України, а саме: виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Крім того, слід зазначити, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку, що узгоджується з правовою позицією викладеною в рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року у справі № 1-5/2012. Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100. Згідно з абзацом третім пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Відповідно до абзацу першого пункту 8 зазначеного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Так, позивач в позовній заяві вказала та визначила, що згідно довідки про доходи № 2 від 04.11.2021 року заробітна плата за два календарні місяці роботи, що передують даті звільнення склала 32 161,78 грн. За таких обставин, середньоденна заробітна плата позивача складає 765,76 грн. Таким чином, підлягає стягненню середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 05.11.2021 (наступний день після звільнення) по 07.06.2023 (дата ухвалення рішення), з розрахунку середньоденної заробітної плати, яка складає 765 грн. 76 коп. (765 грн.76 коп. середньоденна заробітна плата * 410 робочих днів = 313 961 грн. 60 коп.). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши спір між сторонами з підстав, зазначених в позові, суд приходить до остаточного висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог позивача, а протилежного відповідачем не спростовано. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 33 197,29 грн. та середній заробіток за час затримки в розрахунку, який на момент ухвалення рішення судом складає 313 961 грн. 60 коп. Судовий збір у розмірі 2 624 грн. 41 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки остання його сплатила при подачі позовної заяви. Також, суд звертає увагу, що відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму ВСУ від 24.12.1999 р.№ 13 допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати не більше ніж за один місяць.

Outcome: approved