Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Чугуївського ВДРАЦС у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), в якому просить встановити факт належності їй свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . В обґрунтування позову представник позивача вказала, що позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , 02.06.1990, про що зроблено актовий запис №669, зареєстровано Жовтневим ВД РАЦС ХМУЮ. Свідоцтво про шлюб було складено російською мовою. При перекладі з російської на українську прізвища, у чоловіка прізвище в паспорті та усіх документах « [PERSON] », у дружини « [PERSON] ». Так як шлюбні відносини між подружжям фактично припинено, позивач зверталася до відповідача із заявою про видачу повторно свідоцтва про шлюб із зазначенням прізвища « [PERSON] », однак отримала пояснення, що у відомостях ДРАЦС актовий запис про народження чоловіка записано російською мовою, але внесений в реєстр відповідно до правил українського правопису, зокрема, зазначено наступні відомості, що після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка « [PERSON] », прізвище дружини « [PERSON] ». Через те, що після реєстрації шлюбу в паспорт позивача внесено прізвище « [PERSON] », вона не може розірвати шлюб без встановлення факту, що свідоцтво про шлюб видане повторно, належить їй - [PERSON] . Враховуючи те, що переклад прізвища зробили у чоловіка через «і», а у позивача через «и», необхідно підтвердити реєстрацію шлюбу від 02.06.1990 та належність свідоцтва про шлюб [PERSON] . Представник позивача подала заяву, в якій просила суд розглядати справу без участі позивача та її представника, вимоги підтримала. Представник відповідача до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву та заяв про розгляд справи за відсутності представника до суду не надходило. Суд, розглянувши заяву, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 02.06.1990 року укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що зроблений відповідний актовий запис №669. Згідно копії свідоцтва про шлюб, виданого повторно 14.10.2022, (а.с.13) прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка « [PERSON] », дружини - « [PERSON] ». Згідно копії паспорта позивача, виданого 21.10.2016 Дзержинським РВ у м.Харкові ГУДМС України в Харківській області (а.с.7-11, 14) прізвище вказано українською « [PERSON] », російською « [PERSON] ». Дані [PERSON] та [PERSON] співпадають в частині: ім`я - « [PERSON] », по-батькові - « [PERSON] », дата народження - « [INFO] », місце народження - «с.Ключі, Усть-Камчатського району, Петропавловськ-Камчастької (Камчатської) області, російська федерація». На арк.11 копії паспорта вказані діти позивача - « [PERSON] , [INFO] » та « [PERSON] , [INFO] ». Згідно листа Чугуївського ВД РАЦС у Чугуївському районі Харківської області Чхідного МРУ Мін`ЮСТ від 25.10.2022 щодо надання роз`яснень (копія а.с.12) встановлено, що проведеною перевіркою за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян виявлено актовий запис про шлюб №669 від 02.06.1990 року на [PERSON] та [PERSON] , складений Жовтневим ВД РАЦС ХМУЮ. Актовий запис складено російською мовою. Видача повторного свідоцтва про шлюб на [PERSON] неможлива. Свідоцтво має змогу отримати чоловік [PERSON] . Ініціюівати внесення змін до актового запису про шлюб в частині написання прізвища за можливе тільки за заявою [PERSON] , як носія родового прізвища. Згідно ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої,зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Оскільки встановлення факту належності позивачу свідоцтва про шлюб має для позивача юридичне значення, а саме необхідне для реалізації можливості подальшого розірвання шлюбу, оскільки фактичні шлюбні відносини між нею та чоловіком припинені, а вирішити питання в позасудовому порядку не є можливим, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Частиною 1 статті 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Outcome: approved