Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

І. Описова частина Стислий зміст позовних вимог позивача та позиції відповідача До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 28 квітня 2023 року надійшла позовна заява, в якій представник позивача [PERSON] просить в інтересах [PERSON] \~зменшити розмір\~аліментів,\~що підлягають\~стягненню з\~нього на\~користь [PERSON] \~на підставі\~рішення Добровеличківським\~районним судом\~Кіровоградської області\~від 29.09.2021\~у справі\~ЄУН 387/659/21\~на утримання\~неповнолітньої дитини\~-\~доньки [PERSON] ,\~ [INFO] \~,\~з 1/4\~до 1/6\~частини всіх\~видів заробітку\~(\~доходу),\~але не\~менше ніж\~30\~відсотків прожиткового\~мінімуму на\~дитину відповідного\~віку,\~щомісячно з\~дня набрання\~рішенням законної\~сили і\~до досягнення\~дитиною повноліття. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29.09.2021 у справі №387/659/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 ( однієї/четвертої ) частки всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини. Також судовим наказом Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 27.03.2020 з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в\~розмірі 1/4\~(\~однієї/четвертої\~)\~частини всіх\~видів заробітку\~(доходу)\~відповідача щомісячно\~до повноліття\~дитини,\~ але\~не менше\~50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~та не\~більше десяти\~прожиткових мінімумів\~ на\~дитину відповідного\~віку,\~починаючи з\~27\~січня 2020\~року і\~до досягнення\~дитиною повноліття.\~Крім того на утриманні у позивача перебуває непрацююча дружина [PERSON] , яка має онкохвору матір інваліда ІІ групи, які позивач також допомагає фінансово на лікування. Крім того, позивач фінансово допомагає своїй матері [PERSON] , яка також хворіє. За таких обставин, сторона позивача звернулася до суду з даною позовною заявою про зменшення розміру стягнення аліментів відповідно до ст. 192 ЦПК України. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилась. Надала до суду 31.05.2023 відзив на позовну заяву, зі змісту якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки наведенні в позові доводи не можуть бути підставою для зміни раніше визначеного розміру аліментів. Оскільки до позову не додано жодного доказу, підтверджуючого погіршення фінансового стану позивача та неможливість його виконувати первинно визначені у судовому порядку аліменти зобов`язання на його кровних сина та доньку. Натомість, коли позивач почав отримувати офіційно доходи, а тому орган примусового стягнення - державна виконавча служба почала стягувати присуджені частки аліментних сум на утримання двох неповнолітніх дітей позивача, постільки у добровільному порядку останній свого батьківського обов`язку як в частині виховання, так і в частині матеріального утримання, нажаль, - не виконував. І саме через те. що отримувані доходи позивача стали легальними , - саме тому позивачем подано цей позов. Таким чином, фінансове становище позивача змінилося у сторону збільшення отримуваних ним доходів, в порівняні з тим фінансовим станом, який останній мав на час винесення рішення суду, яке у даній справі переглядається. Необхідно також звернути увагу, що первинно позивач визнав позов про стягнення з нього аліментів на утримання доньки, заперечивши лише в частині стягнення на користь бувшої дружини. Також відповідач вважає, що погіршення стану здоров`я у громадян, які не учасниками цієї справи, - не може слугувати підставами для зменшення батьківського обов`язку позивача по відношенню до його дитини. Ухвалою судді Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 15.05.2023 було відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. ІІ. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, доходить до таких висновків. Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області у справі ЄУН 387/659/21 від 29.09.2021 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 ( однієї/четвертої ) частки всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття дитини. Стягнення аліментів розпочато з 20.08.2021 ( а.с. 16-18). Судовим наказом Добровеличківського районного суду Кіровоградської області у справі ЄУН 396/124/20 від 27.03.2020 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 ( однієї/четвертої ) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до повноліття дитини, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 19). Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого ВДРАЦС у місті Первомайську Первомайського району Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 02.09.2022 зареєстрували шлюб, про що вчинено актовий запис №492 (а.с.8). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно ВДРАЦС по місту Первомайську РС Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області 28.01.2023, встановлено, що [PERSON] народився [INFO] . Батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 9). З копії трудової книжки серії [NUMBER] , встановлено, що [PERSON] у період з 30.08.2022 по 27.11.2022 отримувала виплату допомогу по безробіттю у Первомайській міській філії Миколаївського обласного центру зайнятості ( а.с. 10). Згідно з копією довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №652588 від 17.02.2023, виписки із медичної карти стаціонарного хворого №10065, виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 26.10.2022, виписки із медичної карти стаціонарного хворого №750 від 10.02.2023, медичної карти амбулаторного хворого №9380/23 від 27.03.2023, з`ясовано, що [PERSON] встановлено ІІ група інвалідності та вона онкохвора (а.с.11,15). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до вимог статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Отже оцінюючи докази в сукупності суд зазначає, що стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що на його утриманні перебувають інші дві неповнолітні дитини, а також непрацююча дружина, яка має онкохвору матір інваліда ІІ групи, а також він допомагає своїй матері. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійної, не залежно від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд також враховує правову позицію Верховного Суду викладену постанові у справі №565/2071/19 прийняту 16.09.2020. Верховний Суд вказав, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Також ВС зазначив, що суди не звернули уваги на те, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Отже суди не врахували те, що позивач належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу, а навпаки судами було встановлено збільшення доходів останнього. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Суд зазначає, що перебування на утриманні позивача двох інших неповнолітніх дітей, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений вказаним судовим наказом відповідає вимогам сімейного законодавства, відповідає вимогам виваженості, розумності, справедливості та інтересам дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення, та більш того - він встановлений у мінімально визначеному законодавством розмірі, а зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох інших неповнолітніх дітей, без доведення погіршення майнового становища, не буде спрямовано на належне матеріальне забезпечення доньки [PERSON] та суперечитиме її інтересам. До того ж, діючим сімейним законодавством взагалі не передбачено призначення аліментів у частці від доходу платника аліментів нижче встановленого мінімуму. Отже суду не доведено належними та допустимими доказами погіршення майнового стану позивача, у тому числі, у зв`язку з утриманням дитини від іншого шлюбу, а навпаки судом було встановлено наявність працевлаштування позивача. Крім того, діти від попереднього шлюбу не повинні бути звужені у правах через народження у платника аліментів іншої дитини, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Доводи позивача щодо перебування в позивача на утриманні непрацюючої дружини, її хворої матері та матері позивача не є достатніми підставами для зменшення розміру аліментів на утримання дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Приймаючи до уваги, що [PERSON] не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , визначених рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29.09.2021 у справі ЄУН №387/659/21, тому в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed