Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] , в особі представника [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , в якій з врахуванням заяви про зміну предмету позову просить визнати за [PERSON] в поряду спадкування за заповітом право власності на частку земельної ділянки, що розташована на території Задубрівської сільської ради, за межами с.Задубрівка урочище «Жолоби» Чернівецького району Чернівецької області, земельна ділянка [NUMBER] , кадастровий номер 7321584700:01:001:0024, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] , який помер [INFO] та припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку, що розташована на території Задубрівської сільської ради, за межами с.Задубрівка урочище «Жолоби» Чернівецького району Чернівецької області, земельна ділянка [NUMBER] , кадастровий номер 7321584700:01:001:0024 цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В обгрунтування\~заявлених вимог\~посилається на\~те,\~що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка площею 2,8579 га, що розташована на території Задубрівської сільської ради, за межами с.Задубрівка урочище «Жолоби» Чернівецького району Чернівецької області, земельна ділянка [NUMBER] , кадастровий номер 7321584700:01:001:0024 цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на ідеальну частку земельної ділянки, що розташована на території Задубрівської сільської ради, за межами с.Задубрівка урочище «Жолоби» Чернівецького району Чернівецької області, земельна ділянка [NUMBER] , кадастровий номер 7321584700:01:001:0024 цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Згідно заповіту від 29.09.2020, спадкодавець [PERSON] зробив розпорядження своїм майном, а саме: належну йому частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,8579 га, кадастровий номер 7321584700:01:001:0024, що знаходиться на території Задубрівської сільської ради, за межами с.Задубрівка урочище «Жолоби» Чернівецького району Чернівецької області, земельна ділянка [NUMBER] заповів [PERSON] . Позивачка зазначає, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла, звернувшись в передбачений ст.1270 ЦК України строк до приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Чернівецької області із заявою про прийняття спадщини за заповітом, у зв`язку із чим була відкрита спадкова справа щодо його майна, а також із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Проте приватним нотаріусом Бурдейним Ю.І. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по причині відсутності визначених розмірів часток у праві власності на земельну ділянку, яка перебувала у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON] . З урахуванням наведеного, позивачка [PERSON] позбавлена можливості успадкувати земельну ділянку , яку заповів їй [PERSON] , а тому змушена звернутись із даним позовом до суду. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в підготовче засідання не з`явилися, надали суду заяву, в якій підтримали заявлені вимоги та клопотали про розгляд справи по суті в їх відсутності. Відповідач [PERSON] \~в підготовче\~засідання не\~з`явився,подав суду заяву про визнання позову та проханням розглянути справу в його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, приймаючи визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого [INFO] помер [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Внаслідок смерті [PERSON] по місцю його останнього проживання, відкрилась спадщина, яка складається із частки земельної ділянки, що розташована на території Задубрівської сільської ради, за межами с.Задубрівка урочище «Жолоби» Чернівецького району Чернівецької області, земельна ділянка [NUMBER] , кадастровий номер 7321584700:01:001:0024 цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За правилами ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Згідно копії заповіту від 29.09.2020, посвідченого секретарем виконавчого комітету Задубрівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області та зареєстрованого в реєстрі за №70, який на час відкриття спадщини змінений та скасований не був, [PERSON] зробив розпорядження своїм майном, а саме: належну йому частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,8579 га, кадастровий номер 7321584700:01:001:0024, що знаходиться на території Задубрівської сільської ради, за межами с.Задубрівка урочище «Жолоби» Чернівецького району Чернівецької області, земельна ділянка [NUMBER] заповів [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Встановлено, що спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку при спадкуванні за заповітом після смерті [PERSON] відсутні. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до положення ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що 23.11.2021 приватним нотаріусом Бурдейним Ю.І. за заявою [PERSON] було заведено спадкову справу №127/2021 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , що вбачається із копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №67439945 від 23.11.2021 . При зверненні до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, а саме на частку земельної ділянки, після смерті [PERSON] позивачці було відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, у зв`язку з тим, що не визначено розмірів часток співвласників у праві власності на земельну ділянку. Із копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №223039763 від 08.09.2020 вбачається, що на час відкриття спадщини спірна земельна ділянка належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 26.08.2022, грошова оцінка вказаної земельної ділянки, становить 90138,17 грн. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом; якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. За ст.86 Земельного Кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно ст.89 Земельного Кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюється за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Згідно ч.1,2,3 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Смерть власника являється однією із підстав для припинення права власності, що випливає із норм статті 346 ЦК України. Відповідно до частини першої ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому суд зазначає, що для оформлення права на спадщину законом не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України). З урахуванням зазначеного, суд резюмує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного суду від 16.06.2021 по справі №570/997/19. Окрім того, суд зазначає, що аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі №640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18 (провадження № 61-6647св19); від 20 березня 2019 року у справі №550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі №601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі №127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі №361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. З урахуванням наведених норм законодавства щодо рівності часток кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення . Згідно ч.4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершено розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки в судове засідання, призначене на 14:30 год. 07.06.2023 учасники справи не з`явилися, а повне судове рішення складено 15.06.2023 (в межах строку, встановленого ч.6 ст.259 ЦПК України), то датою ухвалення даного судового рішення є 15.06.2023 . На підставі наведеного,

Outcome: approved