Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Представник позивача [PERSON] подала до суду заяву, відповідно до якої прохає суд ухвалити рішення, яким прийняти рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користуватися будинком за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з його не проживанням за вказаною адресою більше одного року. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.10.2022, є співвласником житлового будинку із господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] та має частку права власності у обсязі 12/25. Вказаний будинок [PERSON] отримав у спадок від [PERSON] . Після оформлення права власності на вказаний будинок позивачу стало відомо, що у ньому зареєстрований [PERSON] , якому на підставі договору, [PERSON] , здавав кімнату, вказаного будинку у 2010 році. Проте, з 2010 року [PERSON] вже не проживає за вказаною адресою, що підтверджується Актом не проживання особи за місцем реєстрації. У зв`язку з цим представником позивача подано до суду позовну заяву про зняття зареєстрованого місця проживання [PERSON] . Оскільки в квартирі, що належить позивачу зареєстрований відповідач, то [PERSON] та [PERSON] у більшому обсязі сплачують за комунальні послуги та не можуть оформити пільги, гарантовані державою, оскільки відповідач не надає своїх довідок про доходи та документів, що посвідчують його особу. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31.05.2023 відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Представник позивача адвокат Охмак В.І. в судовому засіданні підтримав позов та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Представник Управління ДМС в Полтавській області в судове не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, докази надані сторонами по справі, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до копії договору № 188 домовласник [PERSON] , проживаючий за адресою: [ADDRESS] та наймач [PERSON] , з іншої сторони, склали договір в тім, що [PERSON] надає [PERSON] кімнату. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 28.10.2019. Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 697 від 25.10.2022 спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] є [PERSON] , [INFO] . Спадщина на яку видано свідоцтво складається з права власності на 12/25 частки житлового будинку з господарськими будівлями [ADDRESS] . Також право власності [PERSON] на 12/25 в будинку [ADDRESS] підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 333741230 від 27.05.2023. Згідно інформації про зареєстрованих у житловому будинку приміщенні/будинку осіб, видана [PERSON] від 20.12.2022 в тому, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно акту не проживання особи за місцем реєстрації від 28.05.2023 в будинку [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , не проживає [PERSON] з липня 2010 року по теперішній час. Згідно положень ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Виходячи з положень ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, пред`явлення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є належним способом захисту цивільних прав, що в подальшому є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Така позиція підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Зокрема, у тексті постанови зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньої; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Отже суд вважає, що позивач має право вимагати визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки він відсутній понад один рік. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач у добровільному порядку не проживає за адресою: [ADDRESS] , не несе жодних витрат по утриманню житла. Таким чином за наявності рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, особа підлягає зняттю з реєстрації місця проживання на підставі Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач з 2010 року не проживає у вищевказаному будинку позивача, чим створює перешкоди у володінні та користуванні будинку, суд приходить до висновку, що позов заявлено обґрунтовано та він підлягає задоволенню. Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved