Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

11 березня 2020 року позивач звернувся з позовом в якому просить стягнути з відповідача суму матеріальних збитків в розмірі 94563,70 грн. моральну шкоду в розмірі 50\~000 грн. судові витрати та витрати на залучення експерта. Стислий виклад позовних вимог. 11 вересня 2019 року внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль позивача. В даній ДТП винним визнано відповідача. Обидва автомобілі були застраховані полісами обов`язкового страхування. Висновком експерта встановлений розмір матеріальної шкоди, що складає 243619,59 грн., ринкова вартість транспортного засобу позивача після ДТП становить 54450,89 грн. 02 березня 2020 року відбулось страхову відшкодування в сумі 99500 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача різницю між величиною матеріальної шкоди завданої транспортним засобом в результаті ДТП страхову виплату ринкову вартість автомобіля в пошкодженому стані, а саме 89668,70 грн. А також витрати понесені на евакуацію з місця ДТП на спеціальний майданчик МВС, зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику, евакуацію транспортного засобу зі спецмайданчику до місця його ремонту та вартість медичних послуг. Крім того, просить стягнути моральну шкоду, що полягає в спричиненні тілесних ушкоджень, необхідністю звернення до лікарів, що супроводжувалось постійним нервовим навантаженням, з`явився страх керувати автомобілем. Вважає що такі дії відповідача завдали йому моральну шкоду у розмірі 50\~000 грн. Стислий виклад позиції відповідача. Представник відповідача у відзиві зазначив, що [PERSON] , є неналежним відповідачем за вимогами про стягнення витрат на евакуацію ТЗ та оплату вартості медичних послуг , оскільки відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована, а отже такі витрати мають відшкодовуватися страховиком. Зберігання ТЗ на спецмайданчику здійснюється за рахунок бюджетних коштів, а вимога щодо відшкодування витрат на транспортування ТЗ з спемайданчика до місця ремонту не підлягає задоволенню через відсутність правових підстав та їх обґрунтування. За відсутності належних та допустимих доказів ринкової вартості знищеного транспортного засобу у пошкодженому стані після ДТП не можливо здійснити розрахунок суми відшкодування. Заяви і клопотання, процесуальні дії вчинені в рамках цивільної справи. Ухвалою судді від 02 квітня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд здійснювати в порядку загального позовного провадження з викликом учасників справи у підготовче судове засідання. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2020 для розгляду справи визначений суддя Цитульський В.І. відповідно розпорядження в.о. керівника апарату №431 від 21.10.2020. Ухвалою судді від 16 листопада 2020 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в загальному порядку. 01 червня 2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. 16 вересня 2022 року на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Протокольною ухвалою суду від 04 листопада 2022 року відмовлено у задоволенні заяв представника відповідача про повернення до підготовчого провадження, призначення експертизи. Протокольною ухвалою суду від 17 травня 2023 року клопотання про призначення експертизи залишено без розгляду, як таке що подане поза межами процесуального строку. В судовому засіданні представник позивача просив задоволити позов з підстав викладених у ньому. Відповідач та його представник просили відмовити у задоволенні позову, мотиви викладені в ході судового засідання відповідають тим, що викладені у відзиві. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 11 вересня 2019 року близько 19 години у м. Дніпрі, на врегульованому світлофором перехресті Запорізького шосе та вул. Старокодацької, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Рено», державний реєстраційний номер [NUMBER] , виконуючи поворот ліворуч при зеленому сигналу світлофору, не надав дорогу і скоїв зіткнення з автомобілем марки «IA», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався у зустрічному з ним напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження, а водії отримали тілесні ушкодження. Страхові поліси обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у водіїв наявні: -[PERSON] - поліс № AM6605830 СК «Мега-гарант» -Кузьменко О.В. - поліс № AM7617440 ПАТ «НАСК «Оранта». 22.10.2019 року Позивачем було отримано Висновок експерта № 3010/19/19 (автотоварознавчої експертизи з визначення вартості матеріального збитку завданого володільцю КТ3), складеного судовим експертом Дроздовим Ю.В. свідоцтво Міністерства юстиції України No 544 від 28.09.2001 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля Позивача є більшою за ринкову вартість самого авто. Згідно висновків експерта, розмір матеріальної шкоди, завданої Позивачу складає 243619,59грн. Ринкова вартість КТЗ Позивача, в аварійному (пошкодженому) стані після ДТП - 54450,89грн. 20.11.2019 року згідно Постанови Бабушкінського райсуду м. Дніпропетровська [PERSON] було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто. до адміністративної відповідальності. 02.03.2020 року відбулось страхове відшкодування у сумі 99500грн, що підтверджується платіжним дорученням № 5223. Окрім того, позивачем понесені витрати на евакуацію Т3 з місця ДТП до спеціального майданчика МВС - 1500грн; зберігання Т3 на спеціальному майданчику - 880грн. + 25 грн комісія банку; евакуацію ТЗ зі спецмайданчику до місця його ремонту - 800грн, медичні послуги - 4690грн. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 50\~000 грн. Норми права, застосовані судом. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року №4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно вимог ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до положень ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон). Статтею 6 Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п.9.1. ст.9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Пунктом 22.1 ст.22 Закону передбачено, що уразі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень ст.29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Статтею 36 Закону передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону, відповідно до якої транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. У разі, якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Висновок суду. Як вбачається з матеріалів цивільної справи внаслідок ДТП що відбулась 11 вересня 2019 року був пошкоджений транспортний засіб позивача. З висновку експерта №3010/19/19 встановлено, що вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу складає 484382,71 грн., ринкова вартість транспортного засобу складає 243619,59 грн., а отже вартість відновлюваного ремонту перевищує вартість транспортного засобу, отже матеріальна шкода завдана позивачу дорівнює вартості автомобіля. Експертом встановлена вартість транспортного засобу в аварійному стані після ДТП, яка складає 54\~450,89 грн. Оскільки позивачу виплачене страхову відшкодування в розмірі 99500 грн., стягненню з відповідача підлягає сума в розмірі 89668,70 грн. Слід зазначити, що сумнів висловлений представником відповідача щодо недопустимості висновку експерта як доказу, суд не приймаю до уваги, оскільки твердження представника відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Питання які представник відповідача ставить в своєму клопотання про призначення експертизи не є актуальними в рамках даної цивільної справи, оскільки як встановлено з наданих копій адміністративного матеріалу, [PERSON] свою провину у спричиненій ДТП визнав, ухвалену постанову про визнання його вини не оскаржував, в ході розгляду відповідного клопотання про призначення автотехнічної експертизи не заявляв. Однак суд погоджується, що не підлягають стягненню витрати на евакуацію з місця ДТП на спеціальний майданчик МВС, зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику, вартість медичних послуг, як такі що необгрунтовані та заявлені до неналежного відповідача. Отже загальна сума боргу відповідача перед позивачем, що підлягає стягненню з відповідача складає 93968,70 грн, що складається з матеріальних збитків 89668,70 грн., витрат на евакуацію транспортного засобу зі спецмайданчику до місця ремонту 800 грн., витрат на проведення експертизи 3500 грн. З приводу стягнення з відповідача моральної шкоди суд зазначає таке. Згідно з ч. 1, п. 3 ч. 2, ч. ч. 3\~5\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Враховуючи, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення вимог про стягнення моральної шкоди не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та ним не доведені, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог в частині стягнення моральної шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 939,73 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed