Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

I.Короткий виклад обставин справи. 3.05.2023 Козівська селищна рада Тернопільської області в інтересах дитини [PERSON] звернулася до суду із позовом, у якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заяви покликається на те, що дитина [PERSON] перебуває на обліку служби у справах дітей Козівської селищної ради Тернопільської області, як дитина, яка позбавлена батьківського піклування. Даний правовий статус дитина набула на підставі рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 8.02.2022 (справа № 951/1002/21, справа № 2/951/77/2022) про відібрання дитини [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав та свідоцтва про смерть батька дитини - [PERSON] . Відповідно до рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 11.05.2022 №454, опікуном дитини призначено [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що дитина на даний час проживає з опікуном, навчається у сьомому класі Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ст.№132 ім. Андрія Юркевича Тернопільської міської ради Тернопільської області. Відповідно до інформації старости Плотичанського старостинського округу Козівської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області від 26.04.2023 №7-10 побутових умов для повернення дитини [PERSON] для проживання в [ADDRESS] немає. Мати дитини не проживає на території с. Плотича, перебуває на роботі у Польщі, періодично приїжджає додому. Зі слів опікуна дитини - [PERSON] , коли [PERSON] приїжджає додому, остання вживає алкогольні напої, ремонту у будинку не зробила, дитина не хоче з матір`ю їхати у с. Плотича. 5.04.2023 [PERSON] звернулася із заявою в службу у справах дітей й повідомила, що не має змоги звернутися в суд з питанням повернення їй на виховання сина, оскільки перебуває на роботі за межами України, не створила належні умови для проживання дитини, проти позбавлення її батьківських прав щодо сина заперечень не має. 11.04.2023 відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини Козівської селищної ради Тернопільської області, на якому розглянуто питання доцільності позбавлення батьківських прав щодо дитини. Вказує, що 20.04.2023 відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини №84 надано висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] . На підставі вказаного, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. ІІ. Позиція учасників справи. Представник Козівської селищної ради Тернопільського району Тернопільської області - Гладчук І. В. у судове засідання не з`явився, однак через канцелярію суду подав заяву, згідно з якої просить розгляд справи проводити у його відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причини своєї неявки не повідомила. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд уважає, що наявні підстави для заочного розгляду справи. III. Процесуальні дії у справі. Суддя Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б. ухвалою від 4.05.2023 прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у даній справі. Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 23.05.2023 постановлено закрити підготовче провадження у справі та призначити її до розгляду по суті. ІV. Обставини справи, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ст. 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» визначено, що служби у справах дітей як юридичні особи мають відповідні права, зокрема, право представляти у разі необхідності інтереси дітей в судах. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.03.2010, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, [INFO] народився [PERSON] , в графі батьки вказані: [PERSON] та [PERSON] /а.с.7/. Згідно з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 22.02.2019, [PERSON] помер [INFO] , актовий запис № 228 /а.с.9/. Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 8.02.2022 у справі № 951/1002/21 ухвалено позов Козівської селищної ради Тернопільської області в інтересах дитини [PERSON] до [PERSON] про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав задовольнити. Відібрати дитину [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Стягувати з [PERSON] на користь осіб, яким дитина буде передана на виховання аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.12.2021 і до 19.03.2028 включно /а.с.10-12/. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вбачається із копії рішення виконавчого комітету Козівської селищної ради Тернопільської області №80 від 24.03.2022, дитині [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування /а.с.13/. Із копії рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №454 від 11.05.2022 вбачається, що над [PERSON] , [INFO] , встановлено опіку та призначено [PERSON] опікуном останнього для захисту його прав та інтересів /а.с.14/. Згідно з довідки Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №13 імені Андрія Юркевича Тернопільської міської ради Тернопільської області від 25.04.2023 №02-20/60 видно, що [PERSON] дійсно навчається в 7-А класі Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №13 імені Андрія Юркевича Тернопільської міської ради Тернопільської області /а.с.15/. Із копії психолого-педагогічної характеристики з Тернопільської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №13 імені Андрія Юркевича Тернопільської міської ради Тернопільської області, за період навчання в школі [PERSON] зарекомендував себе як старанний учень, дисциплінований, дотримується норм і правил поведінки, школу відвідує систематично, причини відсутності - по хворобі. Серед іншого, [PERSON] виховує опікун - [PERSON] , яка відповідально ставиться до виховання та навчання дитини, постійно цікавиться його успіхами в школі, підтримує зв`язок з класним керівником та вчителями, відвідує батьківські збори. Вдома створенні необхідні умови для розвитку дитини /а.с.16/. Відповідно до заяви [PERSON] від 5.04.2023, адресованої начальнику служби у справах дітей Козівської селищної ради, у якій остання, серед іншого вказала, що не заперечує про позбавлення її батьківських прав стосовно дитини [PERSON] /а.с.17/. Як вбачається із відповіді старости Плотичанського старостинського округу Грицюка І. від 26.04.2023 №7-10 на запит начальника служби у справах дітей Козівської селищної ради Гладчука І., що побутових умов для повернення [PERSON] для проживання в будинку [ADDRESS] , немає, на даний час мати [PERSON] знаходиться за кордоном /а.с.18/. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Козівської селищної ради від 11.04.2023 розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо дитини [PERSON] , [INFO] /а.с.19-20/. Відповідно до рішення №11 від 11.04.2023 вирішено вважати за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] щодо дитини [PERSON] , [INFO] /а.с.21/. Із висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] щодо дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Козівської селищної ради Тернопільської області №84 від 20.04.2023 убачається, що орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] /а.с.22-24/. V. Застосоване судом законодавство ти висновки суду. Відповідно до ст. 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У відповідності до ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз"яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при винній поведінці когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. У судовому засіданні з досліджених судом доказів встановлено, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своєї неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, матеріальної допомоги на утримання таких не надає, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Позбавлення батьківських прав, як захід впливу є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 Сімейного кодексу України), тому він підлягає застосуванню тільки тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. Згідно ч.1,2 ст. 27 вказаної Конвенції, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Суд вважає, що свідоме і тривале нехтування відповідачкою [PERSON] , своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідачки. Отож суд уважає, що позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] буде відповідати інтересам дитини, оскільки відповідачка в подальшому буде позбавлена можливості негативно впливати на психіку дитини до моменту зміни нею свого ставлення стосовно дитини та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. Дослідивши матеріали справи й надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку, що вимоги позивача про позбавлення [PERSON] , батьківських прав щодо її дитини [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню у повному обсязі. Водночас [PERSON] згідно з ст. 169 Сімейного кодексу України може звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав після зміни відповідної поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. У зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідачки на користь держави.

Outcome: approved