Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона разом із своїм сином [PERSON] , [INFO] , з 2000 року зареєстровані та проживають в кв. [ADDRESS] на підставі ордеру № 28855 серії Б на жиле приміщення, житловою площею 13,1 кв. м. Також 2 жовтня 2000 року Московською районною в м. Києві державною адміністрацією [PERSON] був виданий ордер № 26854 серії Б на жиле приміщення, житловою площею 6,1 кв. м у комунальній квартирі [ADDRESS] за вказаною адресою. Під час проживання в зазначеній квартирі їй стало відомо, що Першою київською державною нотаріальною конторою 25.10.2004 р. на підставі листа прокурора Московського району м. Києва № 3-к від 24.03.1998 року був накладений арешт на вказану квартиру. На початку 2022 року вона звернулася до суду з позовом про звільнення майна з під арешту. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 липня 2022 року позов задоволено; арешт скасовано; виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 1409755 від 25 жовтня 2004 року. Однак скасувавши арешт за реєстраційним номером обтяження: 1409755 від 25 жовтня 2004 року та отримуючи 17 жовтня 2022 року відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майн6о, їй від держаного реєстратора стало відомо про наявність ідентичного арешту на вищезазначену квартиру з іншим реєстраційним номером обтяження, а саме: тип обтяження: арешт (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 1409764; зареєстровано: 25.10.2004 17:04:23 за № 1409764 реєстратором Перша київська нотаріальна контора, 01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 11, 234-65-63, 234-99-96, 235-30-35; підстава обтяження: лист, 3-К, 24.03.1998, прокурор, р-н Московський; об`єкт обтяження: квартира, состав: ціле, стан: добудоване, статус: жиле, адреса: [ADDRESS] ; власники [PERSON] , [PERSON] , причина відсутності коду: архівний; додаткові дані: Архівний номер: 1022491, KIEV1, Архівна дата: 06.04.1998, дата виникнення: 06.04.1998, № реєстру 3-890, внутр. № 4B01162725E F4F312155, коментарій:вх.1553. З вказаного архівного запису вбачається, що 06.04.1998 на квартиру [ADDRESS] прокурором Московського району м. Києва був накладений арешт, власником якої було зазначено [PERSON] .. Заборона на відчуження вказаної квартири здійснена за зверненням дирекції школи - інтернату № 21 для дітей-сиріт та дітей, що залишилися без батьківської опіки в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , які станом на 24.03.1998 року були зареєстровані у вказаній квартирі, з метою недопущення її продажу, обміну чи приватизації без згоди опікунської ради. До 1998 року наймачами квартири [ADDRESS] за вказаною адресою була сім`я [PERSON] , у тому числі неповнолітні [PERSON] та [PERSON] .. Однак внаслідок проведених у 1999 році ремонту та реконструкції першого під`їзду будинку [ADDRESS] на підставі інвентаризації, виконаної 31.08.1999 Київським БТІ нумерацію квартир у зазначеному будинку було змінено, а відповідно змінилися і їх наймачі. 5 жовтня 2000 року Московською районною в м. Києві державною адміністрацією Батенко С.М. та її сім`ї з чотирьох осіб було видано ордер № 26861 серії Б на право зайняття жилого приміщення , жилою площею 18,3 кв. м в квартирі [ADDRESS] . Таким чином, на квартиру [ADDRESS] за казаною адресою накладено два арешти на підставі одного того ж самого листа прокуратури Московського району м. Києві від 24.03.1998 № 3-К,з різницею лише в реєстраційних номерах обтяжень та в часі їх формування, один з яких рішенням суду від 18 липня 2022 року скасовано. Позивач просить суд звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS] , накладеного Першою київською державною нотаріальною конторою на підставі листа прокурора Московського району м. Києва (зараз Голосіївська окружна прокуратура міста Києва) від 24.03.1993 № 3-К, реєстраційний номер обтяження: 1409764 вд 25.10.2004; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 1409764 від 25.10.2004, внесений Першою київською державною нотаріальною конторою на підставі листа прокурора Московського району м. Києва від 24.03.1993 № 3-К про арешт вищевказаної квартири - Архівний номер: 1022491, KIEV1, Архівна дата: 06.04.1998, дата виникнення: 06.04.1998, № реєстру 3-890, внутр. № 4B01162725E F4F312155, коментарій:вх.1553; судові витрати стягнути з відповідача. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 2 лютого 2023 року, після усунення недоліків на виконання ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 9 січня 2023 року, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 46-47). В судове засідання 8 червня 2023 року сторони не прибули, про час, день та місце розгляду справи повідомлялися судом у встановленому законом порядку. Представник позивача подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить справу розглядати без її участі та без участі позивача (а.с. 60). Відповідач про причини неявки представника суд не повідомив, відзиву на позов не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Третя особа: Санаторна загальноосвітня школа інтернат № 21 про причини неявки представника суд не повідомила, правом подачі пояснень на позов [PERSON] не скористалася, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталася. Третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора подала до суду лист, в якому просить справу розглядати без участі представника та прийняти рішення згідно діючого законодавства (а.с. 55). Третя особа: [PERSON] подав до суду заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити, справу розглядати без його участі (а.с. 57). Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судовому засіданні встановлено, що Першою київською державною нотаріальною конторою 25.10.2004 р. на підставі листа № 3-к від 24.03.1998 р. прокурора Московського району м. Києва був накладений арешт на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] за реєстраційними номерами обтяжень: 1409755 та 1409764 (а.с. 26). Заборона на відчуження вказаної квартири здійснена за зверненням дирекції школи - інтернату № 21 для дітей - сиріт та дітей, що залишились без батьківської опіки в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , які станом на 24.03.1998 року були зареєстровані у вказаній квартирі, з метою недопущення її продажу, обміну чи приватизації без згоди опікунської ради. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 липня 2022 року позов [PERSON] до Голосіївської окружної прокуратури м. Києва та Санаторної загальноосвітньої школи інтернату № 21, треті особи - Перша київська державна нотаріальна контора та [PERSON] , про звільнення майна з-під арешту - задоволено; скасовано арешт (заборону) з квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , накладений 25 жовтня 2004 року Першою київською державною нотаріальною конторою на підставі листа Прокурора Московського району м. Києва від 24.03.1998 № 3-К (реєстраційний номер обтяження: 1409755); виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 1409755 від 25.10.2004, внесений Першою київською державною нотаріальною конторою на підставі листа від 24.03.1998 № 3-К Прокурора Московського району м. Києва про арешт квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30-31). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 липня 2022 року яке набрало законної сили 30 серпня 2022 року, встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. 2 жовтня 2000 року Московською районною в м. Києві державною адміністрацією позивачу [PERSON] на сім`ю з двох осіб (вона та її син [PERSON] ) був виданий ордер № 28855 серії Б на жиле приміщення, житловою площею 13,1 кв.м, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21) Також 02 жовтня 2000 року Московською районною в м. Києві державною адміністрацією Семенчак О.Б. був виданий ордер № 26854 серії Б на жиле приміщення, житловою площею 6,1 кв.м, у комунальній квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22). [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , з 23 листопада 2000 р. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 20 лютого 1992 року відділом РАГС Московського РВК в м. Києві. (а.с. 14) [INFO] у них народився син [PERSON] (а.с. 15). Згідно інформаційної довідки від 19.10.2021 року Першою київською державною нотаріальною конторою 25.10.2004 р. на підставі листа № 3-к від 24.03.1998 р. прокурора Московського району м. Києва був накладений арешт на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Заборона на відчуження вказаної квартири здійснена за зверненням дирекції школи - інтернату № 21 для дітей - сиріт та дітей, що залишились без батьківської опіки в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , які станом на 24.03.1998 року були зареєстровані у вказаній квартирі, з метою недопущення її продажу, обміну чи приватизації без згоди опікунської ради. 05.10.2000 року Московською районною в м. Києві державною адміністрацією [PERSON] з сім`єю з 4 осіб (вона, батько [PERSON] , брат [PERSON] та брат [PERSON] ) видано ордер № 26861 серії Б на право зайняття жилого приміщення, жилою площею 18,3 кв.м, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23). Вищевказаним рішенням суду встановлено, що до 1998 року наймачами квартири [ADDRESS] була сім`я [PERSON] , у тому числі неповнолітні [PERSON] та [PERSON] , однак внаслідок проведених у 1999 р. ремонту та реконструкції першого під`їзду будинку [ADDRESS] та на підставі інвентаризації, виконаної 31.08.1999 року Київським бюро технічної інвентаризації нумерацію квартир у зазначеному будинку було змінено, а відповідно змінилися і їх наймачі. Зазначена квартира була отримана позивачем для проживання у встановленому законом порядку на підставі ордера у 2000 році, а отже накладений на вказану квартиру арешт, наймачами якої у 1998 році були [PERSON] та [PERSON] ,. які на даний час досягли повноліття та мають інше місце проживання, не має жодного відношення до вказаної квартири. В судовому засіданні встановлено, що Першою київською державною нотаріальною конторою 25.10.2004 р. на підставі листа № 3-к від 24.03.1998 р. прокурора Московського району м. Києва був накладений ще один арешт на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер обтяження 1409764) (а.с. 26). Власниками вказаної квартири зазначені [PERSON] та [PERSON] .. Проте, як встановлено в судовому засіданні власниками квартири [ADDRESS] з 2 жовтня 2000 року є [PERSON] та [PERSON] , а [PERSON] з сім`єю з 4 осіб (вона, батько [PERSON] , брат [PERSON] та брат [PERSON] ) з 5 жовтня 2000 року є власниками квартири [ADDRESS] . Позивач зазначає, що наявність вказаного безпідставного арешту обмежує її у реалізації її права на користування та володіння даною квартирою, а також перешкоджає їй у використанні права на приватизацію квартири разом із членами її сім`ї. Суд погоджується з доводами позивача та вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Аналізуючи вищенаведені обставини в даний час дія арешту на належне позивачеві майно, порушує права позивача, як власника. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. За положеннями вищевказаних норм суди мають належним чином обґрунтовувати свої рішення. Аналогічна позиція підтримується і практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, де зазначено про те, що Європейський Суд встановив порушення ст. 6 Конвенції, у тому числі через те, що національні суди не дали відповідь на аргументи заявниці стосовно правдивості показів свідків та дійсності документів, хоча ці докази були визначальними для рішення по справі. Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Таким чином, наявність безпідставно накладеного обтяження на нерухоме майно [PERSON] порушує її право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, що дає підстави для захисту її права шляхом задоволення позовних вимог. Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Аналогічне визначене статтею 321 ЦК України щодо непорушності права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі вищевикладеного суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved