Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за опалення в розмірі 74725,25 грн. за період з 01.03.2016 по 31.01.2022, 3 відсотки річних у сумі 1205, 32 грн., інфляційні витрати у сумі 7851,84 коп., а всього 86466,41 (вісімдесят шість тисяч чотириста шістдесят шість ) гривень 41 копійка., та стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилалась на наступне. Позивач надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг відповідачами виникла заборгованість в сумі 74725,25 грн., що утворилась за період з 01.03.2016 по 31.01.2022. Крім того, відповідно до\~ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідачів 3 відсотки річних у сумі 1205, 32 грн., інфляційні витрати у сумі 7851,84 коп. Відповідачі правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористались. Представник позивача КП «ХТМ» в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про проведення судового засідання за його відсутності, та позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили. 29.03.2023 вказана позовна заява надійшла до Дзержинського районного суду м. Харкова, та розподілена судді Тимченку А.М. 07.04.2023 судом здійснено електронний запит з Реєстру територіальної громади м. Харкова для встановлення місцеперебування відповідачів, відповідь на який надано до суду 13.04.2021. Ухвалою судді від 21.04.2023 прийнято до розгляду вказану позовну заяву, та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідачі зареєстровані та мешкають за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг централізованого опалення. За визначеннями, які зазначені у\~статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України від 24 червня 2004 року № 1875-IV), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Такі послуги надаються споживачу - фізичній чи юридичній особі, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Частиною першою статті 19\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. Як свідчить тлумачення\~статті 526ЦК України\~цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Пунктом 5 частини третьої статті 20Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У частині першій статті 19Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами\~закону\~споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути єдиною підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18). Статтею 32\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до\~статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного\~Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Отже, обов`язок сплачувати за надані послуги у даному випадку ґрунтується на їх споживанні відповідачами, що відповідає нормі п. 4 ч. 1\~ст. 11 ЦК України. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, він не був позбавлений можливості у передбачений\~законом\~спосіб провести відключення приміщення від мереж теплопостачання, а також звернення до позивача з відповідною претензією, однак відповідних документів з цього приводу до суду відповідачами не було надано. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що у відповідачів наявна заборгованість зі сплати за послуги, які надаються позивачем, у розмірі 74725,25 грн. за період з 01.03.2016 по 31.01.2022. Вказаний розрахунок боргу не спростований відповідачами. Відповідно до ст.ст.\~256,\~257 ЦК України\~позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За приписами ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, оскільки стороною відповідачів не заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, він застосуванню не підлягає. Що стосується трьох процентів річних та інфляційних втрат на суму заборгованості нарахованих за прострочення зобов`язань відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне. Відповідно до положень\~ст.526ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зокрема,\~статтею 625 ЦК\~України\~врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.614ЦК України\~особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Тобто при вирішенні спірних правовідносин діє принцип презумпції винуватості боржників, які не надали суду об`єктивних і переконливих доказів про відсутність своєї вини у виникненні спірної заборгованості. Право на позов про стягнення коштів на підставі\~статті 625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Позивачем здійснено розрахунок інфляційних витрат та 3% річних починаючи з березня 2020 року по січень 2022 року. Таким чином, суд задовольняє позов та стягує солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за опалення та гарячу воду розмірі 74725,25 грн. за період з 01.03.2016 по 31.01.2022, 3 відсотки річних у сумі 1205, 32 грн., інфляційні витрати у сумі 7851,84 коп., а всього 86466,41 (вісімдесят шість тисяч чотириста шістдесят шість ) гривень 41 копійка. У відповідності до\~ст. 141 ч.1 ЦПК України\~суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати в розмірі 2684,00 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: approved