Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

У березні 2023 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , просило стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором № 1703/0908/55-035 від 03.09.2008, всього в сумі 120465 грн. 37 коп. та понесених судових витрат по справі. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 03 вересня 2008 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1703/0908/55-035, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 26000 доларів США. На забезпечення умов виконання вказаного кредитного договору, 03.09.2008 укладено з [PERSON] договір поруки № 1703/0908/55-035-Р-1. На даний час усі права кредитора за кредитним договором № 1703/0908/55-035 від 03.09.2008 належать Акціонерному товариству «Сенс Банк» (правонаступник ПАТ «Альфа-Банк»). Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25.02.2016 стягнуто з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 1703/0908/55-035 від 03.09.2008 у розмірі 311188,26 грн. та судові витрати. Внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідачів три проценти річних від простроченої суми - 20345,74 грн., суму заборгованості за інфляційними витратами 100119,63 грн. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 03 квітня 2023 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. У відзиві на позовну заяву від 20.04.2023 представник відповідачів - адвокат ЗражевськийО.В. просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що відповідачами на виконання рішення суду сплачено за період березень 2022 року - грудень 2022 року [PERSON] 23684,22 грн. та [PERSON] 12873,43 грн. Згідно долученого розрахунку заборгованості 3 проценти річних проводиться за період часу з 30.12.2019 року до 29.12.2022 року, а розрахунок заборгованості інфляційних втрат проводиться з січня 2020 року по листопад 2022 року, що не дозволяє перевірити достовірність розрахунку. Офіційний індекс інфляції це знецінення - зниження купівельної спроможності грошової одиниці України - гривні, а не іноземної валюти, тому долар - як грошова одиниця у борговому зобов`язанні індексації не підлягає. Правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання. Крім того, позивачем долучено додатки - фотокопії документів, які не засвідчені у відповідності до ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації». Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про проведення судового засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримав. В судовому засіданні представник відповідачів - адвокат Зражевський О.В. просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю вимог. Суд, вислухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ З матеріалів справи вбачається, що 03 вересня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1703/0908/55-035, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 26000 доларів США, на строк по 03.09.2018, зі сплатою процентів у розмірі 12,5 річних. На забезпечення умов виконання вказаного кредитного договору, 03.09.2008 укладено з [PERSON] договір поруки № 1703/0908/55-035-Р-1. На даний час усі права кредитора за кредитним договором № 1703/0908/55-035 від 03.09.2008 належать Акціонерному товариству «Сенс Банк» (правонаступник ПАТ «Альфа-Банк»). Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25.02.2016 стягнуто з [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 1703/0908/55-035 від 03.09.2008 у розмірі 311188,26 грн. та судові витрати. Згідно наданого позивачем, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, розрахунку трьох процентів річних від простроченої суми за період з 30.12.2019 по 29.12.2022 становить 20345,74 грн., інфляційні втрати з січня 2020 по листопад 2022 року - 100119,63 грн., які відповідачами не спростовані. За загальним правилом, визначеним у статях 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та неустойку припиняється. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначений правовий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 31 жовтня 2018 року у справі №\~202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову у цій справі є стягнення на підставі частини другої статті 625 ЦК України інфляційних втрат та 3 % річних за невиконання грошового зобов`язання щодо стягнення заборгованості за кредитним договором за рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 лютого 2016 року у справі №562/36/15ц, яке набрало законної сили 18 квітня 2016 року. Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов`язанням. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналіз зазначених норм, дає підстави дійти висновку про те, що на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання у зв`язку із стягненням заборгованості за кредитним договором, невиконання якого зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України. Правовий аналіз норм статей 526, 599, 611, 625 ЦК України свідчить про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору та не звільняє боржника від цивільно-правової відповідальності, передбаченої статтею 625 цього Кодексу. Такий правовий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18) міститься висновок про те, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань. Грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, із невиконанням грошового зобов`язання. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). В силу частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що відповідачі мали грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується судовими рішеннями у справі\~№ 562/36/15-ц, це грошове зобов`язання вчасно не виконано боржниками, тому згідно із частиною другою статті 625 ЦК України вони мають відшкодувати позивачу його інфляційні втрати та сплатити 3 % річних. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень\~ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно\~Указу Президента України №64/2022\~Про введення воєнного стану в Україні, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої\~статті 106 Конституції України,\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~постановлено ввести в Україні воєнний стані з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжений, зокрема\~указом Президента України від 1 травня 2023 року №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 2023 року 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб (тобто до 18 серпня 2023 року). Отже, на період дії воєнного стану боржники звільняються від оплати відсотків та інфляційних втрат, нарахованих на підставі\~ст. 625 ЦК України. Таким чином, суд вважає правильним розрахунок заборгованості по 23.02.2022 року включно, зокрема 3 % річних 15940,99 грн. (20345,74 - 4404,75); інфляційні витрати 45289 грн. (100119,63 - 54830,63). Загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача становить 61229,99 грн. (15940,99 + 45289). Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1364 грн. 22 коп. (61229 грн. 99 коп. х 2684 грн. 00 коп. / 120465 грн. 37 коп.), а саме 682 грн. 11 коп. з кожного.

Outcome: partial