Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача, Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на земельні частки (паї) в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що станом на 01.07.1990 року в [ADDRESS] проживали її батьки - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Останнім на праві власності належали земельні частки (паї) розміром по 29,42 умовних кадастрових гектара, що знаходяться в колективній власності спілки селян «Золотий колос» в с. Локітка Івано-Франківського (Тлумацького) району Івано-Франківської області. Земельні частки батьків виділені на підставі рішення виконкому Палагицької сільської ради від 09.12.1997 року за №119 у відповідності із Сертифікатами на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки, відповідно, серії ІФ № 14 та серії ІФ № 14, зареєстровані в Книзі реєстрації Сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої частки за № 20 та №19 від 27.12.1997 року. За життя батьки не обміняли дані сертифікати ні на сертифікат державного зразка, і ні на державний акт на право власності на земельну ділянку. На сьогоднішній день немає в наявності бланків сертифікатів державного зразка, які би можна було замінити попередні сертифікати, видані сільською радою, оскільки сертифікати державного зразка видавалися Тлумацькою РДА, яка на даний час ліквідована. [INFO] померла мати [PERSON] , а [INFO] помер батько [PERSON] . Після смерті матері відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно. Він з батьком вступили в управління спадковим майном матері, але юридично не оформили своїх спадкових прав. Після смерті батька відкрилася спадщина на його спадкове майно, в тому числі і на 1/2 частину земельної частки (паю) матері, яку за життя батько не оформив на своє ім`я. Вона звернулася до державного нотаріуса Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області, Васильєвої Н.М., із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначені земельні частки (паї), однак їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що відсутній необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину документи, які посвідчують право власності на спірне майно. Даний факт позбавляє її права на оформлення спадкового права на дані земельні частки (паї). Просила визнати за нею право власності на вказану земельні частки (паї) в порядку спадкування за законом, після смерті матері, [PERSON] , яка померла [INFO] та після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] Позивач, [PERSON] , в підготовче судове засідання не з`явилася, однак в позовній заяві зазначила, що розгляд справи здійснювати у її відсутності. Представник відповідача, Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в підготовче судове засідання не з`явився. 06.06.2023 року від нього надійшла заява в якому зазначив, що проти задоволення позову не заперечує, визнає позов у повному обсязі та просив розглядати справу без його участі (а.с. 49). 23.05.2023 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Відповідно до п.1 Указу Президента України від 10 листопада 1994 року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», установлено, що приватизація земель, які перебувають у користуванні сільськогосподарських підприємств і організацій, є невідкладним першочерговим заходом у здійсненні земельної реформи в Україні. Передачу земель у колективну та приватну власність для виробництва сільськогосподарської продукції проводити на добровільних засадах, виходячи з того, що земля повинна належати тим, хто її обробляє. Згідно п.2 вищевказаного Указу Президента України, рекомендовано місцевим Радам народних депутатів за участю Державного комітету України по земельних ресурсах ужити заходів щодо прискорення передачі відповідно до земельного законодавства безплатно у колективну власність земель колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, трудові колективи яких виявили бажання одержати землю у власність. Організаціям землеустрою здійснювати у якомога коротші строки поділ земель, які передано у колективну власність, на земельні частки (паї) без виділення їх у натурі (на місцевості). Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. Пунктом п.3 даного Указу Президента України установлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією, що зазначено у п.5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». На виконання вищевказаних Указів Президента України, Івано-Франківською обласною радою народних депутатів 31.07.1995 року було розроблено та затверджено «Положення про сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки (в умовних кадастрових гектарах) та сам бланк Сертифікату (а.с. 33, 37). Постановою КМУ від 12.10.1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)», затверджено форму сертифікату на право на земельну частку (пай) та зразок Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Судом встановлено,\~що згідно сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ 14 № 19 та серії ІФ 14 № 20, зареєстрованим в книзі реєстрації Сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої частки за № 19 та № 20 від 27.12.1997 року, виділена на підставі рішення виконкому Палагицької сільської ради від 09.12.1997 року за №119, земельна ділянка в розмірі 29,42 умовних кадастрових гектарів, на території Палагицької сільської ради, в межах\~середньої земельної\~частки без\~визначення на\~місцевості,\~що на\~праві приватної\~власності належала [PERSON] \~та [PERSON] (а.с. 5, 6 ). Даний сертифікат виданий за формою, яка розроблена Івано-Франківською\~обласною радою\~народних депутатів\~31.07.1995\~року та підлягав\~заміні на\~сертифікат державного\~зразка,\~форма якого\~затверджена Постановою КМУ\~від\~12.10.1995\~року або на державний акт, що посвідчує право власності на землю при виділенні меж ділянки на місцевості, у встановленому законом порядку. Однак, [PERSON] та [PERSON] даних замін не здійснили. Відповідно до ч. 9 та 10\~ст. 5 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на\~місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Згідно ст. 6 ЗК України (в редакції в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для:\~ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських\~будівель (присадибна ділянка);\~садівництва; дачного і гаражного будівництва. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі: одержання їх у спадщину; одержання частки землі у спільному майні подружжя; купівлі-продажу, дарування та обміну. Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх\~компетенції за плату або безплатно. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для: ведення селянського (фермерського) господарства у межах середньої земельної частки, що обчислюється у порядку, передбаченому цією статтею; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому\~порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного\~статтею\~67\~цього Кодексу; садівництва; дачного і гаражного будівництва. Статтею 23 ЗК України (в редакції в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Пунктом 2 розділу VІІ Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначається, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Згідно архівного витягу з рішення 8\~сесії Палагицької\~сільської Ради\~народних депутатів\~22\~скликання від\~25.03.1997\~року«Про обчислення середньої земельної частки для громадян сіл Палагичі, Гончарівка, Локітка, Попелів», сесія сільської Ради народних депутатів вирішила вирахувати середню земельну частку працівникам спілки селян « [INFO] » пенсіонерам з їх числа, працівникам соціальної сфери сіл Гончарівка, Локітка і Попелів, пенсіонерам з їх числа і тим пенсіонерам сільськогосподарських підприємств, що мають стаж роботи жінки 15 років і чоловіки 20 років окремо по селах, затвердили список пайовиків та передали землі для товарного сільськогосподарського виробництва площею 597,3 га, по населених пунктах: Палагичі, Гончарівка, Локітка, Попелів (а.с. 7, 8-9, 10). Мати позивача, [PERSON] дійсно включена в списки громадян, що мають право на середню земельну частку (пай), які є складовою проекту роздержавлення і приватизації земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Палагицької сільської ради під № 19 (пенсіонери спілки «Золотий колос» с. Локітка). Розмір земельної частки (паю) [PERSON] становить 29.42 умовних кадастрових гектарів. Згідно журналу реєстрації сертифікатів на право на середню земельну частку (пай), що видається Тлумацькою районною державною адміністрацією по Палагицькій сільській раді відсутні записи про одержання сертифіката на середню земельну частку (пай) на ім`я громадянки [PERSON] по селу Локітка Палагицької сільської ради, що підтверджується довідкою виданою Палагицьким старостинським округом №17 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 280 від 09.05.2023 року (а.с. 22). Батько позивача, [PERSON] дійсно включений в списки громадян, що мають право на середню земельну частку (пай), які є складовою проекту роздержавлення і приватизації земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Палагицької сільської ради під № 20 (пенсіонери спілки «Золотий колос» с. Локітка). Розмір земельної частки (паю) [PERSON] становить 29.42 умовних кадастрових гектарів. Згідно журналу реєстрації сертифікатів на право на середню земельну частку (пай), що видається Тлумацькою районною державною адміністрацією по Палагицькій сільській раді відсутні записи про одержання сертифіката на середню земельну частку (пай) на ім`я громадянина [PERSON] по селу Локітка Палагицької сільської ради, що підтверджується довідкою виданою Палагицьким старостинським округом №17 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 279 від 09.05.2023 року (а.с. 23). З довідки виданої\~Палагицьким старостинським\~округом №17\~Тлумацької міської\~ради Івано-Франківського\~району Івано-Франківської\~області №\~304\~від 16.05.2023\~року вбачається,\~що Палагицькою сільською радою не проводились роботи по виготовленню проекту роздержавлення (паювання) земель сільськогосподарського виробництва по с. Локітка, спілка селян «Золотий колос». На даний час проект роздержавлення по с. Локітка відсутній. В наявності Схема розміщення власників земельних часток (паїв) по масивах (урочищах) с. Локітка. Земельні частки (паї) громадян - [PERSON] - 29.42. умовних кадастрових гектари та [PERSON] - 29.42 умовних кадастрових гектари згідно Схеми розміщення паїв знаходяться в урочищі «Сіножаті», номер контура 59, с. Локітка (а.с. 24). 24.01.1947 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] і після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією повторного свідоцтва про одруження (а.с. 38). З виписки\~із погосподарської\~книги №\~3\~с.\~Локітка,\~сторінка 3-4,\~особовий рахунок\~№ [NUMBER] \~Палагицької сільської\~ради Тлумацького\~району Івано-Франківської області станом\~на 01.07.1990\~року вбачається,\~що 1/2\~житлового будинку,\~що розташований\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~який побудований\~до 05.08.1992\~року,\~числиться як колгоспний двір\~і в\~ньому зареєстровані\~та проживали: [PERSON] - [INFO] - голова двору; [PERSON] - [INFO] - дружина (а.с. 27). Згідно копії свідоцтва про народження, позивач [PERSON] народилася [INFO] , де в графі батько зазначений « [PERSON] », а в графі мати « [PERSON] » (а.с. 39). 01.05.1976 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 39). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 28). Довідкою виданою Палагицьким старостинським округом №17 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 09.05.2023 року № 281 встановлено, що [INFO] померла її мати [PERSON] 1919 року народження, що була постійною жителькою с. Локітка Тлумацького району Івано-Франківської області та на день смерті зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті за вказаною адресою зареєстровані та проживали: [PERSON] чоловік, 1922 року народження; [PERSON] дочка, 1955 року народження. Заповіт від імені [PERSON] в Палагицькій сільській раді не посвідчувався (а.с. 25). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 29). У силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст.1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Довідкою виданою Палагицьким старостинським округом №17 Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 09.05.2023 року № 282 встановлено, що [INFO] помер її батько [PERSON] 1922 року народження, що був постійним жителем с. Локітка Тлумацького району Івано-Франківської області та на день смерті зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] . На день його смерті за вказаною адресою зареєстровані та проживали: [PERSON] дочка, 1955 року народження. Заповіт від імені [PERSON] в Палагицькій сільській раді не посвідчувався (а.с. 26). [PERSON] 22.03.2023 року, звернулася до\~державного нотаріуса\~Тлумацької державної\~нотаріальної контори\~Івано-Франківського\~району Івано-Франківської\~області,\~ [PERSON] ,\~із заявами\~про видачу\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом,\~однак їй\~було відмовлено,\~у видачі\~свідоцтва на\~право власності\~на спірні\~земельні частки\~(паї),\~у зв`язку\~з тим,\~що у\~заявника відсутній необхідний для видачі свідоцтва про право на спадщину документи, які посвідчують право власності на вищезазначені земельні частки (паї), так як нема його в наявності, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 109/02-31 від 22.03.2023 року та № 110/02-31 від 22.03.2023 року (а.с. 31, 32). Згідно копій спадкових справ № 6/2008, № 3/2023, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] та батька [PERSON] . Інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом немає (а.с. 51-61, 63-69). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельні частки (паї) в порядку спадкування за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України та ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Частин 2 статті 152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює судове рішення про задоволення позову. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст. 316-319, 328, 392, 1216 - 1222, 1268-1269 ЦК України, ст. 5, 23, 81,152 ЗК України та

Outcome: approved