Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

27.02.2023\~року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтований тим, що 24.07.2014 року [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 24.07.2014 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами між ним та Банком становлять договір про надання банківських послуг (далі - Договір). Заявою підтверджується факт, що відповідач була повністю поінформована про умови кредитування у АТ КБ «ПриватБанк» (далі - Банк), які надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Позивач виконав зобов`язання за договором, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалася повернути витрачені кошти. Відповідач порушила умови договору, не сплативши мінімальний платіж до останнього числа місяця, наступного за місяцем, у якому здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту, тому за кредитним договором виникла заборгованість, що станом на 13.02.2023 року склала 45\~675, 23 грн., з яких 37 179, 79 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 8\~495, 44 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором б/н від 24.07.2014 року у розмірі 45\~675, 23 грн., а також судові витрати по справі. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористалася. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Гребенюк О.С. письмово просив розглянути справу без участі представника, позовні вимоги підтримав. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про час, дату, місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак, про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд постановив розглядати справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. У ході судового розгляду встановлено, що 24.07.2014 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 17). Відповідно до вказаної заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами становлять між нею та Банком договір про надання банківських послуг, з яким вона ознайомлена та згодна, які надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. У анкеті-заяві відповідач просила надати їй платіжну картку «Кредитка «Універсальна». Відповідно до довідки Банку 24.07.2014 року [PERSON] надано кредитну картку «Універсальна», яка неодноразово перевипускалася, остання з терміном дії до грудня 2021 року (а.с.16). Згідно з довідкою Банку 24.07.2014 року кредитний ліміт картки, виданої відповідачу, було встановлено в розмірі 0, 00 грн., який змінювався та 07.12.2021 року досяг 36 000 грн. (а.с.15). Як вбачається з виписки за договором № б/н за період з 24.07.2014 року по 15.02.2023 року, відповідач користувалася кредитними коштами, повертала їх та знову використовувала (а.с. 59-71. У позові зазначено, що відповідач порушила умови Договору та прострочила повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого в неї виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку позивача, який не спростований відповідачем, заборгованість [PERSON] станом на 13.02.2023 року складає 45\~675, 23 грн., з яких: 37\~179, 79 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 8\~495, 44 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с. 5-14). Оскільки відповідач у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, то між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Щодо позовних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом (тілом кредиту) та простроченими відсотками суд виходив із наступного. Відповідно до ст.\~627\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі \~ст.\~2\~Закону України\~«Про банки\~і банківську\~діяльність» банківський кредит,\~будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як встановлено з виписки по рахунку [PERSON] користувалася кредитними коштами, наданими Банком. Також сторони погодили базову процентну ставку. Враховуючи зазначені обставини та надані суду докази, суд доходить висновку, що заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) у розмірі 37\~179, 79 грн. та простроченими відсотками у розмірі 8\~495, 44 грн. є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 2\~684, 00 грн.(а.с.58). Враховуючи викладене,

Outcome: approved