Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

КНП «Вінницький обласний спеціалізований будинок дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки Вінницької обласної ради» в інтересах дитини [PERSON] , [INFO] , звернулось до суду з позовом до відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнути з кожного із відповідачів аліменти на користь та на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів їх заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до дня повноліття дитини шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі. Позов мотивований тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] поступила до закладу позивача 02.11.2015 на підставі заяв відповідачів від 27.10.2015 і направлення ДОЗ Вінницької ОДА від 02.11.2015, та перебуває дотепер на повному державному забезпеченні. За весь час перебування дитини у закладі (7 повних років), батьки жодного разу не навідались, не поцікавились її життям, розвитком та станом здоров`я, матеріально її не утримують, не цікавляться навчально-виховним процесом, переклавши виконання батьківських обов`язків на державу. Враховуючи, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків щодо доньки [PERSON] , позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.03.2023 цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Відповідачі відзив на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 23.03.2023 строк, до суду не надали. Ухвалою суду від 30.05.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача Поліщук А.С. позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила його задовольнити; підтримала висновок Служби у справах дітей Турбівської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] в судовому засідання підтвердив той факт, що він дійсно не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до [PERSON] , [INFO] . В ході судового розгляду неодноразово змінював свою позицію щодо позовних вимог від визнання позову до його невизнання. Вагався щодо повідомлення будь - яких обставин по справі. Зазначив, що він зі своєю дружиною на даний час не можуть забрати дитину з закладу, оскільки ними не створено належних умов для проживання дитини. На даний час а ні він а ні інший відповідач ніде не працюють. В судових дебатах повідомив, з позовом не погоджується та інколи буде намагатись їздити відвідувати дитину. На запитання суду, що заважало з 2015 року проявити до дитини батьківську турботу нічого зазначити не зміг, лише повідомив, що в ході епідемії Коронавірусу він одного разу намагався відвідати дитину однак його не допустили. Не зміг згадати а ні дати, а ні місяця, а ні року в якому відбулось таке намагання. Більше він зі своєю дружиною дитину не відвідували. Відповідач [PERSON] в судовому засідання також підтвердила той факт, що вона дійсно не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала, щодо їх задоволення. Представник третьої особи - Служби у справах Турбівської селищної ради - Григорук В.В., в судовому засіданні просила позов задовольнити з підстав, що у ньому наведено, зазначила, що підтримує висновок Служби у справах дітей Турбівської селищної ради. Зазначила, що при обстеженні побутових умов проживання відповідачів було встановлено, що ними не створено належні умови для проживання дитини, а тим більше з таким медичним діагнозом, який має дитина [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази у їх сукупності, вважає що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 30.07.2010 (а.с. 7). Департамент охорони здоров`я та курортів Вінницької обласної державної адміністрації 02.11.2015 за заявами батьків від 27.10.2015 направив [PERSON] на тимчасове державне утримання до Вінницького будинку дитини, де дитина перебуває і по даний час на повному державному утриманні, тимчасовим опікуном дитини є директор закладу [PERSON] (а.с. 9-12, 14, 15). Згідно актів комісії КНП «Вінницький обласний спеціалізований будинок дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки Вінницької обласної ради» від 10.10.2017, від 26.03.2018, від 19.09.2018, від 16.05.2019, від 10.12.2019, від 24.06.2021, 14.03.2023, [PERSON] та [PERSON] жодного разу без поважних причин не відвідували [PERSON] , [INFO] , не виявили до неї батьківського піклування і турботи, не приймали участі у вихованні та не утримували її. (а.с. 16-22). Питання про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно доньки [PERSON] , [INFO] , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Турбівської селищної ради 25.04.2023 та за її результатами, надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно доньки [PERSON] , [INFO] , який затверджено рішенням виконавчого комітету Турбівської селищної ради від 25.04.2023 за № 76 (а.с. 67-88 ). Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати дитину, готувати її до самостійного життя. Статтями 11,12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; а також у випадку, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно положень ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», факт ухилення батька (матері) від виховання та утримання дітей може бути підтверджений письмовими доказами (актами, листами тощо), а також показаннями свідків. Відповідно до п. 16 зазначеної постанови, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що має місце факт тривалого ухилення відповідачами від виконання батьківських обов`язків. Відповідачі за весь час перебування дитини в будинку дитини жодного разу не відвідали доньку, не цікавилися її життям, розвитком та станом здоров`я, не надавали матеріальної допомоги дитині, не вітали доньку з днями народження та іншими святами, не приймали участь в її вихованні та не утримують її, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідачі виявляють байдужість до дитини та щодо своїх батьківських прав, тому суд дійшов висновку про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до частини 1 статті 183 цього ж Кодексу частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Положеннями ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] та [PERSON] аліментів на користь та на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з кожного окремо, у розмірі 1/4 частки всіх видів їх заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 16.03.2023, і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до п. 1. ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з відповідачів на користь дитини аліментів в частині суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Також суд роз`яснює, що згідно вимог ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь держави 2 147, 20 грн. судового збору з кожного. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved