Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

У жовтні 2020 року Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Пухівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис №15. Рішення Броварського міськрайонного суду від 09 червня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір`ю [PERSON] . Нині батько дитини [PERSON] перебуває у місцях позбавлення волі - у Білоцерківській виправній колонії №35. Малолітній [PERSON] разом з матір`ю були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , де проживали разом з прабабусею та прадідусем дитини до грудня 2019 року. Відповідно до посвідчення, серії [NUMBER] , малолітній [PERSON] є особою з інвалідністю до 18 років. Згідно з виписки з історії хвороби від 04 листопада 2019 року, виданої ДУ «Інститут патології хребта та суглобів ім. проф. М.І. Ситенка НАМН України» малолітньому [PERSON] встановлено діагноз - вроджена двостороння лучова косорукість IV типу (недорозвинутість передпліччя та зап`ястя); рубцова лучова девіація кісток (деформаційні дефекти зап`ястка); гіпоплазія I пальців кісті 4 типу (вроджена аномалія недорозвинутість 1 пальця). Тип 4 - вузький міжпальчевий проміжок або висячий палець); камптодактілія 2, 3, 4 пальців (вроджене зігнуте положення 2, 3, 4 пальців рук). Дитині було проведено операційне втручання, резекція рудиментарного 1 пальця. Виконано коригуючу остеотомію 2 пальця з фіксацією спицею. 13 січня 2020 року [PERSON] , прабабуся малолітнього [PERSON] , звернулася до Броварського ВП ГУ НП у Київській області із заявою про зникнення [PERSON] та малолітнього [PERSON] , [INFO] . Того ж дня [PERSON] звернулася із вищевказаною заявою до Служби у справах дітей Броварської міської ради, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] разом з сином [PERSON] не повернулися додому. У березні 2020 року малолітньому [PERSON] призначено проведення операції на суглобах у ДУ «Інститут патології хребта та суглобів ім. проф. М.І. Ситенка НАМН України». Також у цій заяві було зазначено, що [PERSON] погано впливає на [PERSON] , що, у свою чергу, призвело до укладання договору позики з банком на суму 60 000 гривень. У подальшому було встановлено, що з грудня 2019 року [PERSON] разом із сином [PERSON] переїхала проживати до свого співмешканця [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За вищевказаною адресою також проживають дві дочки [PERSON] - [PERSON] , 2008 року народження, та [PERSON] , 2009 року народження, а також його тітка [PERSON] , 1937 року народження. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 січня 2020 року [PERSON] позбавлено батьківських прав стосовно її дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та стягнуто аліменти на утримання дітей на користь [PERSON] . Водночас старша дочка [PERSON] - [PERSON] з батьком не проживає і не перебуває на його утриманні. 20 лютого 2020 року прабабуся [PERSON] - [PERSON] написала заяву до Служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області про факт перешкоджання їй та прадіду бачитися з правнуком. Також остання повідомила, що [PERSON] побив її та прадіда у дитячому садочку, куди вони приходили побачити правнука. З метою з`ясування обставин справи працівниками Служби у справах дітей Броварської міської ради обстежено умови проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , за вищевказаною адресою, та встановлено, що дитина відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) комбінованого типу «Калинка», для проживання дитини створені належні умови проживання. Його матір [PERSON] мала намір відвести дитину на операцію. 10 червня 2020 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє прізвище на « [PERSON] ». 29 вересня 2020 року об 11 год. 45 хв. до Служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області надійшло повідомлення у телефонному режимі від адміністрації Броварської загальноосвітньої школи I-II ступенів №10 про малолітнього [PERSON] , [INFO] , який став жертвою жорстокого поводження, а саме фізичного насильства зі сторони його вітчима [PERSON] . Під час огляду дитини лікарем швидкої допомоги було зафіксовано чисельні забої на тілі дитини, гематоми голови, підозру на закриту черепно-мозкову травму, струс мозку та перелом руки та встановлено діагноз - струс головного мозку, гематоми на тілі, перелом лівої променевої кістки. Вид травми - побиття (довідка від 29 вересня 2020 року №7572). 29 вересня 2020 року спеціалістом (психологом) Служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області проведено бесіду з малолітнім [PERSON] , [INFO] , у приміщенні лікарні. Під час вказаної бесіди малолітній [PERSON] розповів, що повсякденно отримує фізичні покарання від вітчима та є об`єктом психічного насилля з боку вітчима, матері та зведених сестер. Разом з цим, хлопчик розказав про його щоденні завдання від вітчима, а саме відтискання від підлоги 300 разів щодня. За тим як він робить фізичні вправи з віджимання слідкують його зведені сестри, які потім звітують вітчиму, чи виконав він завдання. Зі слів [PERSON] , йому дуже важко віджиматися від полу 300 разів щодня, тому він старається обманути сестер щодо кількості виконаних ним віджимань, так щоб вітчим потім його не покарав. Також [PERSON] пояснив, що має щоденні обов`язки, а саме: застеляти ліжка, замітати та мити підлогу. У ході психологічної бесіди до малолітнього [PERSON] прийшли його прабабуся та прадідусь, побачивши яких він зрадів та повідомив, що хоче знову з ними проживати у селі Пухівка. 29 вересня 2020 року малолітнього [PERSON] , [INFO] , було тимчасово поміщено до КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» за поданням Служби у справах дітей Броварської міської ради від 29 вересня 2020 року №1378/02-09.1. Разом з цим, 29 вересня 2020 року відділом поліції Броварського районного управління поліції відкрито досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками вчинення [PERSON] кримінального правопорушення передбачено ч. 2 ст. 122 КК України. Також у провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває справа про адміністративні правопорушення стосовно [PERSON] за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. У характеристиці на учня 1-Ж класу Броварської загальноосвітньої школи Броварської загальноосвітньої школи I-II ступенів №10 вказано, що за період з 01 вересня 2020 року по 29 вересня 2020 року [PERSON] дуже часто запізнюється на перший урок. Інколи приходить без зошитів та підручників. Перший тиждень навчання дитина проявляла активність та зацікавленість, але останнім часом він неуважний, пояснюючи таку поведінку поганим настроєм, залазив під парту як на уроках, так і на перерві. Водночас відповідно до педагогічних характеристик на [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , дівчата мають низький рівень знань, на уроках неактивні, не виконують домашнє завдання, не мають друзів у школі. Відповідно до акта обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 30 вересня 2020 року №397, складеного працівниками Служби у справах дітей, ювенальної поліції та Броварського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, за вищевказаною адресою проживають: [PERSON] разом із малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , [PERSON] разом із неповнолітніми доньками: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , й тіткою [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Дана квартира є двокімнатною. У малолітнього [PERSON] фактично відсутнє спальне місце. [PERSON] останнім часом вчиняв сварки з дружиною, бив її сина. Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї від 29 вересня 2020 року, складеного фахівцями Броварського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, [PERSON] вчиняє періодично фізичне насильство щодо сина своєї дружини - [PERSON] , [INFO] . Мати дитини, [PERSON] знає про ці знущання і особисто підписалася у даному висновку. 29 вересня 2020 року працівниками Служби у справах дітей Броварської міської ради проведено оцінку рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] , та встановлено, що вітчим [PERSON] вчиняє фізичне та психологічне насильство щодо сина своєї дружини. Матір дитини, бачивши синці на тілі дитини не намагалася його захисти й надати медичну допомогу. Вона знаючи, що дитина скаржиться на головний біль та біль у руках, повела сина до школи. Враховуючи вищенаведене, орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області прийняв рішення від 30 вересня 2020 року №738 «Про негайне відібрання малолітнього [PERSON] від його матері», у зв`язку з безпосередньою загрозою для життя та здоров`я дитини. 30 вересня 2020 року виконавчим комітетом Броварської міської ради Броварського району Київської області прийняте рішення №739 про доцільність відібрання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , від його матері, [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з тим, що матір ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Посилаючись на викладене, позивач просив суд відібрати малолітнього, [PERSON] , [INFO] , від його матері, [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , без позбавлення її батьківських прав та передати дитину Службі у справах дітей Броварської міської ради Київської області; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання її сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, з моменту подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області - Сундук Л.І. позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні позовній заяві, просила про задоволення позову у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Кудлай О.П. позов не визнали, просили суд у задоволенні позовних вимог відмовити. У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказувала на те, що позовна заява є необґрунтованою, а вимоги - безпідставними. Так, у своїй позовній заяві позивач посилається на незабезпечення медичного догляду та лікуванням дитини, однак забезпечення належного медичного догляду, лікування дитини підтверджується наявними у відповідача документами, зокрема, виписками з історії хвороби стаціонарного хворого [PERSON] , його медичною карткою № 527119 та довідкою від 08 травня 2018 року ДУ Інститут травматології та ортопедії НАМН України, що, у свою чергу, вказують на неодноразове проведення лікування вродженої вади пацієнта та дотримання вимог щодо проведення профілактичного контролю. Крім того, картка профілактичних щеплень підтверджує своєчасне проведення дитині обов`язкових щеплень. Також у довідках, виданих ДУ «Інститут патології хребта та суглобів ім. професора М.І. Ситенка НАМН України» від 17 січня 2020 року та від 14 грудня 2020 року, зазначено, що з 2020 року у клініці дитячої ортопедії (м. Харків) проходить лікування пацієнт [PERSON] та перелічено проведені медичні заходи. Перебування [PERSON] у місті Харкові підтверджується залізничним квитком [NUMBER] . 12 листопада 2019 року [PERSON] було забезпечено проходження огляду Броварською дитячою лікарсько-консультативною комісією, що підтверджено довідкою від 12 листопада 2019 року №254. При цьому матір`ю [PERSON] було забезпечено складання та проходження Індивідуальної програми реабілітації інваліда №269, що підтверджується копією даної програми. Відповідач [PERSON] після відібрання дитини проявляє піклування про здоров`я дитини, її медичний догляд та лікування. Хвилюючись з приводу невиконання програми реабілітації дитини-інваліда, зупинення подальших корегуючих операцій, піклуючись про якість ліків, які надаються дитині, про її психічний стан, [PERSON] неодноразово зверталася до Служби у справах дітей та сім`ї із відповідними заявами. Звертала увагу на те, що на даний час провину [PERSON] не встановлено, судом не винесено постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності. Водночас досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КК України, завершилося, обвинувальний акт складений та направлений до суду на розгляд по суті. Зауважувала, що відповідачу невідомо відомостей про сумарну кількість фізичного навантаження у вигляді відтискання від підлоги, оскільки малолітній [PERSON] робить віджимання без примусу та за власним бажанням. Також зазначала, що позивачем порушено строк, встановлений частиною другою статті 170 СК України, для звернення до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] доглядає за своєю дитиною - [PERSON] , вона має постійне місце роботи та має можливість допомагати дитині у навчанні. [PERSON] разом із сином проживає у [ADDRESS] . Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим 18 вересня 2013 року виконавчим комітетом Пухівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис №15 (а.с. 12). Малолітній [PERSON] , [INFO] , є особою з інвалідністю віком до 18 років, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] від 10 вересня 2020 року (а.с. 13). 10 червня 2020 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Броварському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). З грудня 2019 року [PERSON] разом із малолітнім сином [PERSON] проживають із [PERSON] за адресою його фактичного проживання: [ADDRESS] . 29 вересня 2020 року об 11 год. 45 хв. до Служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області надійшло повідомлення від адміністрації Броварської загальноосвітньої школи І-III ступенів №10 про малолітнього [PERSON] , [INFO] , який став жертвою жорстокого поводження, а саме фізичного насилля зі сторони його вітчима, [PERSON] , [INFO] . В інформації від навчального закладу зазначено, що 29 вересня 2020 року малолітнього [PERSON] до школи привела його матір [PERSON] , [INFO] , яка попросила класного керівника не залучати її сина до занять з фізичної культури, оскільки в її сина сьогодні погане самопочуття та болить рука. Під час проведення занять малолітній [PERSON] поскаржився вчителю на погане самопочуття, а саме: нудоту, головний біль та болі в районі лівої руки. Під час огляду медичним працівником навчального закладу на обличчі дитини було виявлено синці в області лівого ока, чола та шиї. У ході спілкування з дитиною було з`ясовано, що 28 вересня 2020 року його побив вітчим [PERSON] . Після з`ясованої інформації адміністрація навчального закладу викликала швидку допомогу та працівників поліції. 29 вересня 2020 року об 11 год. 30 хв. малолітній [PERSON] був доставлений до приймального відділення Комунального некомерційного підприємства «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня територіальних громад Броварського району Київської області». Відповідно до довідки КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня територіальних громад Броварського району Київської області» від 29 вересня 2020 року №7573 у малолітнього [PERSON] діагностовано струс головного мозку, параорбітальну гематому, остеоепіфізеоліз лівої променевої кістки. Оскільки існувала реальна загроза життю та здоров`ю дитини, спеціалістами Служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області, сектору ювенальної превенції відділу превенції Броварського відділу поліції ГУ НПП в Київській області та Броварського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді було складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини від 29 вересня 2020 року №29/04-04.8 та прийнято рішення негайно відібрати дитину від матері. 30 вересня 2020 року виконавчим комітетом Броварської міської ради Броварського району Київської області прийняте рішення №739 про доцільність відібрання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , від його матері, [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з тим, що матір ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізував Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У справі «М.С. проти України» у рішенні від 11 липня 2017 року (заява №2091/13) та у рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09, § 100) Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним (§76). У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява №31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, §78). Отже, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини. Відповідно до частини першої статті 170 Сімейного кодексу України (далі - СК України) суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц (провадження №14-327цс18). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Встановивши фактичні обставини справи, взявши до уваги показання свідка [PERSON] , суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що поведінка матері відносно свого сина свідчить про її спроможність та волевиявлення виконувати свої природні батьківські обов`язки. В матеріалах справи відсутні дані, які б негативно характеризували відповідача, зокрема дані про винну поведінку в ухиленні від виховання своєї дитини, у свідомому нехтуванні батьківськими обов`язками, про жорстоке поводження, насильство, застосування недопустимих методів виховання, приниження людської гідності дитини з боку матері. З часу відібрання дитини матір відчувала тривогу з приводу перешкод стосовно побачень з сином, переймається долею дитини та прагне постійно брати участь у вихованні та лікуванні [PERSON] , що, у свою чергу, підтверджується заявами [PERSON] до Служби у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області №164/02-03 від 23 жовтня 2020 року, №169/02-03 від 30 жовтня 2020 року, №175/02-03 від 11 листопада 2020 року, №186/02-03 від 27 листопада 2020 року, №187/02-03 від 27 листопада 2020 року (а.с. 157-164). Актом обстеження умов проживання родини [PERSON] від 16 грудня 2022 року встановлено, що для виховання дітей створені такі умови: наявні місця для відпочинку, навчання та дозвілля дітей (а.с. 226). Доводи позовної заяви про те, що [PERSON] не виконує батьківських обов`язків стосовно своєї дитини, не заслуговують на увагу, оскільки ґрунтуються виключно на поясненнях представників Служби у справах дітей Броварської міської ради та соціального педагога Броварської загальноосвітньої школи І-III ступенів №10. У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували невиконання відповідачем батьківських обов`язків.

Outcome: dismissed