Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

У жовтні 2021 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк», яке змінило назву на Акціонерне товариство «Сенс Банк», звернулося до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Головне слідче управління Міністерства внутрішніх справ України про звільнення майна з-під арешту. Позивач зазначив, що 28 березня 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладено договір кредиту №410/49/08-Пі, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 20 000 доларів США. На забезпечення виконання своїх зобов`язань за цим кредитним договором 28 березня 2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідач передала в іпотеку банку земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3210600000:00:064:0098. Внаслідок реорганізації правонаступником майна, майнових прав та обов`язків Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» є Акціонерне товариство « Альфа-Банк», яке змінило назву на Акціонерне товариство «Сенс Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Сенс Банк» з дати затвердження передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Сенс Банк» та рішення єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року. Нині банк як іпотекодержатель має обмеження реалізації можливостей щодо звернення стягнення на заставне майно. Так, постановою про накладення арешту на майно від 15 червня 2012 року старшим слідчим в ОВС ГСУ МВС України Киричком В.М. накладено арешт на вищевказану земельну ділянку, про що 21 червня 2012 року державним реєстратором внесено відповідний запис у Державний реєстр прав на нерухоме майно про державну реєстрацію обтяжень, номер запису про обтяження: 12649843. Посилаючись на викладене, позивач просив суд звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,1000 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3210600000:00:064:0098, на яку постановою від 15 червня 2012 року, винесеною старшим слідчим в ОВС ГСУ МВС України Киричком В.М., накладено арешт, про що державним реєстратором 21 червня 2012 року внесено інформацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про обтяження 12649843. У судовому засіданні представник позивача Акціонерного товариства «Сенс Банк» - адвокат Пересунько С.С. позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні позовній заяві, просив про задоволення позову у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала, просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити. У судове засідання представник третьої особи Головного слідчого управління Міністерства внутрішніх справ України не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 28 березня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладено договір кредиту № 410/49/08-Пі, відповідно до умов якого [PERSON] отримала у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти у розмірі 20 000 доларів США 00 центів зі сплатою 13% річних, строком до 27 березня 2015 року. 02 липня 2009 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 про внесення змін договору 410/49/08-Пі від 28 березня 2008 року, якою перший абзац п. 1.1. та п.п. 1.1.1. та 1.1. п. 1.1. договору було викладено у новій редакції, а саме передбачено, що [PERSON] отримала на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти у розмірі 20 954 доларів США 00 центів зі сплатою 15% річних, строком до 27 березня 2020 року. Вищевказаний договір кредиту був забезпечений іпотекою на підставі іпотечного договору №08/I-49 від 28 березня 2008 року, предметом якого є земельна ділянка загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер: 3210600000:00:064:0098, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 02 липня 2009 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладено договір про внесення змін до іпотечного договору №08/I-49 від 28 березня 2008 року у зв`язку з досягненням згоди та збільшенням строку кредитування. Відповідно до пункту 1 передавального акту внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішення єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року. 30 листопада 2022 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено зміни щодо найменування АТ «Альфа-Банк» змінено на АТ «Сенс Банк». На підставі інформаційної довідки від 01 жовтня 2021 року №277709720 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна встановлено, що у зазначений реєстр внесено реєстраційний запис щодо вищевказаної земельної ділянки: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 12649843; зареєстровано: 21.06.2012 17:42:28 за №12649843 реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 04053, м. Київ, вул. Артема, буд. 73, (044) 206-71-48, 206-71-49; підстава обтяження: постанова про накладення арешту на майно, без номеру, 15.06.2012, старший слідчий в ОВС ГСУ МВС України Киричок В.М.; об`єкт обтяження: земельна ділянка, адреса: [ADDRESS] , кадастровий номер: 3210600000:00:064:0098; власник: [PERSON] , код: [NUMBER] , [ADDRESS] ; обтяжувач: ГСУ МВС України, код: 00032684, 01024, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 10; заявник: старший слідчий в ОВС ГСУ МВС України майор міліції Киричок B.M., 01024, м. Київ, вул. Богомольця, буд. 10. Однак, звертаючись до суду із даним позовом, представник позивача - адвокат Пересунько С.С. не виклав фактичні обставини кримінального провадження, у межах якого постановою від 15 червня 2012 року старшого слідчого в ОВС ГСУ МВС України Киричком В.М. накладено арешт на земельну ділянку, не вказав статус учасників справи у цьому кримінальному провадженні та не зазначив, на якій стадії перебуває дане кримінальне провадження. Також представником позивача до позовної заяви не додано копію зазначеної постанови старшого слідчого від 15 червня 2012 року про накладення арешту на земельну ділянку, а у разі неможливості її надання - не наведено жодних доводів щодо неможливості надання цієї постанови до суду першої інстанції. Разом з цим, з актуальної інформаційної довідки від 18 квітня 2023 року №329458769 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що на цей час власником предмета іпотеки є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Київ Фінанс», код ЄДРПОУ 43385046. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV) іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Частиною п`ятою статті 3 цього Закону передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно з частиною першою статті 7 Закону № 898-IV за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Частинами першою, третьою статті 33 Закону № 898-IV передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За положеннями ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed