Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

27.04.2023 Вільнянським районним судом Запорізької області у цивільній справі № 314/3617/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, ухвалено рішення, яким відмовлено в задоволені позову. Однак, при ухваленні рішення судом не вирішено питання стосовно сплати судових витрат, у зв`язку з чим, представник [PERSON] адвокат Сердюка Р.В. 03.05.2023 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі. Заява мотивована тим, що у відзиві відповідач [PERSON] зазначала про орієнтовний розмір судових витрат у розмірі близько 21000,00 грн., до складу яких входять витрати на адвоката в апеляційному суді та в суді першої інстанції, та до складу яких не входять витрати [PERSON] на сплату судового збору за подання апеляційної скарги 496,20 грн. (квитанція від 05.01.2022) та 4530,72 грн. за судову експертизу (квитанція від 23.01.2023), які підлягають стягненню окремо від гонорару адвоката. У відзиві також є відповідна заява, тобто зроблена до закінчення судових дебатів у справі, про подання доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Позивач, у заявах поданих суду по суті справи, жодним чином не заперечив проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката у такому орієнтовному розмірі, тобто завчасно йому відомому та який залишився незмінним. У зв`язку з чим, оскільки рішенням суду в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, відповідно, витрати відповідача [PERSON] на професійну правничу допомогу адвоката, мають бути стягнуті в повному обсязі. На підтвердження розміру понесених судових витрат, надані завірені копії наступних документів: витяг з договору від 30.12.2021; квитанцію від 30.12.2021 на 21000,00 грн.; акт виконаних робіт від 27.04.2023. При цьому, представник [PERSON] \~адвокат Сердюк\~Р.В. зазначає, що спочатку відповідач та адвокат уклали договір на ведення даної справи, витяг з якого додається. В цей же день були сплачені кошти згідно договору, що підтверджується доданою квитанцією. Після відмови у задоволенні позову, сторони уклали акт виконаних робіт, який додається. Таким чином, загальний розмір понесених судових витрат відповідача [PERSON] у даній справі, становить 21000,00 грн. гонорар адвоката, та витрати на судовий збір в апеляційному суді 496,20 грн. і 4530,72 грн. за судову експертизу. Вище вказана сума є фактично понесеною, вона є необхідною, щоб запобігти порушенню і отримати відшкодування за нього, також вона визначена у розумному розмірі, оскільки справа розглядалася у загальному провадженні, що свідчить про її складність та важливість для сторін спору, який вирішувався судом; у справі була укладена незаконна мирова угода, ухвала про затвердження якої була скасована апеляційним судом, тобто мало місце апеляційне провадження; замість трьох місяців (ч. 1 ст. 210 ЦПК) провадження тривало з 18.09.2018 по 27.04.2023; за цей час, у справі було призначено близько 13 судових засідань, тільки тих, що мали місце після повернення справи з апеляційного суду на новий розгляд, на підготовку, прибуття, очікування та участь у яких, адвокатом витрачався його робочий час, тобто він не міг займатися іншими справами чи роботою. Представник відповідача по справі [PERSON] - адвокат Сердюк Р.В. у судовому засіданні на заяві наполягав, просив задовольнити на тих підставах, що в ній зазначені. Позивач по справі [PERSON] та її представник адвокат Жманков В.Є. у судове засідання не з`явились. Адвокат Жманков В.Є. надав до суду заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення суду щодо стягнення (відшкодування) судових витрат. Суд, вислухавши представника відповідача по справі [PERSON] адвоката Сердюка Р.В., вивчивши зміст заяви, додані до заяви докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з таких підстав. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною першою статті 133\~ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України. Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). Згідно висновку викладеного в п.38 постанови Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 910/4277/21, вбачається, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередню участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому одночасно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час. Такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами (постанови Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19, від 20.07.2021 у справі № 922/2604/20, від 01.12.2021 у справі № 641/7612/16-ц, від 18.05.2022 у справі №910/4268/21). У постанові КАС ВС від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 (р.№93859342), зазначено про відсутність необхідності складання детального опису, оскільки гонорар адвоката встановлений у фіксованому розмірі, а отже є визначеним. Згідно висновку КЦС ВС від 15.06.2021 року у справі № 159/5837/19 (пр.№61- 10459св20, р.№97700586) визначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Деякі дефекти в оформленні документів, які свідчать про надання правничої допомоги, не можуть спростовувати факт надання такої допомоги, на чому наголошено в постанові Верховного Суду у справі № 921/221/21. Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137\~ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19. Так, судом встановлено, що при ухваленні рішення, судом не вирішено питання стосовно сплати судових витрат. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що розмір понесених судових витрат відповідача [PERSON] у даній справі, становить 21000,00 грн. - гонорар адвоката, та витрати на судовий збір в апеляційному суді - 496,20 грн., і 4530,72 грн. витрати сплачені за судову почеркознавчу експертизу. На підтвердження\~розміру понесених\~ [PERSON] \~судових витрат\~на професійну\~правничу допомогу\~адвоката,\~надані завірені\~копії наступних\~документів:\~витяг з\~договору від\~30.12.2021;\~квитанцію від\~30.12.2021\~на 21000,00\~грн.;\~акт виконаних\~робіт від\~27.04.2023. При цьому позивачем по справі та його представником аргументованих заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу до суду не надано. Враховуючи п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, а також враховуючи те, що з наданих адвокатом Сердюком Р.В. доказів вбачається, що професійна правнича допомога адвокатом була надана, вона є реальною та необхідною, правовідносини, що виникли між сторонами є складними, позивач по справі та його представник не надали до суду заяв щодо неспівмірності витрат, тому суд дійшов висновку, що витрати у розмірі 21000,00 гривень за надану професійну правничу допомогу в суді є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору та наданих послуг, а тому підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] . Що стосується понесених [PERSON] судових витрат за подання апеляційної скарги у розмірі 496,20 грн., та витрат за проведення судової почеркознавчої експертизи 4530,72 грн., то суд вважає, що вони понесені та сплачені [PERSON] , оскільки підтверджуються квитанцією від 05.01.2022 та квитанцією від 23.01.2023, та підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] , оскільки відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. За таких обстави, суд, вважає можливим ухвалити додаткове рішення. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved