Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

27 березня 2023 року заявники звернулись до суду з заявою, в якій просили встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , є рідним батьком, а [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Свої вимоги мотивували тим, що при заповненні даних про дітей заявників в документах, що посвідчують особу саме доньок, з урахуванням перекладу з російської на українську мови була допущена помилка в прізвищі доньок, а саме « [PERSON] » та « [PERSON] » замість « [PERSON] » та « [PERSON] », внаслідок чого наразі є невідповідність між документами, що посвідчують особу заявників та документами, що підтверджують родинні зв`язки з їх рідними доньками. Встановлення факту родинних відносин необхідні заявникам, зокрема для підтвердження страхового стажу при призначенні пенсії та врахування терміну перебування заявниці у відпустці по догляду за дітьми, для усунення вказаних розбіжностей у та уникнення перешкод у майбутньому при оформленні спадкових прав їх доньками після смерті заявників. Ухвалою судді від 29 березня 2023 року провадження у справі було відкрито та призначено судове засідання. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Представник заявників [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в ній. Представник заінтересованої особи Київського відділу держаної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання також не з`явились, повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає заяву підлягаючою задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 293, п. 1) ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема і про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами. В судовому засіданні встановлено, що 25 липня 1986 року заявники [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис № 1599. Свідоцтво про шлюб складено російською мовою та засвідчує що після укладення шлюбу подружжю присвоєно прізвище « [PERSON] » та « [PERSON] ». В подальшому, 13.05.1996 заявнику видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] українською мовою на ім`я « [PERSON] », а заявниці видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] українською мовою на ім`я « [PERSON] ». На другій сторінці кожного з паспортів, прізвище заявників викладено російською мовою - « [PERSON] » та « [PERSON] ». 31.05.2006 року [PERSON] видано картку фізичної особи - платника податків про присвоєння ідентифікаційного номера, складену українською мовою саме на прізвище « [PERSON] ». 19.09.2001 року [PERSON] також видано картку фізичної особи - платника податків про присвоєння ідентифікаційного номера, складену українською мовою саме на прізвище « [PERSON] ». У шлюбі у заявників народились дві доньки, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Відділом РАЦС м. Івано- Франківськ 24.03.1992 року, складене російською мовою та засвідчує факт народження [INFO] « [PERSON] » від батьків « [PERSON] » та « [PERSON] », актовий запис № 5. 23.03.2007 року [PERSON] видано картку фізичної особи - платника податків про присвоєння ідентифікаційного номера, складену українською мовою, але на прізвище « [PERSON] ». 19.01.2009 року Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] , складений українською мовою, на ім`я « [PERSON] », друга сторінка якого складена російською мовою та прізвище викладено як « [PERSON] ». Отже, під час складання та видачі Довідки про присвоєння ідентифікаційного номера та паспорту при перекладі прізвища « [PERSON] » з російської мови на українську допущено помилку та зазначено « [PERSON] » замість « [PERSON] ». 27.06.2009 року [PERSON] отримала Атестат серії [NUMBER] про отримання середньої освіти та закінчення Одеського економічного ліцею Одеської міської ради Одеської області. 01.07.2013 року [PERSON] закінчила Одеський національний економічний університет, про що видано Диплом. 03.07.2014 року [PERSON] отримала Диплом магістра серії [NUMBER] про отримання повної вищої освіти та закінчення Одеського національного економічного університету. Разом з цим, аналогічну помилку у перекладі прізвища на українську мову було допущено також і відносно іншої доньки [PERSON] . Свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Відділом РАЦС м. Івано- Франківськ 02.09.1987, складене російською мовою та засвідчує факт народження [INFO] « [PERSON] » від батьків « [PERSON] » та « [PERSON] », актовий запис № 25. 03.09.2010 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що 03.09.2010 року Першим Приморським Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Внаслідок реєстрації шлюбу, [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », отримала новий паспорт громадянина України серії [NUMBER] від 03.03.2011 року та оновлену картку платника податків від 28.07.2011 року вже на ім`я [PERSON] . При цьому, в паспорті заявника на сторінці 7 в розділі Особливі примітки, зазначені діти саме « [PERSON] », [INFO] та « [PERSON] », [INFO] . Отже, при заповненні даних про дітей заявників в документах, що посвідчують особу саме доньок, з урахуванням перекладу з російської на українську мови була допущена помилка в прізвищі доньок, а саме « [PERSON] » та « [PERSON] » замість « [PERSON] » та « [PERSON] », внаслідок чого наразі є невідповідність між документами, що посвідчують особу заявників та документами, що підтверджують родинні зв`язки з їх рідними доньками. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 Постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня і 995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, відповідно до ст. 293 ЦПК України Ст. 3 СК України передбачає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Коло осіб, які знаходяться між собою у сімейних стосунках, перераховується у ст. 2 СК України (подружжя, батьки, діти, усиновлювачі та усиновлені, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, рідні брати та сестри, мачуха, вітчим, падчерка, пасинок) Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, встановлюють у судовому порядку, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.1. ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 13 ЦПК України, визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до положень ст.ст.76, 77, 78,80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Отже, з урахуванням вказаного суд вважає доведеним факт того, що [PERSON] , є рідним батьком, а [PERSON] , є рідною матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що про задоволення заяви в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved