Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

З позовом про стягнення з [PERSON] вартості не облікованої електричної енергії у розмірі 79170,26 гривень, до суду звернувся АТ «ДТЕК Одеські електромережі». Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О. Ухвалою суду від 29.12.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. За результатами розгялуд справи судом 23.05.2023 року постановлено рішення про задоволення позову. Так, рішенням суду від 23.05.2023 року, суд вирішив стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Одеські електромережі» заборгованість за необліковану електричну енергію у розмірі 79170,26 гривень та понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2481,00 гривень. 26.05.2023 року заходами електронного суду, позивач АТ «ДТЕК Одеські електромережі» звернувся з заяовю про постановлення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 гривень. Відповідно до положення статті 270 ЦПК України , а саме її частини першої , суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Частина 3 ст. 270 ЦПК України наголошує на те, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення та у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви ( ч.4 ст. 270 ЦПК України). Заяву про постановлення додаткового рішення розглянуто за відсутності учасників справи. Частина 4 ст.270 ЦПК України визначає, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Суд дослідив надані докази і наведені сторонами доводи і дійшов висновку, що заява про компенсування судових витрат підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог п.3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Положення ст. 133 ЦПК України судових витрат регламентує види судових витрат, відповідно до ч. 1, якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. ( ч. 2) Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом; ( ч.3) До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду з позовом до [PERSON] (про стягнення заборгованості вартості не облікованої електричної енергії понесено витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 гривень. Також зі змісту ст.58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Як вбачається з матеріалів справи між позивачем та адвокатським об`єднанням «Перший радник» 25.09.2020 року укладено договір №137-ОЕМ, згідно умов якого Адвокатське об`єднання «Перший радник» надає правову допомогу АТ «ДТЕК Одеські електромережі» Відповідно до ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст.15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою ст.62 ЦПК визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Так, у відповідності до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Представником позивача своєчасно ставилось питання перед судом про розподіл судових витрат, однак відповідний опис вартості виконаних робіт та акт надання послуг представником позивача надано окремо з відповідною заявою про розподіл судових витрат у терміни передбачені чинним законодавством. Відповідно до договору від 25.09.2020 та додаткової угоди від 28.12.2020 до договору про надання правової допомоги №137/ОЕМ від 25.09.2020 про надання професійної правової допомоги, виконавцем договору її надано. 25.05.290023 року складено відповідний акт про надання послуг (правової допомоги) №95 з врахуванням дат, витраченого часу та назви наданої послуги. Вартість наданих послуг становить 10000,00 гривень. Суд звертає увагу на п.53 Додаткової постанови від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, в якій Велика Палата Верховного суду зазначила, що вимога ч.8 ст. 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватись і до справ, що розглядаються в спрощеному позовнім у провадженні, де судові дебати и відсутні. З огляду на викладене вимоги представника позивача і в частині стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованими, доведеним і підлягають задоволенню. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи ( ст. 133 ч.1 ЦПК України) До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати зокрема і на професійну правничу допомогу ( ст. 133 ч. 3 п.1 ЦПК України Частина 1 ст. 137 ЦПК України наголошує на те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до положень ст..141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. А відповідно до ч.2 п.2 цієї ж статті -у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу, відповідають орієнтованому розміру судових витрат визначених у позовній заяві, встановлені договором про надання правової допомоги та її додаткам, розмір таких витрат узгоджений сторонами договору про надання правової допомоги, понесені витрати відповідають складнощі справи та обраному способу захисту порушеного права позивача, існуючий детальний опис виконаних робіт та акти про прийняття даних робіт свідчать про належне виконання адвокатськім бюро умов угоди про надання правової допомоги позивачу, а тому зазначена заява про стягнення з відповідача в рахунок витрат, які повинен сплатити позивач адвокатському бюро, є такими що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved