Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У квітні 2023 року Кредитна спілка "Центр фінансових послуг" звернулася до суду з зазначеним позовом. У позовній заяві позивач вказує, що 13.09.2019 року між сторонами укладено Договір кредитної лінії №В28/072/19/190/95СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (кредитна лінія), відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 10\~000 (десять тисяч) грн. 00 коп.. 13 вересня 2019 року між сторонами укладено Додатковий договір про транш № 1 до кредитного договору кредитної лінії, відповідно до п.1 якого сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп., за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору про транш № 1 10\~000 (десять тисяч) грн. 00 коп.. Згідно з п. 3 Додаткового договору про транш № 1 було погоджено графік платежів по кредиту та проценти. Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору кредит надається відповідачу у національній валюті України, після підписання Кредитного договору готівкою в касі Позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача, або шляхом спрямування суми виданого кредиту на добровільний цільовий внесок додатковий капітал за його заявою. Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредит у розмірі 10\~000 (десять тисяч) грн. 00 коп. шляхом перерахування коштів на рахунок ПАТ «Приватбанк», що підтверджується платіжною інструкцією № 20333 від 13.09.2019 року та копією виписки від 13.09.2019 року. Позивач зазначає, що він, у свою чергу, виконав зобов`язання за Кредитним договором, надавши кредит у встановленому розмірі. Відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим станом на 03.04.2023 року виникла прострочена заборгованість зі сплати кредиту та процентів. Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 05.05.2023 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами загального позовного провадження. Копію ухвали від 05.05.2023 року було направлено на адреси сторін, крім того відповідачу було направлено копію позовної заяви з додатками. Роз`яснено відповідачу, що він має право у строк до 06.06.2023 року надіслати відзив на позовну заяву, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 178 ЦПК України. Відповідач своїм правом надати відзив на позов не скористався. Разом з тим, позивач долучив до позовної заяви клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та прийняття рішення за наявними матеріалами. Окрім того представник позивача, через підсистему «Електронний суд», подав заяви від 05.06.2023 року та 15.06.2023 року, у яких просив справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що 13.09.2019 року між сторонами укладено Договір кредитної лінії №В28/072/19/190/95СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (кредитна лінія), відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 10\~000 (десять тисяч) грн. 00 коп.. 13 вересня 2019 року між сторонами укладено Додатковий договір про транш № 1 до кредитного договору кредитної лінії, відповідно до п.1 якого сторони погодили, що позивач надає відповідачу транш у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп., за наслідками видачі якого, сума неповернутого кредиту на дату укладення Додаткового договору про транш № 1 10\~000 (десять тисяч) грн. 00 коп.. Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору кредит надається відповідачу у національній валюті України, після підписання Кредитного договору готівкою в касі Позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням відповідача, або шляхом спрямування суми виданого кредиту на добровільний цільовий внесок додатковий капітал за його заявою. Позивач виконав умови договору та надав відповідачу кредит у розмірі 10\~000 (десять тисяч) грн. 00 коп. шляхом перерахування коштів на рахунок ПАТ «Приватбанк», що підтверджується платіжною інструкцією № 20333 від 13.09.2019 року та копією виписки від 13.09.2019 року. Відповідно до п. 3.2 Кредитного договору кредитної лінії нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок суми кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. Кількість днів у році приймається 365 (366 для високосного року). Проценти за користування кредитом нараховуються з наступного дня після наданні кредиту Позичальнику (перерахування на рахунок за дорученням Позичальника або видачі готівкою, спрямуванні суми виданого кредиту на цільовий внесок Позичальника в додатковий капітал) до дня повного погашенні заборгованості за кредитом (зарахування на рахунок Кредитодавця або внесення в касу Кредитодавця готівкою, або спрямування коштів з цільового внеску Позичальника в додатковий капітал за відповідною заявою на погашенні заборгованості за кредитом) включно. Відповідно до п.3.3 Кредитного договору кредитної лінії, змінювана процентна ставка складає вісімдесят чотири процентів річних. Відповідно до п.п. 10 п. 2.4 Кредитного договору кредитної лінії Позичальник зобов`язаний сплачувати нараховані проценти і повертати передбачену графіком частину кредиту щомісяця не пізніше 25 числа, вказаного в Додатковому договорі про транш. Якщо кредит був частково повернутий достроково і в поточному місяці не виникає зобов`язання повертати передбачену графіком частину кредиту, Позичальник зобов`язаний в будь-якому випадку сплатити не пізніше дати, вказаної в Додатковому договорі про транш, фактично нараховані в поточному місяці проценти на дату такого платежу. Відповідно до п. 3.7 Кредитного договору кредитної лінії прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів. Відповідачем було порушено умови Кредитного договору кредитної лінії, а саме зобов`язання проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту вчасно кожного місяця, а також сумами, не меншими, ніж зазначені в Додатковому договорі про транш №1. Станом на 03.04.2023 року сума заборгованості становить 32 056 (тридцять дві тисячі п`ятдесят шість) грн. 83 коп. з яких: - 6\~365,87 грн. - сума заборгованості по сплаті тіла кредиту; - 25\~690,96 грн. - сума несплаченої заборгованості по процентам за період з 29.12.2019 року по 03.04.2023 року. З урахуванням наведеного, просить стягнути з відповідача 32 056 (тридцять дві тисячі п`ятдесят шість) грн. 83 коп. заборгованості за кредитним договором кредитної лінії №В28/072/19/190/95СЗ від 13.09.2019 року та 2684 (дві тисячі шістсот чотири) грн. 00 коп. судових витрат. Дані обставини підтверджуються долученим до справи Кредитним договором кредитної лінії №В28/072/19/190/95СЗ від 13.09.2019 року, заявою від 13.09.2019 року, платіжна інструкція № 20333 від 13.09.2019 року, Розрахунком нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитному договору кредитної лінії станом на 03.04.2023 року. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, та сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня прострочення платежу. За ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням кредитного договору кредитної лінії №В28/072/19/190/95СЗ від 13.09.2019 року та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цим договором. Розмір невиконаних зобов`язань підтверджується даними розрахунку заборгованості за кредитним договором. Відповідачем, у свою чергу, не надано будь-яких доказів на спростування доводів позовної заяви та розрахунку заборгованості за кредитом. За загальними правилами, що випливають з положень ст.ст. 11-14, 202, 509, 525, 526, 546, 549, 550, 610, 614, 622-625 ЦК України, цивільні права та обов`язки, виникають, зокрема, з договорів, і повинні виконуватися належним чином; позичальник зобов`язаний повернути кредитору всю заборгованість на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор вправі вимагати виконання порушеного зобов`язання, стягнення неустойки; особа здійснює свої права та виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, та зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, зловживання правом не допускається; особа діє у цивільних відносинах вільно, на власний ризик і повинна діяти, в тому числі, вчиняючи правочин, добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки його невиконання. За таких обставин, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості. Відповідно до. ч. 1, 3 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача 2684 (дві тисячі шістсот чотири) грн. 00 коп.. На підставі викладеного та

Outcome: approved