Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, посилаючись на те, що відповідач зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем житлово-комунальних послуг. АТ «Українська залізниця» в особі філії ПВРЗ АТ «Українська залізниця» надавала [PERSON] послуги з централізованого опалення житлових приміщень та централізованого водовідведення. 17 вересня 2018 року [PERSON] уклала з філією «ПВРЗ» ПАТ «Укрзалізниця» договір про надання послуг з централізованого опалення та водовідведення №667, умовами якого зобов`язано Споживача оплачувати надані виконавцем послуги в установлений договором строк, а саме: не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). 17 вересня 2018 року між [PERSON] та філією «ПВРЗ» ПАТ «Укрзалізниця» було укладено договір №15 про реструктуризацію заборгованості за послуги з теплопостачання та водовідведення строком дії до 17.09.2021 року та надало Боржниці розстрочку у погашенні заборгованості за послуги теплопостачання, водовідведення, що утворилася станом на 17.09.2018 року на загальну суму 10 870 грн.71 коп. Але з моменту укладання Договору та по теперішній час [PERSON] обов`язкову щомісячну суму погашення заборгованості відповідно до договору платила нерегулярно, поточні щомісячні платежі здійснювала також несвоєчасно та нерегулярно. Станом на 17.09.2021 року борг за договором реструктуризації не погасила, чим порушила умови Договору. Відповідачу було надано субсидію в сумі 3 654,99 грн. За період з 01.10.2018 року по 01.03.2023 року [PERSON] сплатила заборгованість за комунальні послуги частково в сумі 28 420 грн. 90 коп. За період з 01.10.2018 р. по 01.03.2023 р. відповідачу було надано послуги на суму 77393,52 грн. З 01.12.2022 року [PERSON] фактично припинила оплату за спожиті комунальні послуги взагалі. Позивач неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою сплатити заборгованість у повному обсязі. Вона про наявність заборгованості знає, добровільно борг не сплачує, з боргом погодилась, що підтверджується поштовими повідомленнями та особистим підписом. В зв`язку з цим просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення житлових приміщень та централізованого водовідведення у сумі 56188,34 грн. та судовий збір у сумі 2684,00 грн. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 12 квітня 2023 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Не погодившись з позовом відповідач подала до суду відзив, в якому просила застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи тим, що згідно наданого до позовної заяви про стягнення з неї на користь АТ «Українська залізниця» особового рахунку № [NUMBER] заборгованість на 01.03.2023рр. складає 56188,34 грн. у тому числі: 45317 грн. 63 коп. за період 01.09.2018р. по 01.03.2023р. та 10870,71 грн. по договору реструктуризації за період 2017-2018р. за період 2017-2018 р. Законодавством визначено строк позовної давності, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу Так, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Крім того, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів № 206 від 05.03.2022р. встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. з дати початку по дату завершення бойових дій або тимчасової окупації територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російського Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженії співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи. Згідно п.2 постанови КМУ N206 від 05.03.2003р. набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24 лютого 2022р. 01.05.2023р. до АТ «Українська залізниця» було направлений рекомендований лист про застосування положень постанови КМУ №206 від 05.03.2003р. до заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в сумі 56188 грн. 34 коп. в частині стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. 11.05.2023 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій просила позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що застосування строку позовної давності безпідставне, за період з 01.10.2018 року по 01.03.2023 року [PERSON] сплачувала заборгованість за комунальні послуги частково, чим переривала строк позовної давності; щодо питання нарахування та оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану, зазначає, що нарахування та оплата житлово-комунальних послуг здійснюється виходячи з умов договору про надання відповідних послуг, укладеного між споживачем та виконавцем/управителем багатоквартирного будинку, та вимог чинного законодавства; щодо нарахування плати за комунальні послуги (послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами) та послугу з управління багатоквартирними будинками споживачам, що вимушено покинули свої домівки, зазначає, що згідно із статтею 7 Закону № 2189 споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Таким чином, споживачі, які тимчасово залишили свої домівки, можуть скористатися своїм правом за умови надання виконавцю послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, постачання гарячої води. поводження з побутовими відходами заяви та довідки з тимчасового місця проживання, лікування, проходження військової служби, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Всупереч наведеному, відповідачем [PERSON] така заява та довідка не була надана вчасно виконавцю послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, а надана на адресу філії «ПІВРЗ» АТ «Укрзалізниця» лише 05.05.2023 року. Нарахування плати за послуги водовідведення було проведено на підставі наданих КП «ЖУК» показників з водопостачання. зазначає, що Положення статті 7 Закону №2189: не поширюється на випадки коли у споживача наявні прилади обліку води, оскільки у такому випадку обсяг спожитих послуг з централізованого водопостачання та постачання гарячої води фіксується згідно із показниками приладів обліку (відповідно і нараховується оплата за ці послуги). При цьому, наказом № 61 внесено зміни до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, визначивши особливості розподілу комунальних послуг під час дії воєнного стану в Україні, зокрема застосування коригуючого коефіцієнту, що враховує зміну споживання та надання комунальних послуг в населеному пункті на період дії воєнного стану; не стосується послуги з постачання теплової енергії, оскільки навіть при відсутності споживача у приміщенні, його домівка (житлове приміщення чи квартира) опалювалися (послуга з постачання теплової енергії надавалася). Представник позивача в судовому засіданні наполягала на задоволені позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги в сумі 21964,42 грн., в іншій частині просив відмовити з підстав викладених у відзиві. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані до суду докази у їх сукупності було встановлено наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно копії довідки від 24.03.2023 року №582 виданої Філією ПВРЗ АТ «Українська залізниця», вбачається, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ( а.с.6). 17 вересня 2018 року укладено договір №15 про реструктуризацію заборгованості за послуги з теплопостачання та водовідведення строком дії до 17.09.2021 року, якою надано [PERSON] розстрочку у погашенні заборгованості за послуги теплопостачання, водовідведення, що утворилася станом на 17.09.2018 року на загальну суму 10 870 грн.71 коп.(а.с.9) 17 вересня 2018 року [PERSON] уклала з філією «ПВРЗ» ПАТ «Укрзалізниця» договір про надання послуг з централізованого опалення та водовідведення №667, умовами якого зобов`язано [PERSON] оплачувати надані виконавцем послуги в установлений договором строк, а саме: не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем).(а.с.11-13) Згідно копії особового рахунку № [NUMBER] , відкритого на [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , наявна заборгованість станом на 01.03.2023 року за надані житлово-комунальні послуги у сумі 56188,34 грн. (а.с. 7-8) Відповідачу було направлено досудові попередження про необхідність сплатити заборгованість за комунальні послуги (а.с.14-15). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2009 року №5 передбачено, що власники, наймачі та орендарі жилих приміщень зобов`язані своєчасно оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, газ, електрична, теплова енергія і інші послуги) підлягають оплаті, крім квартплати за затвердженнями у встановленому порядку тарифами. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.04.2023 р. № 390 внесені зміни до постанови від 05.03.2022 р. № 206 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється:нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі; стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. з дати початку по дату завершення бойових дій або тимчасової окупації територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (з місця тимчасового проживання в іноземній державі, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби тощо). З наведеного вбачається, що постановою, забороняється стягувати із громадян заборгованість за житлово-комунальні послуги, утворену після 24 лютого 2022 року, в тому випадку, якщо громадянин надав виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про стягнення заборгованості з [PERSON] надійшла до суду 27.03.2023 р.. Довідка ВПО, а також заява до АТ «Українська залізниця» про застосування положення постанови КМУ № 206 до заборгованості за надані житлово-комунальні послуги позивачу була направлена 01.05.2023 р.. Тобто довідка ВПО та вказана заява була направлена, вже після подання позову до суду і нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги. Крім того, відповідно до п. 6 ч.1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» \~споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. З огляду на викладене, враховуючи вимоги вказаного Закону, суд вважає, що Постанова КМУ № 260 не стосується послуги з постачання теплової енергії, оскільки навіть при відсутності споживача у приміщенні, його квартира опалювалися, а отже послуга з постачання теплової енергії надавалася, тому позивачем обґрунтовано нарахована заборгованість за вказані послуги. Стосовно застосування наслідків спливу позовної давності до вимог позивача про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, про що було заявлено відповідачем, то судом встановлене наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України). Для цілей застосування частини третьої та четвертої статті 267 ЦК України поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у цивільному процесі»: сторонами в цивільному процесі є такі її учасники як позивач і відповідач (частина перша статті 30 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судами першої й апеляційної інстанцій; частина перша статті 48 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду); тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16(пункт 138)). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті). У постанові Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16 вказано, що "відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою". У відповіді на відзив представник філії «ПІВРЗ» АТ «Укрзалізниця» зазначає, що оскільки відповідач частково сплачувала заборгованість за комунальні послуги, тому вчиненням таких дій відбулося переривання строку позовної. Судом установлено, що загальна заборгованість відповідача існувала за період з 01.10.2018 року по 01.03.2023 року, з позовом філії «ПІВРЗ» АТ «Укрзалізниця» звернулося до суду 27.03.2023 року, тому суд перевіряє дотримання позивачем позовної давності за період з 01.10.2018 року по 01.03.2023 року. Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 263 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалася позивачем щомісяця, то перебіг позовної давності слід обраховувати від кожного місячного платежу. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судом було встановлено, що відповідачем 17.09.2018 року було укладено договір про реструктуризацію заборгованості за послуги з теплопостачання та водовідведення строком до 17.09.2021 року, крім того відповідачем частково сплачувалась заборгованість, остання плата була у листопаді 2022 року, тому вчинення [PERSON] дій з виконання зобов`язання (часткова оплата заборгованості за житлово-комунальні послуги) вважаються такими, що переривають перебіг позовної давності, тому підстави для застосування строку позовної давності, по даній справі, відсутні. Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань, які полягали у несплаті заборгованості за комунальні послуги, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved