Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

Стислий виклад та обґрунтування позовних вимог. 19 травня 2023 року представник позивачки [PERSON] адвокат Янцеловський М.Ф. звернувся до суду з даним позовом [PERSON] до [PERSON] про припинення права спільної часткової власності. Позов обґрунтовано тим, що позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 лютого 2017 року належить на праві власності 9/10 домоволодіння по [ADDRESS] , яке складається з житлового будинку загальною площею 75,5 кв.м., житловою площею 32,6 кв.м., та надвірних будівель - цегляного сараю, кам`яного погребу, цегляного гаражу, цегляного сараю та силікатно блочного сараю. Іншим співвласником будинковолодіння згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 квітня 2017 року є відповідач [PERSON] , який проживає в с. Чотирбоки Шепетівського району та має у власності нерухомість. Його частка в даному домоволодінні становить 10 відсотків, тобто 7,55 кв.м. загальної площі та 3,26 кв.м. житлової площі будинку. \~ \~ \~ \~Між сторонами склались неприязні стосунки, спілкування між ними припинено. До своєї частки у домоволодінні по [ADDRESS] відповідач фактично втратив інтерес, про що свідчить те, що він протягом останніх років не цікавиться станом будинку, не сплачує кошти на його утримання, всі витрати, в тому числі з ремонту, несе позивач, однак продати свою частку вправі спільної часткової власності відповідач відмовляється. Вартість даного домоволодіння становить 97\~500 грн. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи у їхню відсутність, позов підтримали, у зв`язку з поданням відповідачем заяви про визнання позову, просили ухвалити рішення в підготовчому засіданні. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 23 травня 2023 року відкрито загальне позовне провадження в справі, призначено підготовче засідання на 22 червня 2023 року. Позиція сторони відповідача. Відповідач [PERSON] 29 травня 2023 року подав заяву про визнання позову, погодився на отримання запропонованого позивачкою відшкодування за частку у спільному майні, просив справу розглянути без його участі. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини з приводу припинення права спільної часткової власності, які регулюються нормами\~Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що позивачці на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17 лютого 2017 року належить на праві власності 9/10 частини домоволодіння по [ADDRESS] . Право власності позивачки зареєстровано у встановленому порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до технічного паспорту будинковолодіння складається з житлового будинку загальною площею 75,5 кв.м., житловою площею 32,6 кв.м., та надвірних будівель - цегляного сараю, кам`яного погребу, цегляного гаражу, цегляного сараю та силікатно блочного сараю. Іншим співвласником будинковолодіння згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 квітня 2017 року є відповідач [PERSON] , його частка в даному домоволодінні становить 1/10, тобто 7,55 кв.м. загальної площі та 3,26 кв.м. житлової площі будинку. Право власності відповідача зареєстровано у встановленому порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно довідки суб`єкта оціночної діяльності ПП [PERSON] №1/02-01 від 01 лютого 2023 року вартість будинковолодіння , що складається з одноповерхового цегляного житлового будинку, з цегляною верандою, сараю цегляного, сараю з силікатних блоків, що знаходиться в [ADDRESS] становить (без ПДВ та без вартості земельної ділянки) 97500 грн. Вартість 1/10 частки даного будинковолодіння становить 9750 грн. Норми права, які застосував суд. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду (частина п`ята статті 11 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1) частини другої статті 16 ЦК України). У статті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Тлумачення вказаних норм свідчить, що: припинення права на частку в одного співвласника одночасно виступає для інших співвласників підставою набуття права на частку; рішення суду про припинення права на частку є підставою, з якою закон пов`язує набуття для іншого (інших) співвласника(-ів) права на частку; Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16751/18 (провадження №61-10039св21) зроблено висновок, що: «аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном. Правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Приписи пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України («таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї») перш за все спрямовані на регулювання майнових відносин, учасниками яких є співвласники - фізичні особи». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21) від вказано, що «право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України)». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї).\~Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника,\~та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 760/8958/15-ц (провадження № 61-4860св18) зазначено, що: «висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2019 року в справі № 750/11178/17 (провадження № 61-42000св18) зроблено висновок по застосуванню пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України та вказано, що «припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, робиться в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку». У постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15 зроблено висновок, що стаття 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Оцінка суду Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. За загальним правилом, при вирішенні справ про виділ в натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що при неможливості виділу частки в натурі або встановлення порядку користування ним власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутньої такої згоди - судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункту чи місцевості. Для її визначення за необхідності призначається експертиза. В окремих випадках суд може врахувати конкретні обставини справи і за відсутності згоди власника, що виділяється, зобов`язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов`язковим наведенням відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншим житлом. Оскільки після виділу частки зі спільного нерухомого майна право спільної часткової власності припиняється, то при виділі частки зі спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 цього Кодексу. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток жилих будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією. Згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Верховний Суд України у постанові від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 дійшов висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно». Згідно з ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки.» у квартирах повинні бути передбачені такі приміщення: житлові кімнати і підсобні приміщення - кухня, передпокій, санвузли, внутрішньоквартирні коридори, вбудовані комори, антресолі, літні приміщення тощо (пункт 2.22). Площа загальної кімнати в однокімнатній квартирі повинна бути не меншою 15 кв. м, в інших квартирах - не менше 17 кв. м. Мінімальна площа спальні на одну особу - 10 кв. м, на дві - 14 кв. м. Мінімальна площа кухні в однокімнатній квартирі - 7 кв. м, у дво- та більше кімнатних - 8 кв. м (пункт 2.24). Мінімально необхідна площа для однокімнатної квартири становить 27,12 кв. м. Сторони є\~співвласниками будинковолодіння\~домоволодіння по\~ [ADDRESS] ,\~яке складається\~з житлового\~будинку загальною\~площею 75,5\~кв.м.\~і житловою\~площею 32,6\~кв.м.,\~та надвірних\~будівель -\~цегляного сараю,\~кам`яного погребу,\~цегляного гаражу,\~цегляного сараю\~та силікатно\~ блочного\~сараю,\~ на праві спільної часткової власності. Відповідачу належить 1/10 частина будинковолодіння. Площа 1/10 частини основної частини будівлі становить 7,55 кв. м, що недостатньо для влаштування однокімнатної квартири згідно з вимогами ДБН. Отже виділ відповідачу його частини в домоволодінні по [ADDRESS] , яке б відповідало вимогам ДБН щодо ізольованої квартири, та яке за розміром відповідало б частці співвласника у праві спільної часткової власності на вказане майно, є технічно неможливим. За змістом\~з ст.365 ЦК України припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених\~пунктами 1-3 частини 1 ст.365 ЦК України\~випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сімї. За\~частиною другою статті 365 ЦК України суд\~постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання позивачем у справі своїх зобов`язань перед відповідачем. Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №65814485 від 23 травня 2023 року позивачкою внесено грошові кошти в сумі 9750 грн, на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації Хмельницької області. При визначенні розміру компенсації вартості 1/10 частки у справі спільної власності на будинковолодіння позивач послалася на довідку про надання інформаційно-консультативних послуг, видану суб`єктом оціночної діяльності, згідно з якою оціночна вартість спірного будинковолодіння становить 97500 гривень Відповідач не заперечував проти розміру вартості спірного будинковолодіння у розмірі 97500 гривень, своєї оцінки вартості будинковолодіння суду не надав, не заявляв клопотання про призначення експертизи, натомість подав заяву про визнання позову. Враховуючи, що частка відповідача у праві спільної часткової власності є незначною, спільне проживання та користування будинковолодінням сторонами виключається, припинення права власності на незначну частину будинковолодіння не завдає істотної шкоди інтересам відповідача, який має інше житло, відповідач визнав позов, погодився на стягнення на його користь грошової компенсації за його частку у праві спільної часткової власності та з розміром такої компенсації, грошові кошти в розмірі 9750 грн. (вартість 1/10 частини спірного будинковолодіння) внесені на рахунок ДСА, позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд приймає\~визнання позову\~відповідачем,\~оскільки воно не\~суперечить закону\~і не\~порушує права\~та інтереси\~інших осіб,\~в т.ч.\~відповідача.

Outcome: approved