Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

1.Позиції учасників справи. У жовтні 2020 року позивач [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), в якому просив суд визнати право власності на майно в порядку спадкування, припинення права власності та стягнення грошової компенсації. Відповідно до ч.3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. З урахуванням остаточних вимог, сформульованих в заяві про часткову зміну предмету позову від 22.10.2022 (т. 3 а.с.112-114), виходячи із визначеної експертом дійсної (ринкової) вартості майна, просить: 1.Визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину кв. [ADDRESS] , що складається з однієї кімнати, загальною площею 28,5 кв.м., жилою площею 15,6 кв.м., в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 2.Визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину кв. [ADDRESS] , що складається з однієї кімнати, загальною площею 34,16 кв.м., жилою площею 16,3 кв.м., в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 3.Визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частини земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,08 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована в садовому товаристві «Трубіж - 3» на території Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 4.Визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частини земельної ділянки кадастровий № 3223187700:04:032:0024, площею 0,0626 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 5.Визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину кв. [ADDRESS] , що складається з однієї кімнати, загальною площею 28,5 кв.м., жилою площею 15,6 кв.м., в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 6.Визнати за [PERSON] право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , що складається з однієї кімнати, загальною площею 34,16 кв.м., жилою площею 16,3 кв.м., в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 7.Визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,08 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована в садовому товаристві «Трубіж - 3» на території Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 8.Визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину земельної ділянки кадастровий № 3223187700:04:032:0024, площею 0,0626 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 9.Виділити [PERSON] у приватну власність 1/2 частину кв. [ADDRESS] , що складається з однієї кімнати, загальною площею 28,5 кв.м., жилою площею 15,6 кв.м. 10.Припинити право власності [PERSON] на 1/6 частину кв. [ADDRESS] , що складається з однієї кімнати, загальною площею 28,5 кв.м., жилою площею 15,6 кв.м. 11.Виділити [PERSON] у приватну власність 1/2 частину кв. [ADDRESS] , що складається з однієї кімнати, загальною площею 34,16 кв.м., жилою площею 16,3 кв.м. 12.Припинити право власності [PERSON] на 1/6 частину кв. [ADDRESS] , що складається з однієї кімнати, загальною площею 34,16 кв.м., жилою площею 16,3 кв.м. 13.Виділити [PERSON] у приватну власність земельну ділянку № [NUMBER] , площею 0,08 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована в садовому товаристві «Трубіж - 3» на території Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області. 14.Припинити право власності [PERSON] на 2/3 частини земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,08 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована в садовому товаристві «Трубіж - 3» на території Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області. 15.Виділити [PERSON] у приватну власність земельну ділянку кадастровий № 3223187700:04:032:0024, площею 0,0626 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області. 16.Припинити право власності [PERSON] на 2/3 частини земельної ділянки кадастровий № 3223187700:04:032:0024, площею 0,0626 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області. 17. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за належну йому частку в спільному майні у сумі 85 533 грн. Вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Білько К. Ф. заведена спадкова справа. Позивач є сином померлого та спадкоємцем першої черги, іншим спадкоємцем за законом першої черги, що прийняв спадщину, є син померлого - [PERSON] . Також померлий має доньку - [PERSON] , яка відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача, про що в матеріалах спадкової справи міститься відповідна заява. До складу спадщини після померлого [PERSON] увійшло таке майно: частина кв. [ADDRESS] ; частина кв. [ADDRESS] ; земельна ділянка № [NUMBER] , площею 0,08 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована в садовому товаристві «Трубіж - 3» на території Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області; земельна ділянка кадастровий № 3223187700:04:032:0024, площею 0,0626 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області. Позивач звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно після померлого [PERSON] , однак державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, про що склала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю у мене оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Оскільки не має можливості оформити свої спадкові права в досудовому (нотаріальному) порядку, тому змушений звернутися за захистом своїх прав до суду. Спадкоємець [PERSON] у визначений законом шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця відмовилась від прийняття на мою користь, а тому належна йому частка в спадковому майні складає 2/3 частини, а відповідачу - 1/3 частина відповідно. Оскільки не має оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, виданих на ім`я спадкодавця, тому він позбавлений можливості оформити права на спадкове майно в нотаріальному порядку. До складу спадщини після померлого [PERSON] увійшло вищезазначене майно, тому [PERSON] , як спадкоємець 2/3 частин спадкового майна, має право на визнання за ним права власності в порядку спадкування на: - 1/3 частину кв. [ADDRESS] (2/3 частки від частини, що належали померлому); - 1/3 частину кв. [ADDRESS] (2/3 частки від частини, що належали померлому); - 2/3 частини земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,08 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована в садовому товаристві «Трубіж - 3» на території Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області; - 2/3 частини земельної ділянки кадастровий № 3223187700:04:032:0024, площею 0,0626 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області. Відповідно, [PERSON] , як спадкоємець 1/3 частини спадкового майна має право на визнання за ним права власності в порядку спадкування на: - 1/6 частину кв. [ADDRESS] (1/3 частки від частини, що належали померлому); - 1/6 частину кв. [ADDRESS] (1/3 частки від частини, що належали померлому); - 1/3 частини земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,08 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована в садовому товаристві «Трубіж - 3» на території Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області; - 1/3 частини земельної ділянки кадастровий № 3223187700:04:032:0024, площею 0,0626 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області. З урахуванням проведеної експертизи, і уточнень, загальна вартість спадкового майна становить 1 882 100 грн. Вартість належної позивачу [PERSON] 2/3 частини спадкового майна становить 1 254 733 грн. Вартість належної відповідачу [PERSON] 1/3 частини спадкового майна становить 627 367 грн. При цьому, позивач заявив вимоги про виділення йому в натурі частини кв. [ADDRESS] , та частини кв. [ADDRESS] . Виходячи із визначеної експертом дійсної (ринкової) вартості майна (550 100 грн. та 619 100 грн. відповідно), загальна вартість майна складає 1 169 200 грн., що на 85 533 грн. менше, ніж належна позивачу частка в спадковому майні (1 254 733 грн.). Так, всіма об`єктами спадкового майна одноосібно володіє та користується відповідач, чим порушуються права позивача, як спадкоємця 2/3 частин спадкового майна. В досудовому порядку досягти згоди щодо спільного володіння та користування майном не вбачається можливим, а тому найбільш дієвим способом захисту порушених прав та уникнення їх порушення в майбутньому з почиланням на ст.ст. 364-367 ЦК України є здійснення поділу спадкового майна між спадкоємцями шляхом визнання за кожним із них права власності на окремі об`єкти нерухомого майна, а саме: виділити [PERSON] в натурі частину кв. [ADDRESS] та частину кв. [ADDRESS] ; виділити [PERSON] в натурі земельну ділянку № [NUMBER] , площею 0,08 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована в садовому товаристві «Трубіж - 3» на території Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області, вартістю 57 446,4 грн., земельну ділянку кадастровий № 3223187700:04:032:0024, площею 0,0626 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області. Відповідач з 2012 року здійснював сплату членських та цільових внесків, земельного податку за земельну ділянку № [NUMBER] , площею 0,08 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована в садовому товаристві «Трубіж - 3» на території, що розташована в садовому товаристві «Трубіж - 3» на території Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області. Також ним у 2013 році на земельній ділянці була встановлена огорожа (сітка рабиця), що підтверджується листом голови правління Садового товариства «Трубіж - 3» за вих. № 003 від 02.03.2020. Власником інших частини кв. [ADDRESS] та частини кв. [ADDRESS] є [PERSON] (третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору) на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 серпня 2020 року, яка є матір`ю позивача. Квартира [ADDRESS] складається з однієї кімнати, загальною площею 28,5 кв.м., жилою площею 15,6 кв.м., є неподільною річчю. Відповідач як співвласник 1/6 частини має право на надання йому у володіння та користування тієї частки в спільному майні, що відповідає розміру його частки, а саме 2,6 кв.м. житлової площі. Квартира [ADDRESS] складається з однієї кімнати, загальною площею 34,16 кв.м., жилою площею 16,3 кв.м., є неподільною річчю. Відповідач як співвласник 1/6 частини має право на надання йому у володіння та користування тієї частки в спільному майні, що відповідає розміру його частки, а саме 2,7 кв.м. житлової площі. Тобто частка відповідача (1/6) у праві спільної часткової власності на квартири є незначною та не може бути виділена йому в натурі, спільне користування та володіння таким майном відповідно до розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності є неможливим, що є підставою для припинення права власності Відповідача на належне йому майно. Натомість виділення в натурі позивачу вказаних часток квартир відповідає розміру його частки в спадковому майні та з огляду на те, що іншим співвласником є матір позивача не створить перешкод у спільному користуванні та володінні таким майном. Відповідно, просить стягнути з [PERSON] на свою користь грошову компенсацію за належну йому частку в спільному майні у сумі 85 533 грн. Відповідач скористався правом надання відзиву (т.2 а.с.59-64) , у якому заперечує щодо задоволення позовних вимог, при цьому зазначає, що після смерті батька відкрилась спадщина. За життя не складено заповіту, при цьому не заперечує той факт, що в спадкове майно увійшли: частини квартири [ADDRESS] ; частини кв. [ADDRESS] та дві земельні ділянки - площею 0,08 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована в садовому товаристві «Трубіж - 3» на території Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області; земельна ділянка, кадастровий № 3223187700:04:032:0024, площею 0,0626 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області. Стосовно запропонованих позивачем вимог №№ 1,2,5,6, 9-17 щодо однокімнатних квартир, а саме визнання права власності, виділення у власність, припинення права власності та щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації за належну йому частку в спільному майні заперечує, мотивуючи тим, що аналіз норм права дає підстави для висновку, що припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею можливе за наявності хочаб однієї з чотирьох передбачених ч. 1 ст. 365 ЦК України підстав. Не заперечує щодо задоволення позову в частині запропонованих позивачем вимог № № 3,4, 7,8 щодо земельних ділянок, а саме визнання: - за [PERSON] право власності на 2/3 частини земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,08 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована в садовому товаристві «Трубіж - 3» на території Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] - за [PERSON] право власності на 2/3 частини земельної ділянки кадастровий № 3223187700:04:032:0024, площею 0,0626 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] - за [PERSON] право власності на 1/3 частину земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,08 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована в садовому товаристві «Трубіж - 3» на території Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] - за [PERSON] право власності на 1/3 частину земельної ділянки кадастровий № 3223187700:04:032:0024, площею 0,0626 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Від третьої особи [PERSON] надійшли письмові пояснення (т.2 а.с.9-12), у відповідності до яких зазначено, що вона є власником 1/2 частини кв. [ADDRESS] та 1/2 частини кв. [ADDRESS] на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва, яке залишено без змін в апеляційному порядку. Право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Обидві квартири є однокімнатними. Позивачу - [PERSON] в порядку спадкування належить 1/3 частина кожної із квартир, відповідачу - [PERSON] в порядку спадкування належить 1/6 частина кожної із квартир. Вона як власник 1/2 частпни в праві власності на зазначені квартири має право на надання їй у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає частці у праві спільної часткової власності, тобто 7,8 кв.м.житлової площі кв. [ADDRESS] та 8, 15 кв.м житлової площі кв. [ADDRESS] . Позивач [PERSON] має право на 5,2 кв.м.житлової площі кв. [ADDRESS] та 5,4 кв.м житлової площі кв. [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] має право на 2,6 кв.м.житлової площі кв. [ADDRESS] та 2,7 кв.м житлової площі кв. [ADDRESS] . При цьому позивач є її сином, тому користування спільним майном є можливим та не буде створювати жодних обмежень та незручностей, натомість відповідач - є сторонньою людиною і який тривалий час одноособово користується спірними квартирами, після смерті колишнього чоловіка заперечував належність частин у праві власності. З огляду на ті стосунки, які склались між нею та відповідачем, його поведінка після смерті батька, спільне користування такими квартрами є неможливим та буде супроводжуватися постіними конфліктними ситуаціями та суперечками. Крім того, відповідач не використовує вказані квартири для особистого проживання. З огляду на вказане, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. В судових засіданнях представник позивача підтримала вимоги позову в повному обсязі, посилаючись на викладене у позові та уточненнях. В судових засіданнях представник відповідача визнала вимоги частково, посилаючись на викладене у відзиві, а саме в частині визнання часток квартир та земельних ділянок на кожного в порядку спадкування після смерті батька, що буде відповідати нормам чинного законодавства України з урахуванням того, що позивачем не надано доказів створення перешкод відповідачем у праві користування спадковим майном, яке є предметом позову. В судове засідання, призначене на 12.06.2023 учасники процесу надали письмові дебати, просили проводити розгляд справи за відсутності позивач, відповідача та їх представників. 2.Процесуальні дії та рішення суду. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2020 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Деснянського районного суду від 25 листопада 2020 року витребувано докази, а саме витребувано: в державного нотаріуса П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Білько К.Ф. завірену належним чином копію спадкової справи щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] ; в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» інформацію про власників та належним чином завірені копії правовстановлюючих документів на: кв. [ADDRESS] ; кв. [ADDRESS] ; кв. [ADDRESS] ; кв. [ADDRESS] ; в приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Іванцева В.П. належним чином завірену копію договору дарування земельної ділянки, посвідченого 05.07.1999 за реєстровим № 2313, а також копію нотаріальної справи щодо вказаного правочину; в приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лабутіної Ю.Ю. завірену належним чином копію договору купівлі-продажу, посвідченого 12.11.2014 за реєстровим № 4377, а також копію нотаріальної справи щодо вказаного правочину; в Дніпровського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Київ) копію актового запису про шлюб, укладений 14.06.1991 між [PERSON] та [PERSON] , з зазначенням інформації щодо розірвання шлюбу (за наявності такої інформації). Протокольною ухвалою Деснянського районного суду від 29 квітня 2021 року у задоволенні клопотання про залучення в якості третьої особи [PERSON] , відмовлено. Ухвалою Деснянського районного суду від 29 квітня 2021 року судом було витребувано у КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації" інформацію про власника кв. [ADDRESS] та витребувано в Київському обласному державному нотаріальному архіві належним чином засвідчену копію договору дарування земельної ділянки, посвідченого 05.07.1999 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Іванців Валентиною Панасівною за реєстровим № 2313, а також копії нотаріальної справи щодо вказаного правочину (документи, на підставі яких вчинено правочин. Представником відповідача [PERSON] - адвокатом Василюк Н.І. заявлено клопотання щодо призначення експертизи щодо визначення ринкової вартості квартир та земельних ділянок. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07 червня 2021 року призначено судову оціночно - будівельну та оціночно - земельну експертизу, на вирішення експертів поставлено наступні питання: - яка ринкова вартість частини кв. [ADDRESS] на дату проведення оцінки? - яка ринкова вартість частини кв. [ADDRESS] на дату проведення оцінки? - яка ринкова вартість земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,08 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована в садовому товаристві «ТРУБІЖ-3» на території Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області на дату проведення оцінки ? - яка ринкова вартість земельної ділянки кадастровий № 3223187700:04:032:0024, площею 0, 0626 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області на дату проведення оцінки? Оплату за проведення експертизи покладено на відповідача [PERSON] . Зобов`язано відповідача [PERSON] надати доступ до об`єктів дослідження: кв. [ADDRESS] ; кв. [ADDRESS] ; земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,08 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована в садовому товаристві «ТРУБІЖ-3» на території Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області; земельної ділянки кадастровий № 3223187700:04:032:0024, площею 0, 0626 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області. Від експерта І. Свістунова до суду надійшло клопотання про надання дозволу на виконання експертизи за наявними матеріалами. В обгрунтувавання клопотання зазначено про те, що 08.02.2022 експертом було здійснено виїзд до об`єктів дослідження, однак доступу до приміщень об`єктів нерухомості не було забезпечено, а отже просить задовольнити клопотання та надати дозвіл на виконання експертизи за наявними матеріалами виходячи із середньоринкових цін на аналогічні об`єкти. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04 травня 2022 року клопотання експерта про надання письмового дозволу на виконання експертизи за наявними матеріалами виходячи із середньо ринкових цін на аналогічні об`єкти - задоволено щодо здійснення судової експертизи за ухвалою суду від 07 червня 2021 року за наявними матеріалами виходячи із середньо ринкових цін на аналогічні об`єкти. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05 серпня 2022 року провадження по справі поновлено. Протокольною ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02 березня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 3.Фактичні обставини справи. Позиція суду та оцінки аргументів сторін. [INFO] помер [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 504, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 22 червня 2019 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Після його смерті державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Білько К.Ф. заведена спадкова справа № 475/2019 (номер у спадковому реєстрі 64058056), що підтверджується витягом з спадкового реєстру та матеріалами спадкової справи. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.3 ст. 46 цього Кодексу) Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкодавець за життя не склав заповіт, а тому спадкування після його смерті здійснюється за законом. Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Спадкодавець на день смерті у зареєстрованому шлюбі не перебував, живих батьків не мав. До спадкоємців за законом першої черги належать: - [PERSON] (позивач), який є сином померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження; - [PERSON] (Відповідач), який є сином померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження; - [PERSON] , яка є донькою померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після померлого [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк з дати смерті спадкодавця шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. [PERSON] у встановлений законом шестимісячний строк з дати смерті спадкодавця відмовилась від прийняття спадщини на користь позивача - [PERSON] , про що подала заяву нотаріусу. Відтак, [PERSON] є спадкоємцем 2/3 частин спадкового майна, а [PERSON] - спадкоємцем 1/3 частини спадкового майна. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадщини після померлого [PERSON] належить таке майно: 1) частина кв. [ADDRESS] , що складається з однієї кімнати, загальною площею 28,5 кв.м., жилою площею 15,6 кв.м., що належить померлому на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 25.03.2002 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малиновською О. Ю. за реєстровим номером 1167, право власності зареєстровано в КП «КМБТІ» в реєстровій книзі за реєстрованим № 862. Власником іншої частини вищезазначеної квартири [ADDRESS] є [PERSON] (колишня дружина померлого, залучена до участі у справі як третя особа) на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 серпня 2020 року, залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року та постановою Верховного Суду від 05 лютого 2021 року у справі № 754/11486/19. Право власності [PERSON] на частину квартири зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності: 40010740), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 239509184 від 30.12.2020. 2) частина кв. [ADDRESS] , що складається з однієї кімнати, загальною площею 34,16 кв.м., жилою площею 16,3 кв.м., що належить померлому на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 27.02.2002 державним нотаріусом П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Храпійчук Т.В. за реєстровим номером 4-312, право власності зареєстровано в КП «КМБТІ» в реєстровій книзі. Власником іншої частини вищезазначеної квартири [ADDRESS] є [PERSON] (колишня дружина померлого, залучена до участі у справі як третя особа) на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 серпня 2020 року, залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року та постановою Верховного Суду від 05 лютого 2021 року у справі № 754/11486/19. Право власності [PERSON] на частину квартири зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності: 40412345), що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 243131104 від 04.02.2021. 3) земельна ділянка № [NUMBER] , площею 0,08 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована в садовому товаристві «Трубіж - 3» на території Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області, та належить померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія ІІ - КВ № 019566 від 23 грудня 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 242, виданого на підставі рішення виконкому Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області № 54 від 25.09.1998; 4) земельна ділянка кадастровий № 3223187700:04:032:0024, площею 0,0626 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, та належить померлому на підставі Договору дарування земельної ділянки, посвідченого 05.07.1999 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Іванців В.П. за реєстровим № 2313, право власності зареєстровано в Державному земельному кадастрі. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Вимогами ч.ч. 6-8 ст. 67 Закону України «Про нотаріат» визначено, що свідоцтво про право на спадщину на майно видається спадкоємцям на підставі правовстановлюючих документів. При цьому, не подання нотаріусу відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, є підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії (п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат»). 09 вересня 2020 року позивач звернувся до державного нотаріуса П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Білько К.Ф. із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно (земельні ділянки), а 20 січня 2021 року - із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно (1/2 частину квартир) після померлого [PERSON] . У зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно державний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, про що склала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.09.2020 (щодо земельних ділянок) та постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.01.2021 (щодо частини квартир). Оскільки позивач не має оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, виданих на ім`я спадкодавця, тому він позбавлений можливості оформити свої спадкові права на майно в нотаріальному (досудовому) порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч.ч.1-2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі визнання права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відтак, визнання права власності на майно в порядку спадкування є належним способом захисту порушеного права позивача. [PERSON] , як спадкоємець 2/3 частин спадкового майна має право на визнання за ним права власності в порядку спадкування на: -1/3 частину квартири [ADDRESS] (2/3 частки від частини, що належали померлому); -1/3 частину квартири [ADDRESS] (2/3 частки від частини, що належали померлому); -2/3 частини земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,08 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована в садовому товаристві «Трубіж - 3» на території Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області; -2/3 частини земельної ділянки кадастровий № 3223187700:04:032:0024, площею 0,0626 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області. [PERSON] , як спадкоємець 1/3 частини спадкового майна має право на визнання за ним права власності в порядку спадкування на: -1/6 частину квартири [ADDRESS] (1/3 частки від частини, що належали померлому); -1/6 частину квартири [ADDRESS] (1/3 частки від частини, що належали померлому); -1/3 частини земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,08 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована в садовому товаристві «Трубіж - 3» на території Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області; -1/3 частини земельної ділянки кадастровий № 3223187700:04:032:0024, площею 0,0626 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області. В судовому засіданні встановлено, що всіма об`єктами спадкового майна одноосібно володіє та користується відповідач. Зокрема, кв. [ADDRESS] та кв. [ADDRESS] в повному обсязі (а не лише частини квартир, що належать до спадкового майна) використовуються відповідачем для проживання членів його сім`ї - дітей. Станом на дату розгляду та вирішення справи судом син та донька відповідача досягли повноліття, тобто не є неповнолітніми і втратили правовий статус дитини відповідно до ст. 6 СК України. Третя особа, що є власником частини кв. [ADDRESS] та частини кв. [ADDRESS] доступу до вказаних квартир не має, про що зазначила в наданих суду письмових поясненнях. Відсутність доступу третьої особи до квартир підтверджується також рішеннями судів у справі № 754/11486/19 про визнання за [PERSON] права власності на належну їй частку в спільному сумісному майні подружжя (1/2 частини квартир), в яких відповідачем [PERSON] заперечувалось право третьої особи на частини квартир та підтверджувався факт відсутності її доступу до них. Крім вищенаведеного, вказана обставина не заперечувалась стороною відповідача в судових засіданнях і на її спростування не було надано жодних доказів. Також відповідач з 2012 року здійснює сплату членських та цільових внесків, земельного податку за земельну ділянку № [NUMBER] , площею 0,08 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована в садовому товаристві «Трубіж - 3» на території, що розташована в садовому товаристві «Трубіж - 3» на території Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області. Також ним у 2013 році на земельній ділянці була встановлена огорожа (сітка рабиця), про що надано лист голови правління Садового товариства «Трубіж - 3» за вих. № 003 від 02.03.2020. З огляду на одноосібне володіння та користування відповідачем усім спадковим майном, в досудовому порядку досягти згоди щодо спільного володіння та користування майном не вбачається можливим. Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 1278 ЦК України кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Поділ спадщини між спадкоємцями, у разі не досягнення ними згоди щодо порядку поділу, здійснюється в судовому порядку відповідно до вимог гл. 26 ЦК Україн. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (ч.2 ст. 365 ЦК України) Верховний Суд у постанові від 28 липня 2021 роу у справі № 310/7011/17 розмежував поняття «поділ» та «виділ» майна, що є у спільній частковій власності. Зокрема, суд зазначив, що спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 зроблено висновок, що поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Розглядаючи справу, суди першої та апеляційної інстанцій на наведене уваги не звернули, не врахували, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до ч.1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (ч.2 ст. 365 ЦК України). Предметом позову у даній справі є визнання права власності позивача на майно в порядку спадкування та поділ спадкового майна між спадкоємцями. В межах справи заявлено вимогу про виділення в натурі [PERSON] : - частини кв. [ADDRESS] , що складається з однієї кімнати, загальною площею 28,5 кв.м., жилою площею 15,6 кв.м.; - частини кв. [ADDRESS] , що складається з однієї кімнати, загальною площею 34,16 кв.м., жилою площею 16,3 кв.м. І [PERSON] : - земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,08 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована в садовому товаристві «Трубіж - 3» на території Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області, - земельної ділянки кадастровий № 3223187700:04:032:0024, площею 0,0626 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області. А також заявлено вимогу про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації за його частку в спільному майні спадкоємців. Саме поділ спадкового майна між спадкоємцями шляхом визнання за кожним із них права власності на окремі об`єкти нерухомого майна є найбільш ефективним способом захисту порушених прав спадкоємців та є запобіжником виникнення «нових» спорів між ними щодо спільного володіння та користування майном, сприятиме уникненню порушення прав кожного із них в майбутньому. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 сформулював правову позицію щодо ефективного способу захисту права. Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (п. 63 постанови). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, провадження № 12-80гс20 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц, провадження № 14-67цс20 (пункт 82) Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що найбільш ефективне вирішення спору про поділ майна досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно, зокрема й неподільне. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Запропонований варіант поділу спадкового майна враховує частки спадкоємців у праві на спадкове майно, не порушує прав та інтересів як спадкоємців, так і третьої особи, яка є співвласником окремих об`єктів спадкового майна (1/2 частини квартир), виходить із дійсної ринкової вартості такого майна. Висновком експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної та оціночно-земельної експертизи № 9979 від 22.07.2022 встановлено, що: 1.Дійсна (ринкова) вартість кв. [ADDRESS] , виходячи із задовільного технічного стану квартири (мінімального рівня при якому можлива безпечна експлуатація), в цінах на дату дослідження, згідно із середньоринковою вартістю аналогічних об`єктів, становить: 1 100 200 грн. Дійсна (ринкова) вартість частки кв. [ADDRESS] становить: 550 100 грн. 2.Дійсна (ринкова) вартість кв. [ADDRESS] , виходячи із задовільного технічного стану квартири (мінімального рівня при якому можлива безпечна експлуатація), в цінах на дату дослідження, згідно із середньоринковою вартістю аналогічних об`єктів, становить: 1 238 200 (один мільйон двісті тридцять вісім тисяч двісті) гривень. Дійсна (ринкова) вартість частки квартири [ADDRESS] становить: 619 100 грн. 3.Дійсна (ринкова) вартість земельної ділянки із кадастровим номером 3223187700:04:032:0024, площею 0,0626 га, з цільовим призначенням: для садівництва, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, визначена на дату проведення дослідження, становить 617 800 грн. 4. Дійсна (ринкова) вартість земельної ділянки № [NUMBER] , площею 0,0800 га, з цільовим призначенням: для садівництва, що розташована в садовому товаристві «ТРУБІЖ-3» на території Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області, визначена на дату проведення дослідження, становить 95 100 грн. Отже, загальна вартість спадкового майна становить 1 882 100 (один мільйон вісімсот вісімдесят дві тисячі сто) грн. Вартість 2/3 частин спадкового майна, що належать позивачу [PERSON] , становить 1 254 733 грн. Вартість 1/3 частини спадкового майна, що належить відповідачу [PERSON] , становить 627 367 грн. Позивач заявив вимоги про виділення йому в натурі частини кв. [ADDRESS] , вартістю 550 100 грн., та частини кв. [ADDRESS] , вартістю 619 100 грн. Загальна вартість такого майна складає 1 169 200 грн., що на 85 533 грн. менше, ніж належна позивачу частка в спадковому майні (1 254 733 грн.). Відповідачу [PERSON] пропонується виділити в натурі земельну ділянку № [NUMBER] , площею 0,08 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована в садовому товаристві «Трубіж - 3» на території Дернівської сільської ради Баришівського району Київської області, вартістю 95 100 грн., та земельну ділянку кадастровий № 3223187700:04:032:0024, площею 0,0626 га, цільове призначення: для садівництва, що розташована на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, вартістю 617 800 грн. Загальна вартість такого майна складає 712 900 грн., що на 85 533 грн. більше, ніж належна Відповідачу частка в спадковому майні (627 367 грн.). З огляду на вищенаведені розрахунки, грошова компенсація у сумі 85 533 грн. підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] . В силу вимог ст. 364 ЦК України отримання згоди відповідача на виплату такої компенсації не вимагається, оскільки фактично позивач здійснює відмову від належного йому майна на користь відповідача, право спільної часткової власності на таке майно припиняється, відповідач стає одноосібним власником майна. Що стосується заперечень відповідача щодо припинення його права власності на 1/6 частину кв. [ADDRESS] та 1/6 частину кв. [ADDRESS] , слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. До спадкового майна спадкодавця належить лише частина кв. [ADDRESS] . Власником інших частини кв. [ADDRESS] та частини кв. [ADDRESS] є [PERSON] (третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору) Квартира [ADDRESS] складається з однієї кімнати, загальною площею 28,5 кв.м., жилою площею 15,6 кв.м., є неподільною річчю. Відповідач як співвласник 1/6 частини має право на надання йому у володіння та користування тієї частки в спільному майні, що відповідає розміру його частки, а саме 2,6 кв.м. житлової площі. Квартира [ADDRESS] складається з однієї кімнати, загальною площею 34,16 кв.м., жилою площею 16,3 кв.м., є неподільною річчю. Відповідач як співвласник 1/6 частини має право на надання йому у володіння та користування тієї частки в спільному майні, що відповідає розміру його частки, а саме 2,7 кв.м. житлової площі. Тобто частка відповідача (1/6) у праві спільної часткової власності на квартири є незначною та не може бути виділена йому в натурі без істотного порушення прав інших співвласників (власне позивача та третьої особи), спільне користування та володіння таким майном відповідно до розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності також є неможливим з огляду на технічні характеристики квартир та їх фактичну належність на праві приватної власності членам 3 (трьох) окремих сімей. Таке припинення не завдасть також істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідач [PERSON] з 26 листопада 1999 року має постійне зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить відповідний штамп про зареєстроване місце проживання. За цією ж адресою з 07 березня 2002 року зареєстрована і [PERSON] , про що свідчить відповідний штамп про зареєстроване місце проживання. Вказана обставина не заперечувалась стороною відповідача у справі, вищезазначена адреса проживання зазначається ним у всіх заявах до суду як адреса місця проживання та адреса для листування, інших пояснень та доказів на спростування цієї обставини відповідач суду не надав. В судовому засіданні та поясненнях по суті справи відповідач зазначав, що кв. [ADDRESS] та кв. [ADDRESS] в повному обсязі (а не лише частини квартир, що належать до спадкового майна) використовуються ним для проживання членів його сім`ї - дітей. Син та донька відповідача є повнолітніми особами, а тому втратили правовий статус дитини відповідно до ст. 6 СК України, мають повну цивільну право- та дієздатність, у встановленому законом порядку непрацездатними особами не визнавались. З огляду на їх вік, відповідач не має жодних обов`язків щодо їх утримання та забезпечення житлом, особливо за рахунок неналежного йому майна (як співвласнику йому належить лише 1/6 частина квартир, що відповідає 2,6 кв.м. та 2,7 кв. м. житлової площі квартир відповідно) та на шкоду іншим співвласникам такого майна. На момент подання позовної заяви та розгляду справи в суді [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб та копією актового запису про шлюб № 804 від 14.06.1991, наданого на запит суду Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 04 жовтня 2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що складено відповідний актовий запис № 186 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу. Одночасно з тим, за час перебування у шлюбі подружжя набуло у спільну сумісну власність іншу квартиру [ADDRESS] , що складається з однієї житлової кімнати, загальна площа квартири - 27,85 кв.м., житлова площа - 15,0 кв. м. на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 12.11.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лабутіною Ю.Ю. за реєстровим № 4377. Право власності [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності: 7660362), що підтверджується Витягом № 29373758 від 12.11.2014. Відповідно до п. 6 Договору покупець ( [PERSON] ) придбаває квартиру за згодою чоловіка - [PERSON] (підпис якого засвідчено на заяві 12.11.2014 за реєстровим № 4376 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лабутіною Ю.Ю.). Зі змісту заяви від 12.11.2014 випливає, що [PERSON] надав згоду своїй дружині - [PERSON] , шлюб з якої укладено та зареєстровано 14 червня 1991 року, купити квартиру під номером [ADDRESS] . Договір, який укладатиметься за участю дружини, відповідає інтересам сім`ї та їхньому спільному волевиявленню. Нотаріусом роз`яснено зміст ст.ст. 60- 65 СК України (спільна сумісна власність подружжя). Відповідно до ч.1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Оскільки на момент вирішення справи відповідач у зареєстрованому шлюбі не перебуває, його діти досягли повноліття, то відповідач складає сім`ю як одинока особа. Відтак, оцінці підлягає виключно питання порушення житлових прав відповідача при вирішенні спору у запропонований позивачем спосіб. Як наголошувалось вище, відповідач як співвласник 1/6 частини у праві на спадкове майно має право на надання йому у володіння та користування тієї частки в спільному майні, що відповідає розміру його частки, а саме 2,6 кв.м. житлової площі квартири [ADDRESS] та 2,7 кв.м. житлової площі квартири [ADDRESS] . Така частка відповідача є незначною та не може бути виділена йому в натурі без істотного порушення прав інших співвласників (власне позивача та третьої особи), спільне користування та володіння таким майном відповідно до розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності також є неможливим з огляду на технічні характеристики квартир та їх фактичну належність на праві приватної власності членам 3 (трьох) окремих сімей Крім того, відповідач забезпечений іншим житлом для свого власного проживання: - квартирою [ADDRESS] , право користування якою він має з 26.11.1999; - частиною у праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру [ADDRESS] , що складається з однієї житлової кімнати, загальна площа квартири - 27,85 кв.м., житлова площа - 15,0 кв. м. (тобто відповідач має право на виділення йому у володіння та користування 7,5 кв. м. житлової площі спільної із колишньою дружиною квартири, проти 2,6 кв. м. та 2,7 кв. м. житлової площі відповідно у спірних спадкових квартирах). Загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність (п.п. 1, 5, 6 ч.1 ст. 3 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦК України якщо законом встановлені правові наслідки недобросовісного або нерозумного здійснення особою свого права, вважається, що поведінка особи є добросовісною та розумною, якщо інше не встановлено судом. Статтею 13 ЦК України встановлені межі здійснення цивільних прав. Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Частиною першої статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Основного Закону України. Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За змістом ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст. 78 ЦПК України, яка встановлює ознаки допустимості доказів, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами тощо. Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідно до ч.1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право: 2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; 3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; 6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами. Відповідно до ч.1 ст. 178 ЦПК Україниу відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом (п.3 ч.2 ст. 49, ст. 193 ЦПК України). Відповідач своїм право на подання зустрічного позову не скористався, інший варіант поділу спадкового майна не запропонував, що містить ознаки зловживання цивільними правами на шкоду правам інших співвласників спільного майна, оскільки наявний порядок користування спільним майном виходить за межі правомочностей власника частини майна та порушує аналогічні права інших учасників справи. Додатково слід зазначити, що позивач - [PERSON] є сином [PERSON] (третьої особи у справі), а тому користування спільним майном є можливим та не буде створювати жодних обмежень чи незручностей в такому користуванні. Стосунки між [PERSON] та [PERSON] не є сімейними. [PERSON] є для третьої особи сторонньою людиною, технічні характеристики квартир, які складаються з однієї кімнати кожна, та незначна частка [PERSON] (1/6) у праві приватної власності на вказані квартири, унеможливлюють спільне користування такими квартирами та буде супроводжуватися постійними конфліктними ситуаціями та суперечками (станом на сьогодні третя особа не має доступу до належного їй майна через одноосібне користування такими квартирами відповідачем). З огляду на вищевикладене, дослідивши письмові докази наявні в матеріалах справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, повно та всебічно проаналізувавши обставини справи, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, обраний позивачем спосіб захисту його порушених прав належним та ефективним. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує також і питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Представник позивача у викладеній заяві про розгляд справи без участі, зазначила, що докази на підтвердження понесених витрат на отримання правової допомоги адвоката, будуть надані додатково, але не пізніше п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі. Оскільки заява про розподіл судових витрат подана і стороною відповідача питання розподілу судових витрат доцільно розглядати одночасно. На підставі викладеного,

Outcome: approved