Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

24.03.2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила встановити факт родинних відносин між [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] як сином та матір`ю, а також визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом та заповітом на 139/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] (раніше - [ADDRESS] по праву власності зареєстрований за [PERSON] - 366/2000 частин на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року; за [PERSON] - 61/2000 частина вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року; за [PERSON] - 61/2000 частина вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року; за [PERSON] - 61/2000 частина вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року; за [PERSON] - 841/2000 частина вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року; за [PERSON] - 29/200 частин вказаного житлового будинку на підставі договору дарування від 07.05.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Зубарєвим І.Ю. в р.№3664; за [PERSON] - 16/100 частин вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.12.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Герасимовою О.О. в р.№1271 (№7). Усі зазначені співвласники вищевказаного житлового будинку, окрім [PERSON] , є родичами позивачки по лінії батька [PERSON] . В житловому будинку по [ADDRESS] (раніше - [ADDRESS] рішенням Ленінського районного суду м.Харкові від 06.02.1968 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про реальний виділ домоволодіння та земельної ділянки було проведено виділ у житловому будинку по [ADDRESS] . [PERSON] , яка була власником 29/200 частин вказаного житловому будинку, було виділено приміщення площею 13.1 кв.м, 9.4 кв.м та 11,5 кв.м, а також виділена у користування земельна ділянка площею 229 кв.м; інші приміщення житлового будинку були виділені членам родини позивачки. У подальшому право власності на вказані 29/200 частин житлового будинку перейшло до співвласника [PERSON] на підставі договору дарування від 07.05.2001 року. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 61/2000 частини вказаного вище житлового будинку з надвірними будівлями. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були її мати [PERSON] , чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] . Мати спадкодавця [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї дочки шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, але спадкові права після смерті своєї дочки на 61/2000 частину зазначеного вище житлового будинку в нотаріальній конторі не оформила. Інші спадкоємці спадщину після смерті [PERSON] не прийняли, бо не мешкали разом з нею та не подали заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк. Чоловік спадкодавця [PERSON] [INFO] помер. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 61/2000 частини вказаного вище житлового будинку з надвірними будівлями. Спадкоємцем після смерті [PERSON] була його мати [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, його особисті речі перейшли до [PERSON] у користування. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не було. [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] на 61/2000 частину зазначеного вище житлового будинку в нотаріальній конторі також не оформила. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 366/2000 частин вказаного вище житлового будинку з надвірними будівлями, які належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року, а також 61/2000 частини, яка була прийнята [PERSON] після смерті дочки [PERSON] , та 61/2000 частини, яка була прийнята [PERSON] після смерті сина [PERSON] , усього 488/2000 частин житлового будинку по [ADDRESS] . За час свого життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 17.12.1996 року держаним нотаріусом Другої ХДНК Алтуніною Л.А., яким належну їй частину житлового будинку по [ADDRESS] заповідала своєму синові [PERSON] . [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері у вигляді 488/2000 частин будинку шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, бо мешкав разом зі спадкодавцем на час її смерті, був зареєстрований у зазначеному вище житловому будинку, що підтверджується копією будинкової книги. [PERSON] спадщину після смерті матері [PERSON] на 488/2000 частин зазначеного вище житлового будинку за час свого життя в нотаріальній конторі не оформив. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 841/2000 частини вказаного вище житлового будинку з надвірними будівлями, які належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року, а також 488/2000 частин, які були прийняті [PERSON] після смерті матері [PERSON] , усього 1329/2000 частин житлового будинку по [ADDRESS] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] були його дружина [PERSON] та син [PERSON] , які прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, бо мешкали разом зі спадкодавцем у житловому будинку, були зареєстровані в ньому. Кожен зі спадкоємців після смерті [PERSON] , а саме дружина [PERSON] та син [PERSON] , мали право на 1329/4000 частин житлового будинку по [ADDRESS] (1329/2000 /2). [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 61/2000 частини вказаного вище житлового будинку з надвірними будівлями. Спадкоємцями після смерті [PERSON] були її чоловік та діти, які спадщину не прийняли. Спадщина після смерті [PERSON] була прийнята її рідним племінником [PERSON] , який прийняв спадщину у вигляді 61/2000 частин житлового будинку шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном за правом представлення на підставі ст. 1266 ЦК України, бо рідний брат спадкодавця [PERSON] помер [INFO] , ще до смерті своєї сестри. Діти та чоловік [PERSON] , які є відповідачами по вказаній справі, спадщину після смерті [PERSON] не прийняли. [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 16/100 частин вказаного житлового будинку, які належали спадкодавцю на підставі договору дарування від 04.07.2003 року, а також 1329/4000 частин, які були прийняті [PERSON] після смерті батька [PERSON] , та 61/2000 частини, яка була прийнята [PERSON] після смерті тітки [PERSON] . За час свого життя 17 січня 2019 року [PERSON] залишив заповіт, яким належну йому частку в праві спільної часткової власності на житловий будинок по [ADDRESS] заповідав своїй дочці [PERSON] , позивачці по справі. [PERSON] , прийняла спадщину після смерті батька шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, у зв`язку з чим була зареєстрована спадкова справа №5/2021, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №64940546 від 28.05.2021 року. Інші спадкоємці, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, відсутні, бо мати спадкодавця [PERSON] відмовилася від своєї частки на користь позивачки. Позивачка оформила у нотаріуса право на 16/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] та грошовий вклад, які залишилися після смерті батька. При цьому право на 1329/4000 та 61/2000 частину (усього 1451/4000 частин) житлового будинку за вказаною вище адресою після смерті батька [PERSON] оформити не може, бо її родичі не оформляли своїх прав у нотаріуса, частково не підтверджені у повному обсязі необхідними документами родинні зв`язки між ними. Позивачка зверталася до приватного нотаріуса ХМНО Смірнової Є.С. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1451/4000 частин будинку по [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] та інших родичів, але нотаріусом було відмовлено у видачі їй свідоцтво про право на спадщину на частину вказаного вище житлового будинку після смерті батька у зв`язку з тим, що не підтверджені у повному обсязі родинні відносини між її батьком [PERSON] та іншими спадкодавцями, а також факт прийняття спадщини усіма спадкоємцями. [INFO] померла баба позивачки [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 1329/4000 частин вищевказаного житлового будинку, які були прийняті [PERSON] після смерті свого чоловіка [PERSON] та не оформлені нею за час життя. 03.06.2021 року [PERSON] залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Смірновою Є.С., яким усе своє майно, в тому числі належну їй частку на житловий будинок по [ADDRESS] , заповідала [PERSON] , [INFO] . Позивачка прийняла спадщину після смерті бабусі шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний термін, у зв`язку з чим Другою Харківською міською державною нотаріальною конторою була зареєстрована спадкова справа №522П/2022. Окрім того, позивачка зверталася до Другої ХМДНК з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на 1329/4000 частин житлового будинку по [ADDRESS] після смерті баби [PERSON] , але їй 22.02.2023 року нотаріусом Другої ХМДНК було відмовлено по причині не оформлення права її дідусем [PERSON] на частину вказаного житлового будинку після смерті своєї матері [PERSON] та інших родичів, а також не підтвердження у повному обсязі родинних відносини між родичами. Також у позивачки відсутній увесь обсяг документів на підтвердження родинних відносин між [PERSON] та матір`ю [PERSON] , бо не збереглося свідоцтво про народження [PERSON] , у зв`язку з чим у позові також міститься вимога про встановлення факту родинних відносин, який підтверджується наданими разом з позовом письмовими доказами, а також поясненнями свідків. У зв`язку з зазначеними обставинами та відмовою нотаріусів в оформленні належних їй спадкових прав, позивачка звертається до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на 139/200 (1451/4000 +1329/4000) частин зазначеного вище житлового будинку в порядку спадкування за законом та заповітом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 03.04.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до суду надані заяви про визнання позовних вимог [PERSON] у повному обсязі, і які просили вказану цивільну справу розглядати у їх відсутність. (а.с.129, 139-151). Судом задоволеноклопотанняпредставника позивача [PERSON] про допит свідків та долучення письмових доказів і ухвалою суду від 10.05.2023 року закрито підготовче судове провадження та справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, пояснила, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 61/2000 частини вказаного вище житлового будинку з надвірними будівлями, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності від 10.02.1966 року. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були її чоловік та діти, відповідачі по вказаній справі, які спадщину після смерті [PERSON] не прийняли, на частину спірного житлового будинку не претендують. На час своєї смерті [PERSON] мешкала в Америці, на частину нерухомого майна, яке залишилося в Україні, також ніколи не претендувала. Не заперечувала того факту, що спадщина після смерті [PERSON] була прийнята її рідним племінником [PERSON] , та визнає позовні вимоги [PERSON] . Також зазначила, що будь яких самовільних прибудов, перепланувань у частинах на які претендує позивач не проводилось. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили у судовому засіданні факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як сином та матір`ю, та зазначили, що надавали допомогу по догляду за [PERSON] , бабусею позивачки, від якої їм відомо, що [PERSON] , яка була свекрухою [PERSON] , мала чотирьох дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] був чоловіком [PERSON] та, відповідно, рідним братом [PERSON] . [PERSON] мав сина [PERSON] , який є батьком позивачки [PERSON] . Усі вказані родичі позивачки мешкали в будинку по [ADDRESS] . [PERSON] на час її навідування мешкала постійно разом зі своїм сином [PERSON] у вказаному житловому будинку. Також в зазначеному житловому будинку зустрічали позивачку [PERSON] та її брата [PERSON] . Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч.ч.1,2,3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.ч.1,3 ст.13, ч.1 ст.49 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Сторонни користуються рівними процесуальними правами. Відповідно до ст.76, ч.ч.1,2,3 ст.77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За ч.ч.1,5,6 ст.81,ст.89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №323593276 від 21.02.2023 року вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] (раніше - [ADDRESS] по праву власності зареєстрований наступним чином: за [PERSON] - 366/2000 частин на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року; за [PERSON] - 61/2000 частина вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року; за [PERSON] - 61/2000 частина вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року; за [PERSON] - 61/2000 частина вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року; за [PERSON] - 841/2000 частина вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року; за [PERSON] - 29/200 частин вказаного житлового будинку на підставі договору дарування від 07.05.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Зубарєвим І.Ю. за р.№3664; за [PERSON] - 16/100 частин вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.12.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Герасимовою О.О. за р.№1271 (№7)(а.с.12-15). Також факт належності вказаним особам вищезазначеного житлового будинку підтверджується копіями свідоцтв про право особистої власності на домоволодіння б/н від 10.02.1966 року, виданих на підставі рішення виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящих №123/2 від 24.08.1965 року, на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.12.2022 року на ім`я [PERSON] , виданого приватним нотаріусом ХМНО Герасимовою О.О., зареєстровано в реєстрі за №1271 (№7) (а.с.18-26,30). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.11.1996 року (а.с.32). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 61/2000 частини вказаного вище житлового будинку з надвірними будівлями. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були її мати [PERSON] , чоловік [PERSON] та дочка [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.06.1950 року та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.05.1958 року (а.с.54,60). Мати спадкодавця [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, речі спадкодавця перейшли у користування [PERSON] . Інші спадкоємці спадщину після смерті [PERSON] не прийняли. Чоловік спадкодавця [PERSON] [INFO] помер, що вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.12.2006 року (а.с.40). [PERSON] спадщину після смерті своєї дочки на 61/2000 частину зазначеного вище житлового будинку в нотаріальній конторі не оформила. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 17.10.2000 року (а.с.33), після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 61/2000 частини вказаного вище житлового будинку з надвірними будівлями. Спадкоємцем після смерті [PERSON] була його мати [PERSON] , яка прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, особисті речі [PERSON] перейшли до [PERSON] у користування. Інформація про інших спадкоємців після смерті [PERSON] відсутня. [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] на 61/2000 частину зазначеного вище житлового будинку в нотаріальній конторі також не оформила. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 10.02.2003 року (а.с.34). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 366/2000 частин вказаного вище житлового будинку з надвірними будівлями, які належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року, а також 61/2000 частини, яка була прийнята [PERSON] після смерті [PERSON] , та 61/2000 частини, яка була прийнята [PERSON] після смерті [PERSON] , усього 488/2000 частин житлового будинку по [ADDRESS] . [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 17.12.1996 року держаним нотаріусом Другої ХДНК Алтуніною Л.А. за р.№1-6892, яким належну їй частину житлового будинку по [ADDRESS] заповідала своєму синові [PERSON] (а.с.42). [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері у вигляді 488/2000 частин будинку шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, бо мешкав разом зі спадкодавцем на час її смерті, був зареєстрований у зазначеному вище житловому будинку, що вбачається з копії будинкової книги на житловий будинок по [ADDRESS] (раніше - [ADDRESS] (а.с.88-116). [PERSON] спадщину після смерті матері [PERSON] на 488/2000 частин зазначеного вище житлового будинку за час свого життя в нотаріальній конторі не оформив. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.02.2008 року (а.с.35), після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 841/2000 частини вказаного вище житлового будинку з надвірними будівлями, які належали [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності б/н від 10.02.1966 року, а також 488/2000 частин, які були прийняті [PERSON] після смерті матері [PERSON] , усього 1329/2000 частин житлового будинку по [ADDRESS] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] були його дружина [PERSON] та син [PERSON] , які прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, бо мешкали разом зі спадкодавцем у житловому будинку, були зареєстровані в ньому, що підтверджується копією будинкової книги на вищевказаний житловий будинок. Кожен зі спадкоємців після смерті [PERSON] , а саме дружина [PERSON] та син [PERSON] , мали право на 1329/4000 частин житлового будинку по [ADDRESS] (1329/2000 /2). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.11.2017 року (а.с.36-38), після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді 61/2000 частини вказаного вище житлового будинку з надвірними будівлями. Спадкоємцями після смерті [PERSON] були її чоловік та діти, які спадщину не прийняли, бо на час її смерті мешкали у штаті Орегон США, заяви про прийняття спадщини не подавали. Спадщина після смерті [PERSON] була прийнята її рідним племінником [PERSON] , який прийняв спадщину у вигляді 61/2000 частин житлового будинку шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном за правом представлення на підставі ст. 1266 ЦК України, бо рідний брат спадкодавця [PERSON] помер [INFO] , ще до смерті своєї сестри [PERSON] . На час розгляду справи в суді діти та чоловік [PERSON] продовжують мешкати в США, що підтверджується наданими ними заявами до суду та є відповідачами по вказаній справі (а.с.139-174). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.05.2021 року (а.с.39). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 16/100 частин вказаного житлового будинку, які належали спадкодавцю на підставі договору дарування від 04.07.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Мороз Г.І. за р.№7517 (а.с.28), а також 1329/4000 частин, які були прийняті [PERSON] після смерті батька [PERSON] , та 61/2000 частини, яка була прийнята [PERSON] після смерті тітки [PERSON] . [PERSON] 17 січня 2019 року залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Саврасовою І.О. за р.№13, яким належну йому частку в праві спільної часткової власності на житловий будинок по [ADDRESS] та автомобіль заповідав своїй дочці [PERSON] , позивачці по справі (а.с.43). [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний термін, у зв`язку з чим була зареєстрована спадкова справа №5/2021, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №64940546 від 28.05.2021 року (а.с.136). Мати спадкодавця [PERSON] відмовилася від своєї частки на користь позивачки, про що зазначено у відповіді приватного нотаріуса ХМНО Смірнової Є.С. №26/02-14 від 19.08.2022 року (а.с.85-86). Позивачка оформила належне їй право на 16/100 частин житлового будинку по [ADDRESS] та грошовий вклад, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 19.12.2022 року та за законом від 19.10.2022 року, виданими приватним нотаріусом ХМНО Герасимовою О.О. (а.с.30-31). Згідно відповіді приватного нотаріуса ХМНО Смірнової Є.С. №26/02-14 від 19.08.2022 року нотаріус не має можливості видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на 1451/4000 частин будинку по [ADDRESS] після смерті батька [PERSON] та інших родичів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у зв`язку з тим, що не підтверджені у повному обсязі родинні відносини між батьком позивачки [PERSON] та іншими спадкодавцями, а також факт прийняття спадщини усіма спадкоємцями (а.с.85-86). [INFO] померла [PERSON] , баба позивачки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02.06.2022 року (а.с.41). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1329/4000 частин вищевказаного житлового будинку, які були прийняті [PERSON] після смерті свого чоловіка [PERSON] та не оформлені нею за час життя. 03.06.2021 року [PERSON] залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Смірновою Є.С., яким усе своє майно заповідала [PERSON] , [INFO] (а.с.44). [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, у зв`язку з чим Другою Харківською міською державною нотаріальною конторою була зареєстрована спадкова справа №522П/2022, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №70888801 від 13.12.2022 року (а.с.46). Згідно з відповіддю Другої ХМДНК від 22.02.2023 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1329/4000 частин житлового будинку по [ADDRESS] після смерті [PERSON] по причині не оформлення належних йому прав [PERSON] на частину вказаного житлового будинку після смерті своєї матері [PERSON] та інших родичів, а також не підтвердження у повному обсязі родинних відносини між родичами позивачки (а.с.87). Факт родинних відносин між [PERSON] , який помер [INFO] , та його матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , підтверджується копією будинкової книги, спільними прізвищами та по батькові померлого з іншими родичами, поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] , допитаних у судовому засіданні які підтвердили факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] як сином та матір`ю. В поданій до суду заяві відповідач [PERSON] також підтвердив, що [PERSON] є сином [PERSON] , померлої [INFO] (а.с.129). Відповідно до копії технічного паспорту від 29.07.2021 року та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №323593276 від 21.02.2023 року житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] розташований на земельній ділянці площею 872 кв.м; до його складу входить житловий будинок літ. А-1 загальною площею 178,6 кв.м, житловою площею 87,9 кв.м, з надвірними будівлями. Без урахування приміщень, на які відсутні дозвільні документи, загальна площа житлового будинку літ.А-1 складає 145,0 кв.м, житлова -73,9 кв.м. (а.с.69, 12-14). З наданих позивачкою листів Верховного суду України від 06.02.2001 року, Харківського обласного суду від 20.09.2000 року, ухвали місцевого суду Ленінського району м.Харкова від 20.08.2001 року вбачається, що в житловому будинку по [ADDRESS] (раніше - [ADDRESS] рішенням Ленінського районного суду м.Харкові від 06.02.1968 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про реальний виділ домоволодіння та земельної ділянки було проведено виділ; [PERSON] , яка була власником 29/200 частин вказаного житловому будинку, було виділено приміщення площею 13,1 кв.м, 9,4 кв.м та 11,5 кв.м, а також виділена у користування земельна ділянка площею 229 кв.м., інші приміщення житлового будинку були виділені членам родини позивачки. У подальшому право власності на вищевказані 29/200 частин житлового будинку перейшло до співвласника [PERSON] на підставі договору дарування від 07.05.2001 року (а.с.66-68). У частині житлового будинку, на яку претендує позивачка, будь-які приміщення, на які відсутні дозвільні документи, відсутні. Відповідно до технічного паспорту ФОП [PERSON] від 29.07.2021 року спадкодавці займали наступні приміщення у житловому будинку літ.А-1 з прибудовами: приміщення I, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7, 3-3, 3-4, 3-5, 3-6, 3-7, а також надвірні будівлі: сарай літ.К, льохи літ.Г та З, гараж літ.И, навіс літ.П. Співвласник [PERSON] займає приміщення у житловому будинку літ.А-1 з прибудовами: приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, а також надвірні будівлі: сарай літ.Е, льох літ.В, гараж літ.Р.(а.с.69-72). Цивільним кодексом України врегульовано порядок здійснення права на спадкування. На підставі п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] , слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення. Виходячи з положень частин 1 та 2 ст. 524 ЦК України (в ред. 1963 р.) спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як зазначено у ст. 527 ЦК України (в ред. 1963 р.), спадкоємцями можуть бути особи, які знаходилися живими у моменту смерті спадкодавця, також діти померлого, зачаті за його життя і народжені після його смерті. Частиною 1 ст. 529 ЦК України (в ред. 1963 року) передбачено, що право на спадкування за законом спадкоємцями першої черги являються у рівних частках діти (у тому числі і всиновлені), подружжя і батьки (усиновителі)- померлого. Відповідно до ст. 548 ЦК України (в ред. 1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття-спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців від дня відкриття спадщини фактично вступив до управління або володіння спадковим майном або подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття. Спадкове майно у вигляді частини житлового будинку по [ADDRESS] (раніше - [ADDRESS] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] , прийняла їх мати [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, бо мешкала постійно у зазначеному житловому будинку, була зареєстрована у ньому, деякі речі спадкодавців перейшли у користування [PERSON] . Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину у вигляді 488/2000 частин житлового будинку прийняв її син [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, бо мешкав разом зі спадкодавцем на час її смерті, був зареєстрований у зазначеному вище житловому будинку. Правовідносини, які виникли у зв`язку зі смертю[PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] , врегульовані ЦК України в редакції 2003 року (далі ЦК). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини відповідно ст.1221 ЦК України є останнє місце проживання спадкодавця. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ч.1,2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкування за правом представлення врегульовано положеннями статті 1266 ЦК України, якою передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення. Іноземний елемент у спадкуванні може виражатися в одній з таких трьох ознак: 1) спадкодавець або спадкоємець є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; 2) спадщина знаходиться на території іноземної держави; 3) юридичний факт, який створює, змінює чи припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави (наприклад, смерть спадкодавця на території іншої держави чи народження дитини, спадкові права якої захищалися до її народження в іншій державі, тощо). За наявності хоча б однієї із вказаних ознак, до відносин спадкування будуть застосовуватися положення Закону України «Про міжнародне приватне право». Відповідно до статті 71 Закону України «Про міжнародне приватне право» спадкування нерухомого майна регулюється правом держави, на території якої знаходиться це майно, а майна, яке підлягає державній реєстрації в Україні, - правом України. Тлумачення вказаної норми свідчить, що спадкування права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України регулюється правом України. У випадку, коли спадкодавець на час смерті проживав за межами України, і до складу спадщини входять права на нерухоме майно, яке знаходиться на території України, прийняття спадщини відбувається у спосіб звернення спадкоємця з відповідною заявою до компетентного органу, уповноваженого на вчинення нотаріальних дій, за місцем знаходження нерухомого майна, тобто, в Україні. Якщо спадкоємець не подав у визначений законом строк нотаріусу за місцем знаходження нерухомого майна заяву про прийняття спадщини, він не може вважатись таким, що прийняв спадщину. Спадкування права на нерухоме майно, розташованого за межами України, не свідчить про прийняття спадщини, яка знаходиться в Україні. Такий факт не має юридичного значення для успадкування іншої частини права не нерухоме майно, розташованого на території України, оскільки як міжнародним, так і національним законодавством задекларована незалежність та самостійність відповідних спадкових процесів. Обставини прийняття спадщини за кордоном можуть лише підтверджувати обізнаність спадкоємця про смерть спадкодавця. Вказаний висновок міститься в постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2023 року у справі № 398/1796/20. Спадкоємцями після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , були його дружина [PERSON] та син [PERSON] , які прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, бо мешкали разом зі спадкодавцем у житловому будинку, були зареєстровані в ньому. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщина у вигляді 61/2000 частин житлового будинку була прийнята її рідним племінником [PERSON] , який прийняв спадщину у шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном за правом представлення на підставі ст. 1266 ЦК України, бо мешкав постійно у зазначеному житловому будинку, був зареєстрований у ньому. Спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , прийняла [PERSON] шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний термін. Згідно приписів п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Суд вважає, що вимога про встановлення факту родинних відносин між [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] як сином та матір`ю підлягає задоволенню, оскільки даний факт знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду та встановлення зазначеного факту необхідно позивачці для вирішення питання щодо оформлення своїх спадкових прав. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Надавши правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, з`ясувавши всі обставини справи, суд вважає доведеним обставини, які мають значення, наявність підстав, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги та приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки позивач не наполягає на стягненні з відповідачів суми сплаченого судового збору передбаченого ст.141 ЦПК України, суд такі витрати не стягує. На підставі викладеного,

Outcome: approved