Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

В провадженні суду перебуває вищезазначена цивільна справа. Стислий виклад позиції позивача зазначеної в позовній заяві. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу донька проживала з матір`ю, однак з серпня 2021 року у відповідачки змінилися пріоритети і вона погодилася, щоб дитина проживала разом з позивачем. Рішенням суду визначено місце проживання дитини з батьком. Враховуючи, що право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина, позивач просить суд звільнити його від сплати аліментів. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 26 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позовні. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини не явки не повідомила. Фактичні обставини встановлені судом. 25.05.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований у Шевченківському районному у місті Дніпрі відлілі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації шлюбів 25.05.2018 року зроблено відповідний актовий запис за № 202. [INFO] народилась донька, [PERSON] (копія свідоцтва про народження [NUMBER] додається). Ріпенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропстровска від 03 березня 2021 року у справі № 932/6689/20 шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу донька, [PERSON] , проживала з матір?ю. Судовим наказом Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.07.2021 з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ріпенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 серпня 2022 року у справі № 201/1004/22 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради як орган опіки та піклування, про визначення місця, проживання дитини, задоволено, визначено місце проживання доньки [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно Акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 21.01.2022 встановлено що для виховання та розвитку дитини створено окреме місце для сну, шафа для одягу та особистих речей. В квартирі за адресою [ADDRESS] проживають [PERSON] (власник) ТА ДИТИНА [PERSON] , 2018 року народження. Норми права, що застосував суд. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачає ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом положень ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно зі ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Це також кореспондується з положеннями ст. 273 СК України, згідно з якою, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Частиною 2 ст.197 Сімейного кодексу України визначає, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Оцінка суду. Враховуючи надані суду письмові докази, які мають істотне значення для даної справи, суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини, що можуть бути підставою для звільнення його від сплати аліментів на утримання дитини, оскільки малолітня дитина проживає разом з ним та перебуває на його утриманні, а тому суддя приходить до висновку, що у позивача припинив існувати обов`язок зі сплати аліментів на користь відповідачки, що в даному випадку дає підстави вважати, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved