Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

05 квітня 2023 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла вказана позовна заява. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Відповідно до заповіту, посвідченого 15\~березня 2019 року в.о. старости Леляківського старостинського округу Варвинської селищної ради, [PERSON] заповідала їй, [PERSON] , право власності на земельну частку (пай) площею 3,9099 га, кадастровий номер: 7421155100:04:000:0304, розташовану на території Варвинської селищної ради. У березні 2023 року вона звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, проте отримала відмову у зв`язку з тим, що в заповіті вказана земельна частка (пай), а нотаріусу надано Державний акт на право приватної власності на землю, тобто на земельну ділянку. Оскільки земельна частка (пай) та земельна ділянка - це різні об`єкти права власності, то відповідно заповіт має суперечливий характер і необхідно здійснити його тлумачення. Фактично спадкодавець [PERSON] виявила у заповіті свою волю щодо розпорядження належною їй земельною ділянкою, але через формальний підхід, незнання, неуважність та слабку юридичну обізнаність посадової особи, яка склала заповіт, волевиявлення викладено у заповіті нечітко та потребує додаткового тлумачення. Крім неї, у матері був син та її брат відповідно, [PERSON] , на ім`я якого мати також склала заповіт (на інше майно). Проте брат помер [INFO] . Його спадкоємцями є дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . З метою врегулювання розбіжностей у заповіті вона звернулася до спадкоємців брата, проте згоди не досягнуто. Просить ухвалити рішення про тлумачення заповіту. Ухвалою суду від 12\~квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено відкрите підготовче судове засідання у справі на 15\~травня 2023 року. Ухвалою суду від 15\~травня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 08\~червня 2023 року. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Нечай\~В.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач [PERSON] приймаючи участь в судовому засіданні в режимі вкз, позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову. Відзиву на позов не подала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, відзиву на позов не подала, про причини неявки не повідомила. В підготовчому судовому засіданні наголосила, що не вважає себе належним відповідачем в даній справі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що матір`ю позивача [PERSON] є [PERSON] (а.с.\~66, 67). Крім позивача, у [PERSON] був син [PERSON] (а.с.\~55), який помер [INFO] (а.с.\~56). 15\~березня 2019 року [PERSON] склала два заповіти, які були посвідчені в.о. старости Леляківського старостинського округу Варвинської селищної ради та зареєстровані в реєстрі за №\~1 та №\~2. Першим заповітом [PERSON] заповідала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] (а.с.\~61), а другим заповітом заповідала належне їй право власності на земельну частку (пай) площею 3,9099 га, кадастровий номер: 7421155100:04:000:0304, розташовану на території Варвинської селищної ради, [PERSON] , [INFO] (а.с.\~7, 60, 68). [INFO] [PERSON] померла (а.с.\~8). Довідкою Варвинської селищної ради від 14\~липня 2022 року підтверджується, що на день смерті [PERSON] була зареєстрована в господарстві одна (а.с.\~57). З матеріалів спадкової справи до майна померлої вбачається, що із заявами про прийняття спадщини звернулися: внучка померлої (дочка сина) [PERSON] (а.с.\~47, 52, 54) та дочка померлої [PERSON] (а.с.\~62). Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу. У пункті 6 Листа Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що якщо заповіт містить суперечливі положення, за вимогою заінтересованих осіб застосовується тлумачення заповіту (ст. 1256 ЦК України) за умови, якщо відсутні підстави визнання заповіту недійсним, тобто тлумаченню підлягає лише дійсний заповіт. Для тлумачення змісту заповіту застосовуються також загальні правила тлумачення змісту правочинів встановлені ст. 213 ЦК. Статтею 213 ЦК України визначено, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Під час розгляд у справи з`ясовано, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] дійсно не дійшли згоди щодо тлумачення заповіту, складеного на ім`я [PERSON] , нотаріус відмовив позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку (а.с.\~11), а тому [PERSON] звернулася до суду. Проаналізувавши зміст заповіту від 15\~березня 2019 року, складеного [PERSON] , посвідченого в.о. старости Леляківського старостинського округу Варвинської селищної ради та зареєстрованого в реєстрі за №\~2, суд дійшов такого висновку. Вказаним заповітом [PERSON] заповідала належне їй право власності на земельну частку (пай) площею 3,9099 га, кадастровий номер: 7421155100:04:000:0304, розташовану на території Варвинської селищної ради, [PERSON] , [INFO] (а.с.\~7, 60, 68). Державним актом на право приватної власності на землю серії\~ІV-ЧН №\~017475, зареєстрованим 28\~березня 2002 року в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №\~2855 (а.с.\~9), Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.\~12), кадастровим планом земельної ділянки (а.с.\~13-14) та Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.\~15) підтверджується, що за життя [PERSON] мала право саме на земельну ділянку з кадастровим номером 7421155100:04:000:0304, площею 3,91 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Варвинської селищної ради Чернігівської області. Право власності на земельну ділянку було зареєстровано за [PERSON] 02\~жовтня 2015 року (а.с.\~12), тобто задовго до складення заповіту. Оскільки на час складення заповіту спадкодавець [PERSON] мала право не на земельну частку (пай), а саме на земельну ділянку із кадастровим номером 7421155100:04:000:0304, який і вказаний у заповіті, та була обізнала з тим, що у її власності знаходиться виділена в натурі земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, то суд приходить до висновку, що справжня воля заповідача була спрямована на те, щоб заповісти своїй дочці, позивачу по справі [PERSON] , земельну ділянку з кадастровим номером 7421155100:04:000:0304, площею 3,91 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Варвинської селищної ради Чернігівської області. За таких обставин, зважаючи на те, що неточне зазначення у заповіті об`єкта спадкового майна, здійснене посадовою особою старостинського округу через недостатню юридичну обізнаність, відбулося з формальних підстав, і у суду не виникає обґрунтованих сумнівів щодо справжньої волі спадкодавця, спрямованої на розпорядження свої майном, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] до відповідача [PERSON] , яка є спадкоємцем [PERSON] за правом представлення, слід задовольнити. Щодо позовних вимог позивача до відповідача [PERSON] суд вважає за необхідне зазначити наступне. Стаття 1266 ЦК України передбачає спадкування за правом представлення та полягає у тому, що, зокрема, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Прабаба, прадід спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім дітям (бабі, дідові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення. Вказана стаття знаходиться у главі 86 ЦК України «Спадкування за законом». Як роз`яснено у п. 5.3 Листа Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», спадкування за правом представлення має місце у випадках встановлених ст. 1266\~ ЦК, за умови якщо спадкоємець першої - третьої черг спадкування за законом помер до відкриття спадщини. Норми ст.\~1266\~ЦК застосовуються\~лише щодо\~відносин при\~спадкуванні за\~законом (глава\~86\~ЦК). Перелік осіб\~(спадкоємців),\~які мають\~право на\~спадкування за\~правом представлення,\~встановлений нормами\~ст.\~1266\~ЦК,\~є вичерпним. З наведеного слід зробити висновок про те, що право представлення діє лише при спадкуванні за законом та не поширюється на випадки складення заповітів на ім`я спадкоємців, які померли раніше за спадкодавця. Тобто не буває права представлення за заповітом. За таких обставин на відповідача [PERSON] , яка була дружиною померлого [PERSON] , на якого було складено заповіт [PERSON] , не поширюються норми ст.\~1266 ЦК України, оскільки вона не може спадкувати за правом представлення після смерті свого чоловіка на підставі заповіту своєї свекрухи. Так само, відповідач [PERSON] не є спадкоємцем своєї свекрухи [PERSON] за законом, оскільки не належить до жодної з черг спадкоємців, передбачених ст. ст. 1261-1265 ЦК України. Отже, [PERSON] є неналежним відповідачем у справі. \~ \~ \~ \~За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в частині позовних вимог до [PERSON] , а у задоволенні позовних вимог до [PERSON] слід відмовити.

Outcome: partial