Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. Наприкінці вересня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що 21 серпня 2020 року о 9 годині 00 хвилини в м. Бориспіль в районі вул. Камінського та вул. Толстого, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Ford Transit», номерний знак [NUMBER] , що належить на праві приватної власності [PERSON] , на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю марки «Nissan Tiida», номерний знак [NUMBER] , та допустив з ним зіткнення. При цьому, автомобіль марки «Nissan Tiida», номерний знак [NUMBER] , винесло на зустрічну смугу, де він зіштовхнувся з вантажівкою марки «Man». Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2020 року винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] . Вартість відновлювального ремонтну автомобіля марки «Nissan Tiida», номерний знак [NUMBER] , становить 556123 гривень 79 копійок. Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована. Тому МТСБУ виплатило на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 130000 гривень. Крім цього, позивач поніс витрати на медичне обстеження у розмірі 710 гривень та 25 гривень комісії банку. Відповідач ухиляється від добровільного відшкодування завданої матеріальної шкоди. Тому [PERSON] просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] на свою користь заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду у розмірі 482735 гривень 72 копійки, а також моральну шкоду у розмірі 50000 гривень. 24 листопада 2022 року [PERSON] подав заяву про часткову зміну предмету пред`явленого позову, якою просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду у розмірі 482735 гривень 72 копійки, а також стягнути солідарно з відповідачів завдану моральну шкоду у розмірі 50000 гривень. 2. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (т.1 а.с.78-79). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 серпня 2022 року було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про витребування доказів (т.1 а.с.105-106). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2023 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (т.1 а.с.245). 3. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. Представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Представники відповідачів [PERSON] та [PERSON] заперечували проти пред`явленого позову та просили суд відмовити в його задоволенні у повному обсязі. Представник МТСБУ у судове засідання не з`явився. Натомість направив до суду письмові пояснення. За змістом яких вказав на те, що МТСБУ у повному обсязі виконало своє зобов`язання, передбачене Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шляхом виплати позивачу страхового відшкодування у розмірі 130000 гривень. Зважаючи на те, що страхової виплати недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди, позивач отримав право на звернення до відповідача як безпосереднього заподіювача шкоди з вимогою про виплату різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля марки «Nissan Tiida», номерний знак [NUMBER] , згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (т.1 а.с.12). 21 серпня 2020 року о 9 годині 00 хвилини в м. Борисполі в районі вул. Камінського та вул. Толстого, [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Ford Transit», номерний знак [NUMBER] , на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надав дорогу автомобілю марки «Nissan Tiida», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який наближався до даного перехрестя, та допустив з ним зіткнення. В свою чергу, автомобіль марки «Nissan Tiida», номерний знак [NUMBER] , винесло на зустрічну смугу, де він зіштовхнувся з автомобілем марки «MAN», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.10.11 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Вказана обставина підтверджується постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2020 року (т.1 а.с.10-11). Спірні правовідносини регулюються гл.82 «Відшкодування шкоди» ЦК України та положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 5. Норми права та судова практика, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. норми матеріального права щодо вимоги про відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної шкоди. У відповідності до вимог ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У відповідності до положення ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом\~п.4\~та п.8\~постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~№4\~від 01\~березня 2013\~року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Особи, які спільно завдали шкоди, тобто завдали неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими (статті 543, 1190\~ЦК). Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). 5.2. норми матеріального права щодо вимоги про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. У відповідності до ч.1 ст.1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в підпункті в) п.19 постанови №6 від 27 березня 1992 року додаткові витрати потерпілих, на яких дія Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не поширюється підлягають стягненню з особи, відповідальної за шкоду, на підставі ст.1195 ЦК розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість. 5.3. норми матеріального права щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За правилом п.3 ч.2 та ч.3 ст.23\~ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. 5.4. норми процесуального права. У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За правилами ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 6.1. щодо позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди. Встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «Ford Transit», номерний знак [NUMBER] , не була застрахована, що підтверджується відомостями з бази даних МТСБУ щодо перевірки чинності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (т.1 а.с.70). Тому МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у розмірі 130000 гривень, що підтверджується випискою по картковому рахунку, відкритому в АТ «ПУМБ» на ім`я позивача (т.1 а.с.71) та копією платіжного доручення від 08 грудня 2020 року, яке (т.1 а.с.151). Зі змісту постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25 вересня 2020 року (т.1 а.с.10-11) вбачається, що винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є [PERSON] , оскільки він, керуючи автомобілем марки «Ford Transit», номерний знак [NUMBER] , порушив вимоги п.10.11 ПДР України, не надавши перевагу в русі, та допустив зіткнення з автомобілем марки «Nissan Tiida», номерний знак [NUMBER] , що рухався по головній дорозі. В силу ч.6 ст.82 ЦПК України наведені обставини не підлягають доказуванню. Водночас, в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON] , власника автомобіля марки «Ford Transit», номерний знак [NUMBER] . Крім цього, в матеріалах справи також відсутні будь-які докази, які б свідчили, що [PERSON] разом з [PERSON] спільними діями або з єдністю наміру завдали шкоди позивачу. З огляду на це, суд вважає, що відсутні підстави для покладення на [PERSON] обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. Згідно калькуляції-розрахунку, складеного ТОВ «Автомаш-Лубни» (т.1 а.с.60-62) вартість ремонту автомобіля марки «Nissan Tiida», номерний знак [NUMBER] , становить 612000 гривень, а також ремонтної калькуляції, складеної ФОП [PERSON] , (т.1 а.с.63-69) 568925 гривень 56 копійок. Проте, вказані калькуляції є недопустимими доказами, у розумінні ст.78 ЦПК України. Згідно звіту №17285 від 18 вересня 2020 року (т.1 а.с.13-59) вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Nissan Tiida», номерний знак [NUMBER] , з рахуванням значення коефіцієнту зносу складає 220817 гривень 63 копійки. Тому матеріальна шкода у розмірі 90817 гривень 63 копійки (220817,63-130000) залишилась не відшкодованою. Зважаючи на це, у [PERSON] виник обов`язок відшкодувати позивачу матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 90817 гривень 63 копійки. 6.2. щодо позовних вимог про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я. Встановлено, що після дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] був направлений до КЗ КОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи», для обстеження та у зв`язку цим він поніс витрати у розмірі 710 гривень. Вказана обставина підтверджується копією квитанції №101 від 21 серпня 2020 року (т.1 а.с.216 зворот). Тому суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути понесені ним витрати на медичне обстеження у розмірі 710 гривень. При цьому, судом не вбачається підстав для стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 25 гривень, які позивач сплатив за послуги банку під час здійснення банківської операції зі сплати вартості медичного обстеження. З огляду на те, що вказані кошти є платою банку за здійснення переказу коштів та не є збитками, які позивач зазнав внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 6.3. щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди. Встановлено, що внаслідок пошкодження автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді позивач тривалий час перебував у пригніченому психологічному стані, переніс моральні та душевні страждання у зв`язку з тим, що був позбавлений можливості користуватись автомобілем. При цьому суд враховує, що позивачу були спричинені душевні страждання, оскільки було пошкоджено майно, яке належить йому на праві власності. З урахуванням наведеного та враховуючи вимоги закону щодо принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в цій частині та стягнення з [PERSON] на користь позивача моральної шкоди у розмірі 20000 гривень. 7. Розподіл судових витрат. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При пред`явленні позову [PERSON] не сплатив судовий збір у розмірі 5327 гривень 35 копійок (532735 ? 1%), оскільки на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору. Пред`явлений ним позов задоволений частково, а саме відповідно на 20,93% (111527,63 / 532735 ? 100%). З огляду на це, з [PERSON] в дохід держави слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1115 гривень 01 копійки (5327,35 / 100% ? 20,93%). На підставі викладеного та

Outcome: partial