Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

До Дніпровського районного суду міста Києва звернувся представник [PERSON] - адвокат Троценко В.А. з позовом до Київської міської ради, третя особа - [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд визнати за [PERSON] право власності на частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] . Вимоги позову обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] . Представник позивача зазначає, що позивач звернувся до Другої київської державної нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька, однак отримав відмову у вчинені нотаріальних дій від 14 липня 2022 року №1459/02-31, а саме: у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності померлого на частину зазначеної квартири. Враховуючи розбіжності запису прізвищ померлого та позивача, проведено лінгвістичний експертний висновок, яким підтверджено тотожність вказаних прізвищ. Також представник позивача зазначає, що позивач є єдиним спадкоємцем першої черги на спадщину за законом після смерті його батька, інші спадкоємці першої черги відсутні. Згідно з даними реєстрових книг КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі договору міни від 07 серпня 1998 року. Крім того, представник позивача посилається на те, що у позивача можливе збільшення частки спадку за рахунок частки квартири, що належала на праві власності померлій [INFO] дружині спадкодавця - [PERSON] . Належна [PERSON] 1/3 частка спірної квартири відповідно до ст.1268 ЦК України підлягала розподілу між її сином [PERSON] та чоловіком [PERSON] , які на час відкриття цього спадку постійно проживали із спадкодавцем [PERSON] , однак жодний із співвласників не звертався до нотаріуса за отриманням спадкового свідоцтва. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2022 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження до підготовчого засідання. (а.с.49-50) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 грудня 2022 року частково задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів, витребувано у Другої київської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] ; витребувано у Десятої київської державної нотаріальної контори інформацію про те, чи була заведена спадкова справа щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , яка проживала за адресою [ADDRESS] . Якщо так, зобов`язано направити до суду належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи щодо майна померлої [INFO] [PERSON] ; витребувано у Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) витяг з державного реєстру щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою [ADDRESS] ; витребувано у Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації інформацію про те, хто і з якого по який час був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.65-66) 09 грудня 2022 року від представника відповідача Київської міської ради - Домбровської В.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить суд на підставі поданих стороною доказів прийняти рішення згідно чинного законодавства та слухати справу у відсутності представника Київської міської ради. (а.с.75) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 23 березня 2023 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Троценка В.А. про витребування документів, витребувано з Першої київської державної нотаріальної контори інформацію про те, чи була заведена спадкова справа щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , яка проживала за адресою [ADDRESS] . Якщо так, зобов`язано повідомити яким нотаріусом заведена така спадкова справа та направити витяг з реєстру спадкових справ. (а.с.149-150) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 квітня 2023 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. (а.с.165-166) Позивач [PERSON] в судове засіданні не з`явився, представник позивача - адвокат Троценко В.А. подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги задовольнити, судовий збір з відповідача не стягувати (а.с.162). Представник відповідача Київської міської ради - Домбровська В.О. в судове засідання не з`явилась, у відзиві просила слухати справу без участі представника Київської міської ради. Третя особа [PERSON] в судове засіданні не з`явився. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Судом установлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] (а.с.10, 82). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої увійшла 1/2 часина квартири [ADDRESS] . Так, 07 серпня 1998 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , з другої сторони було укладено договір міни квартири, за яким [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] обміняли належну їм квартиру на квартиру [ADDRESS] . (а.с.20-21) Згідно інформаційної довідки КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 15 листопада 2021 року, за даними реєстрових книг бюро, квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі договір міни, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літош В.П. 07 серпня 1998 року, №3172 та зареєстровано в бюро 29 вересня 1998 року за реєстровим №35355. (а.с.18) В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] відсутня (а.с.63, 146). Відповідно до частин 1 та 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. (ч.1 ст. 357 ЦК України) Спадкодавець [PERSON] з 31 березня 1983 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с.26, 27-28, 91-зворот) Як убачається з відповіді Київського відділу державної реєстрації смерті ЦМУ МЮ (м.Київ) від 18 липня 2022 року № К-26/21.12-67, [PERSON] померла [INFO] , про що 20 липня 2007 року складено актовий запис про смерть №13937. (а.с.17) Інформацією Першої київської державної нотаріальної контори від 18 квітня 2003 року повідомлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , не відкривалася (а.с.157), що також підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с.158). Як убачається з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, [PERSON] є матір`ю третьої особи [PERSON] (а.с.138-139) Згідно повідомлення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, за інформацією, яка міститься в реєстрі територіальної громади міста Києва та архіві Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 20 жовтня 1998 року по 31 липня 2007 року, знята з реєстрації місця проживання в зв`язку зі смертю (а.с.24). Також за вищевказаною адресою з 20 жовтня 1998 року (в тому числі й станом на [INFO] року) були зареєстровані спадкодавець [PERSON] та третя особа [PERSON] , що підтверджується Витягом з Реєстру територіальної громади м.Києва від 02 листопада 2021 року (23). Вищевказані обставини щодо реєстрації місця поживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за однією адресою на час смерті останньої також підтверджуються інформацією, наданою Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією на виконання ухвали суду (а.с.144). Отже [PERSON] та [PERSON] , які згідно положень ст.1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , у відповідності до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, є такими що прийняли спадщину. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч.1 ст.1267 ЦК України) Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України). Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. При цьому не оформлення успадкованого майна - відсутність свідоцтва про право на спадщину та реєстрації права власності за спадкодавцем, не позбавляє спадкоємців останнього права на спадщину. Отже 1/3 частина спірної квартири належить спадкодавцю [PERSON] на підставі договору міни квартири та 1/6 цієї квартири успадкована ним після смерті дружини. Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до положень ч.1 ст. 1268 ЦК кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. 20 жовтня 2021 року позивач [PERSON] , у визначені ч.1 ст.1270 ЦК України строки, звернувся до Другої київського державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] (а.с.81). [PERSON] є сином спадкодавця [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.13, 90) та згідно положень ст.1261 ЦК України спадкоємцем першої черги. Дані про інших осіб, які б у встановлені законом строки прийняли спадщину, в матеріалах спадкової справи відсутні. 14 червня 2022 року [PERSON] звернувся до Другої київського державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частину квартири адресою: [ADDRESS] (а.с.102). Постановою державного нотаріуса Другої київського державної нотаріальної контори Костенко Л.Ю. від 23 грудня 2021 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , після смерті його батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на частину вказаної квартири. (а.с.103) Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Як роз`яснено у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Згідно положень ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов`язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України, Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до положень ч. 1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом (частина четверта статті 182 Цивільного кодексу України, статті 18, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у разі їх відсутності, територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. З урахуванням встановлених судом обставин про відсутність інших, крім [PERSON] , спадкоємців які у встановлені законом строки прийняли спадщину, належним відповідачем в даній справі є Київська міська рада. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що за життя спадкодавець [PERSON] правомірно набув право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] - на підставі договору міни квартири від 07 серпня 1998 року, за життя прийняв спадщину - успадкував 1/6 цієї квартири після смерті дружини [PERSON] , проте не отримував свідоцтва про право на спадщину за законом, а отже згідно вищезазначених норм закону до складу спадщини після померлого [PERSON] входить частина цієї квартири, однак вказаний вище правовстановлюючий документ у позивача відсутній та не може бути поданий спадкоємцем до нотаріальної контори, свідоцтво про право на спадщину за законом спадкодавцю не видавалось, державним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартири. В той же час обставин, які б вказували, що за життя спадкодавець [PERSON] набув або володів вищевказаним нерухомим майном неправомірно, або на вказане майно, окрім позивача в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, судом не встановлено. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Київської міської ради, третя особа - [PERSON] , про визнання права власності в порядку спадкування за законом є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки матеріалами справи підтверджується, що оригінал договору міни спірної квартири у позивача відсутній, право власності на 1/3 частину цієї квартири зареєстровано за спадкодавцем [PERSON] відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення права власності, проте спадкодавець, прийнявши спадщину після смерті дружини (в рівних частках із сином останньої), свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/6 частину квартири не отримував, позивач у визначені законом строки звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, інші особи, які б прийняли спадщину відсутні, відсутність у позивача правовстановлюючих документів заважає йому одержати свідоцтво про право на спадщину - володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, а пред`явлений позов не суперечить вимогам ст. 392 ЦК України. Враховуючи, що належним відповідачем у даній справі, яким є Київська міська рада, якою права позивача порушені, не визнані чи оспорені не були, позивач просить з відповідача судовий збір не стягувати, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача у сплаченому при зверненні до суду розмірі. На підставі викладеного та

Outcome: approved