Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

У травні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що він перебував у шлюбі з [PERSON] , але станом на сьогоднішній шлюб розірвано. За час перебування в шлюбі у сторін від подружнього життя народилися сини [PERSON] та [PERSON] . Діти постійно проживають з батьком, який їх утримує та виховує. У добровільному порядку визначити місце проживання вирішити не вдалося. Ухвалою судді від 26.05.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити в підготовчому засіданні. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Представники третіх осіб до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, представник Ладанської селищної ради подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності, при ухваленні рішення просить врахувати найкращі інтереси дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Оскільки відповідач визнала, пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч.ч.3,4 ст.200, ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до наступного висновку. 29.11.2021 шлюб між сторонами розірвано (а.с.5). [INFO] народився [PERSON] та [INFO] - [PERSON] (а.с.6-7). Відповідно до довідки №632 від 02.05.2023 року виданої комітетом Ладанської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області підтверджується що [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . За даною адресою зареєстровані діти: [PERSON] . [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.8). [PERSON] є інвалідом дитинства та на даний час він знаходиться на постійному лікування в спеціалізованому закладі, відповідно до довідки №630 від 05.05.2023 року виданої Ніжинським дитячим будинком-інтернатом (НДБІ) зазначено, що [PERSON] постійно відвідує свого сина [PERSON] , спілкується з медичним та педагогічно/соціальним персоналом стосовно стану здоров`я своєї дитини та за необхідності надає ліки (а.с.8 зворот). Відповідно до довідки №43 від 10.05.2023 року, виданої комунальним закладом «Івківський ліцей» Ладанської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, [PERSON] навчається у 3 класі даного закладу, регулярно відвідує заняття в школі, дитина завжди охайна, доглянута, батько, [PERSON] , цікавиться навчанням своєї дитини, під час очного навчання привозить та забирає учня зі школи (а.с.9). Довідка КНПІ «Ладанський центр первинно медико-санітарної допомоги» від 08.05.2023 року підтверджує факт, що дитина, [PERSON] , [INFO] , знаходиться під наглядом сімейного лікаря Ладанської ЦПМСД з народження, на медогляди та профілактичні щеплення приїздив разом з батьком (а.с.9 зворот). Відповідно до характеристики №1191/02-12 від 03.05.2023 року, з місця проживання позивача, зазначено що за час проживання останній зарекомендував себе з позитивної сторони, спиртні напої не вживає, скарги від сусідів до Ладанської селищної ради не надходили, громадський порядок не порушує (а.с.10). Відповідно до статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з абзацом другим принципу 7 Декларації прав дитини найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла 10 років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою. Враховуючи викладене вище та те, що діти фактично тривалий час проживають з батьком, який піклується про них, відповідачем позовні вимоги визнано, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, визначивши місце проживання дітей разом з батьком. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Керуючого ст.ст.2, 12, 13, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 352, 354-355, п.9, п.п.15.5 п.15 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд

Outcome: approved