Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що 15.06.2012 вона уклала шлюб з відповідачем, у якому [INFO] народилася донька [PERSON] , яка проживає разом з нею. З листопада 2022 року шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні стосунки та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Внаслідок цього між ними почастішали суперечки і сварки. Вважаючи примирення та збереження сім`ї неможливим та таким, що суперечить їх інтересам, позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. Сторони до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, письмово повідомили суд про розгляд справи в їх відсутність, при цьому позивач вказала, що вона наполягає на позові, а відповідач що він не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно із ухвалою суду від 22.05.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони 15 червня 2012 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільно стану Димитровського міського управління у Донецькій області, актовий запис № 100, у якому [INFO] народилася донька [PERSON] , яка мешкає разом з позивачем. Шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили з листопада 2022 року. Вказані обставини встановлені на підставі копій свідоцтвав про шлюб, про народження дитини, заяв сторін (а.с.7-8). Відповідно до ч.1 ст.51 Конституції України та ч.1 ст.24 СК України основною засадою, на якій ґрунтується шлюб, є вільна згода жінки та чоловіка. У шлюбі дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч.1 ст.55 СК України. Згідно з ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною четвертою ст.4 СК України закріплено та ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на повагу до приватного та сімейного життя, що включає в себе захист права на розірвання шлюбу у спосіб та в порядку, передбачені законодавством. Зокрема, згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно за ст.112 СК України суд може розірвати шлюб, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги вищенаведене та те, що шлюб сторін фактично розпався, примирення сторони вважають неможливим, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї не відповідало б їх інтересам та суперечило б моральним засадам суспільства, тому їх шлюб підлягає розірванню. Спір майнового характеру сторонами не заявлений. Питання щодо забезпечення дитини між сторонами врегульовано. За приписами ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище.\~ Позивач не заявила про відновлення її дошлюбного прізвища. Сплачений позивачем при зверненні до суду з позовом судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп. (а.с.1) на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст.110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved