Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

11 квітня 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява обґрунтована тим, що 30.08.2019 року в Кобеляцькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області було зареєстровано шлюб (актовий запис № 39) між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] . Спору про місце проживання дитини немає. Майновий спір відсутній. Подружні відносини між сторонами припинені три роки тому. Основною причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Таким чином, позивач [PERSON] прохала розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований Кобеляцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом № 39; після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 12 квітня 2023 року по даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.11-12). Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи в її відсутність. Позов підтримує та прохає задовольнити. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи в його відсутність. Позов визнає. [PERSON] прохав стягнути з нього 50 відсотків сплаченого судового збору. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що 30 серпня 2019 року в Кобеляцькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб за актовим записом № 39 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають спільну малолітню дитину дочку [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Спору про місце проживання дитини немає. Майновий спір між сторонами відсутній. Відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Статтями 51 Конституції України та 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 112 СК України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має суттєве значення. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони припинили шлюбні стосунки три роки тому та відновлювати їх позивач наміру не має. Враховуючи, що шлюб ґрунтується на вільній згоді подружжя, а позивач не бажає продовжувати шлюбні стосунки, тому збереження шлюбу суперечитиме її інтересам, суд вважає за необхідне розірвати шлюб. Відповідно до статті 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачці слід відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Частиною 1 статті 142 ЦПК України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з [PERSON] слід стягнути на користь позивача 50 відсотків судового збору, що становить 536,80 грн., оскільки він визнав позов до початку розгляду справи по суті, а іншу частину судового збору в розмірі 50 відсотків, що становить 536,80 грн., слід повернути позивачу.

Outcome: approved