Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] в січні 2021 року звернулися до суду з вищевказаними позовними вимогами до відповідача. В обґрунтування позову вказують, що 14 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до ЦНАП у Оболонському районі м.Києва із проханням надати їй довідку про реєстрацію у квартирі [ADDRESS] , з`ясувалося, що даних осіб було знято з реєстрації за рішенням Оболонського районного суду № 756/4481/19 від 05.12.2019 року про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації, проте як було встановлено після звернення до Оболонського районного суду міста Києва таке рішення судом взагалі не приймалося. В своєму позові зазначають, що покійному чоловіку [PERSON] та батьку [PERSON] - [PERSON] , який помер [INFO] , за життя належала на праві власності частина квартири [ADDRESS] , в якій вони були зареєстровані. Крім того, з`ясувалося, що 26.12.2018 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тобто після смерті [PERSON] внесені відомості про відчуження ним частки у цій квартирі [PERSON] на підставі договору дарування від 18.12.2001 року, який ним не укладався. В подальшому [PERSON] передала частку на цю квартиру ТОВ «ОВБ-ФЛЕТ», яке продало її [PERSON] . Відомості про вчинення шахрайських дій щодо заволодіння частини квартири [ADDRESS] за допомогою підроблених документів за заявою [PERSON] внесені до ЄРДР. В межах досудових розслідувань проведені слідчі ді та судові експертизи, якими установлено, що за життя [PERSON] договору частки цієї квартири не укладав. З грудня 2020 року у них відсутній доступ до спірної квартири, оскільки відповідач зрізав замки, зайшов до квартири, а них не впускає, своїми діями чинить їм перешкоди у користуванні власністю. Посилаючись на ст.ст. 9, 150, 156 ЖК УРСР, статтю 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод просять суд зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні квартирою, шляхом вселення [PERSON] , [PERSON] до квартири [ADDRESS] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 05.02.2021 року розгляд справи призначено в загальному позовному провадженні. 13.04.2021 року по справі проведено підготовче засідання. 20.05.2021 року від відповідача надійшов відзив на позов, проте його повернуто судом без розгляду у зв`язку з пропуском строку встановленого суддею на його подання. При цьому судом залучено письмові пояснення відповідача на позов в яких просив в задоволенні позову відмовити, з посиланням на те, що він є власником спірної квартири, з яких частина квартири була йому подарована 03 травня 2019 року, а інша частина квартири була ним куплена 25.06.2019 року. Вимоги позивачів вважає не обгрунтованими та просив суд відмовити у їх задоволенні. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримувала, з обставин викладених у позові, просила суд позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні, з посиланням на те, що позивачі не є власниками спірної квартири і в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ними не зареєстровано право власності на частину квартири, яка лише витребувана судовим рішенням. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В ході розгляду справи встановлено, що рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року по справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , приватний нотаріус КП «Благоустрій Шевченківського району» Красюк Д.Ф., Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ) про витребування квартири із чужого володіння позов задоволено частково. Витребувано із власності [PERSON] частину квартири [ADDRESS] . В решті вимог відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 09 травня 2023 року рішення Оболонського районного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року залишено без змін. Вищевказаними судовими рішеннями встановлено, що 18.01.1994 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, що розірваний заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва 01.04.2013 року .Від цього шлюбу [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] . 09.10.1998 року [PERSON] та [PERSON] придбано у рівних частинах відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартиру [ADDRESS] . За інформацією з КП КМО «КМБТІ» відповідно до даних реєстрових книг право власності на частину квартири [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Київською державною нотаріальною конторою № 1 від 09.10.1998 року № 8-3379. [INFO] [PERSON] помер. 30.09.2016 року [PERSON] звернувся до державного нотаріуса Другої київської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] . Також судом було встановлено, що Другою київської нотаріальної контори заведено спадкову справу до майна померлого [INFO] [PERSON] , інші спадкоємці, а саме батьки спадкодавця [PERSON] та [PERSON] надіслали нотаріально посвідчені заяви про відмову від спадщини на користь [PERSON] , а син спадкодавця [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Окрім того, рішенням суду від 01.12.2021 року судом було встановлено, що спірна частка в квартирі набута [PERSON] під час перебування у шлюбі з [PERSON] , то вона не зважаючи на розірвання шлюбу між ними має право на половину від цього майна, як на частку в спільному майні подружжя, що презюмується. Крім того, судом було встановлено, що згідно зі змістом довідки за Формою № 3 від 5 жовтня 2016 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані дві особи: дружина власника - [PERSON] та син власника - [PERSON] . Згідно листа Оболонського районного суду міста Києва від 18 лютого 2020 року за даними автоматизованої системи документообігу суду за період з 1 січня 2011 року по 18 лютого 2020 року позовних заяв від [PERSON] про усунення перешкод у праві користування власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку, де б відповідачами були [PERSON] , [PERSON] в провадженні суду не перебувало. Висновком Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 6 березня 2020 року скасовано зняття з реєстрації з місця проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 26 грудня 2018 року державним реєстратором КП «Блогоустрій Шевченківського району» Красюк Д.Ф. внесено запис про виникнення у [PERSON] права власності на частину квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування серії № А2001/0178 від 18 грудня 2001 року, виданого ТБ «Народна». Відповідно до змісту копії договору дарування, укладеного 18 грудня 2001 року на Товарній біржі «Народна» [PERSON] подаровано, а [PERSON] прийнято в дар частину квартири [ADDRESS] . Цей договір підписаний його сторонами та президентом Товарної біржі «Народна» [PERSON] . За актом приймання-передачі нерухомого майна від 20 червня 2019 року [PERSON] передала до статутного капіталу ТОВ «ОВБ-Флет плюс», а товариство прийняло нерухоме майно, яке в подальшому буде використовуватись в його господарській діяльності, а саме частину квартири [ADDRESS] . Відомості про перехід права власності на частину квартири [ADDRESS] до ТОВ «ОВБ-ФЛЕТ» на підставі акта прийняття-передачі нерухомого майна внесені до державного реєстру речових прав на нерухоме майно 20 червня 2019 року державним реєстратором - приватним нотаріусом КМНО Швець Р.О. 25 червня 2019 року між ТОВ «ОВБ-Флет плюс» та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Швець Р.О., відповідно до якого товариство продало [PERSON] частину квартири [ADDRESS] за 210 000 грн. Інформацію про перехід права власності на частину квартири [ADDRESS] до [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25 червня 2019 року внесено цього дня до державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором - приватним нотаріусом КМНО Швець Р. З витягу з ЄРДР за № 12020100050001806, 2 березня 2020 року Оболонським УП ГУНП у м.Києві на підставі заяви [PERSON] внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України стосовно можливих протиправних дій невстановлених осіб, а саме підробки документів. Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києві станом на 27 травня 2020 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вищевказані обставини встановлено судовим рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 01.12.2021 року, а тому відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України дозакуванню не підлягають. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, доводи відповідача стосовно того, що він є одноособовим власником всієї квартири [ADDRESS] спростовано судовим рішенням від 01.12.2021 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 09 травня 2023 року, оскільки судом витребувано із власності [PERSON] частину квартири по [ADDRESS] . П. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного громадянина на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Положеннями п. 4 статті 9 Житлового кодексу УРСР визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до змісту ст. ст. 12, 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В судовому засіданні представник позивача пояснила, що позивачі не мають доступу до спірної квартири, відповідач замінив замки у вхідних дверях, не надає їм ключі, не пускає їх у спірну квартиру, тому вони позбавлені можливості користуватися квартирою [ADDRESS] . На підтвердження вказаних обставин позивачі надали звернення до Оболонського ГУ НП у м.Києві та Київської місцевої прокуратури від 12.01.2021 року та від 13.01.2021 року. Так, в судовому засіданні встановлено та не оспорюється представником відповідача, те що позивачі немають ключів від квартири. Відповідно до ч.2 ст.355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Отже частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному зі співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ, як єдине ціле. Тобто, право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна. Зважаючи на те, що сторони у справі є співвласниками вищевказаної квартири, проте судом встановлено, що позивачі позбавлені можливості користуватися квартирою, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню , необхідно зобов`язати відповідача не чинити позивачам перешкоди у користуванні спірною квартирою шляхом їх вселення. Наявність судового рішення щодо усунення перешкод користування власністю забезпечує захист прав позивачів. На підставі викладеного та

Outcome: approved