Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулась в суд із позовом, в якому зазначила, що вона є власником транспортного засобу - Mersedes Benz CLS 350, н.з. [NUMBER] . \~ \~ \~ \~Так, 07.12.2022 року о 10 год. 10 хв. в м. Житомирі на перехресті вул. М.Грушевського Покровська, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом ГАЗ 3307, н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечно швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на належний позивачу транспортний засіб, що зупинився перед світлофором. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. \~ \~ \~ \~Згідно постанови Богунського районного суду м.Житомира від 30.01.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. \~ \~ \~ \~Позивач зауважує, що відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована на підставі укладеного з АТ «СГ «ТАС» договору (полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АТ/1836320) з передбаченим лімітом відповідальності за спричинення шкоди майну 130\~000,00 грн., франшизою - 2500,00 грн. Страховою компанією, без очікування висновку експерта з проведення автотоварознавчої експертизи, який був готовий 25.12.2022 року, здійснено виплату страхового відшкодування 21.12.2022 року на суму 91\~862,00 грн., що є меншим визначеного умовами договору страхування ліміту відповідальності. Вказуючи на встановлену експертом вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, який становить 214\~843,95 грн., позивач, на підставі законодавчого врегулювання взаємовідносин у сфері деліктних зобо`язань між потерпілим та винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, його страховиком, просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» суму страхового відшкодування в розмірі 35\~638,00 грн. як різницю між фактично сплаченою сумою і дійсним розміром збитків у вигляді відновлювального ремонту з урахуванням ліміту відповідальності та передбаченої франшизи, стягнути з відповідача [PERSON] завдані внаслідок ДТП матеріальні збитки на суму, що перевищують встановлений згідно полісу обов`язкового страхування відповідальності розмір, а саме: на суму шкоди 84\~843,95 грн. та франшизи - 2500,00 грн., стягнути з відповідача витрати за проведення автотоварознавчої експертизи 6000,00 грн. Ухвалою суду від 23.03.2023 року по справі відкрите спрощене позовне провадження. Відповідачем АТ «Страхова група «ТАС» (приватне), подано відзив на позовну заяву, в якому зауважено, що 07.10.2022 року між АТ «СГ «ТАС» та [PERSON] укладено договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків FO 00235422, згідно якого застраховано автомобіль Mersedes Benz, н.з. [NUMBER] . 07.12.2022 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Mersedes Benz, н.з. [NUMBER] , та ГАЗ 3007, н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Позивач [PERSON] 15.12.2022 року подала до АТ «СГ «ТАС» заяву-погодження про виплату страхового відшкодування та погодилась із розміром шкоди в сумі 91\~912,00 грн. Претензій до АТ «СГ «ТАС» не має і мати не буде. Сторона звертає увагу на відповідності вчинених дій вимогам закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~згідно яких страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна, а також положенням договору добровільного страхування FO 00235422. З огляду на викладене, сторона просить відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову, вказуючи на те, що наданий позивачем висновок експерта не може вважатись належним доказом на підтвердження суми завданих збитків, оскільки, на думку учасника, при його складенні експертом застосовувались невірні підходи до розв`язання поставлених питань. Сторона також звертала увагу, що відшкодування шкоди відбулось в розмірі, погодженому між позивачем та її страховиком за взаємною згодою без проведення експертиз відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому інші вимоги, тобто на суму понад погоджену між таким учасниками, не можуть підлягати до задоволення. Судом встановлено наступні обставини. Позивач [PERSON] є власником транспортного засобу - Mersedes Benz CLS 350, н.з. [NUMBER] . 07.12.2022 о 10 год. 10 хв. в м. Житомирі на перехресті вулиць М. Грушевського - Покровська, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом ГАЗ 3307, д.н.з. [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на транспортний засіб Мерседес Бенз д.н.з. [NUMBER] , який зупинився перед світлофором. Внаслідок ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 30.01.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Судом встановлено, що відповідальність водія транспортного засобу ГАЗ 3307, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована на підставі укладеного договору із АТ «СГ «ТАС» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/1836320, чинного на час події ДТП. Умовами договору сторони визначили страхову суму на одного потерпілого в разі заподіяння шкоди здоров`ю - 260\~000,00 грн., при заподіяння шкоди майну 130\~000,00 грн. Сума франшизи встановлена на рівні 2500,0 грн. Також, 07.10.2022 року між АТ «СГ «ТАС» та [PERSON] укладено договір добровільного комплексного страхування транспортних ризиків FO 00235422, згідно якого застраховано автомобіль Mersedes Benz, н.з. [NUMBER] . Позивач [PERSON] 15.12.2022 року звернулась до АТ «СГ ТАС» із заявою-погодженням, в якій, посилаючись на укладення договору добровільного старування від 07.10.2022 року, погоджуючись із вартістю відновлювального ремонту на рівні 91 219,00 грн., вказала на згоду із сумою матеріального збитку, зауважила на відсутності претензій, у тому числі майбутніх, до АТ «СГ «ТАС». На підставі складеної ремонтної калькуляції від 09.12.2022 року, вищевказаної заяви позивача та страхового акту від 19.12.2022 року відповідачем АТ «СГ «ТАС» здійснено виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] в сумі 91\~912,00 грн. Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхання» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. У відповідності до ст. 5 Закону України «Про страхання» страхування може бути добровільним або обов`язковим. За змістом ст. 6 даного Закону добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Добровільне страхування у конкретного страховика не може бути обов`язковою передумовою при реалізації інших правовідносин. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про страхання» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком. Відповідно до ч.1 ст. 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. З обставин виниклого спору слідує, що за наслідком дорожньо-транспортної пригоди відповідачем - АТ «СГ «ТАС», здійснено виплату страхового відшкодування на користь особи, майнові інтереси якої було застраховано на підставі договору комплексного страхування транспортних ризиків, на погоджену учасниками договірних правовідносин суму 91\~912,00 грн. При цьому, суд не може погодитись з твердженням відповідача - АТ «СГ «ТАС», про відсутність підстав для пред`явлення вимог з боку позивача про відшкодування розміру заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди збитків в іншій сумі, а саме, окресленій лімітом відповідальності згідно умов договору обов`язково страхування відповідача [PERSON] . Так, відповідно до\~статті 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-IV. Закон N 1961-IV регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1). За вимогами\~статті 3 Закону N 1961-IV\~обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Верховний Суд неодноразово наводив у своїх постановах висновок про те, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому\~Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у\~статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування (постанова ВП ВС від 4 липня 2018 року по справі 755/18006/15-ц). Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до ст. 29 Закону України № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.\~ Підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені у статті 37 Закону №1961-IV, їх перелік є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. У Законі №1961-IV детально регламентовано дії водія, транспортного засобу, причетного до дорожньо транспортної пригоди, тобто потерпілого, так і страховика. У постанові ВП ВС від 11.12.2019 по справі №465/4287/15 наведено висновок, що «саме річний строк звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є припинювальним і з його спливом у страховика настає право на відмову у виплаті страхового відшкодування. Разом з тим у Законі №1961-IV прямо не передбачено, що встановлено досудовий порядок урегулювання спору. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутися до страховика, та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутися до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування. Тому у контексті вказаних обставин справи можна зробити висновок, що у Законі №1961-IV не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду». Як зазначалось вище, відповідальність відповідача [PERSON] є застрахованою у страховика АТ «СГ «ТАС», який одночасно виступає страховиком згідно укладеного договору добровільного страхування транспортних ризиків з виниклим майновим інтересом позивача [PERSON] , а тому пред`явлення вимог потерпілої особи на відшкодування збитків на суму, яка фактичне не покрита сумою виплат згідно договору добровільного страхування та є обумовленою за визначним лімітом відповідальності згідно умов обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, кореспондується із конституційним правом на звернення та суду та є заснованим на вищевказаних положеннях законодавства і, зокрема, положеннях Закону № 1961-IV. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. За змістом ст.606 ЦК України зобов`язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі. Отже, у виниклому спорі відповідач АТ «СГ «ТАС», здійснивши виплату страхового відшкодування на користь позивача на підставі договору добровільного старування на суму 91\~912,00 грн. та будучи поєднаним як боржник і кредитор за правовідносинами добровільного та обов`язкового страхання учасників як один і той самий страховик на відповідну суму, продовжує бути відповідальним за сплату страхового відшкодування на користь сторони потерпілого в межах ліміту відповідальності, визначеного умовами договору обов`язковго страхування полісу № АТ /1836320. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З дослідженого судом висновку експерта № 488 від 25.12.2022 року, виконаного в порядку ст.106 ЦПК України, слідує, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Mersedes Benz, н.з. [NUMBER] , станом на 24.12.2022 року становить 214\~843,95 грн., вартість відновлювального ремонту 282\~468,60 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складових автомобіля складає 214\~843,95 грн. Відповідачами не надано доказів на спростування висновків експерта. Висловлені представником відповідача [PERSON] доводи з приводу коректності висновків експерта не належними доказами підтверджено. Клопотання про призначення повторної або додаткової експертизи не заявлялись. Оскільки сума відшкодування зі страховика завжди зменшується на суму франшизи (ст.12 Закону № 1961-IV), підлягає до стягнення з відповідача АТ «СГ «ТАС» грошова сума в розмірі 35\~638,00 грн., обрахована з урахуванням ліміту відповідальності, а також сплаченої в порядку положень договору добровільного страхування суми, розміру франшизи (130\~000,00 91\~862,00 2500,00 = 35\~638,00 грн.). Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Приймаючи до уваги, що сума страхового відшкодування є недостатньою для повного покриття збитків, обрахованих в порядку ст.22 Закону № 1961-IV та які становлять 214\~843,95 грн., суд погоджується із доводами позивача про необхідність стягнення з відповідача [PERSON] як винуватця дорожньо-транспортної пригоди 84\~843,95 грн. як різниці між сумою завданих збитків та отриманими страховими відшкодуваннями, розміром франшизи. Відповідно до п.36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Вказане є підставою для стягнення з відповідача [PERSON] визначеної умовами договору обов`язкового страхування відповідальності розміру франшизи 2500.00 грн. За змістом ч.ч. 1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Дослідженими судом доказами, зокрема, актом прийому передачі виконаної роботи № 488, рахунком на оплату підтверджено вартість роботи експерта 6000,00 грн., які підлягають до стягнення з відповідача [PERSON] . З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, а також відшкодування в порядку ст. 141 ЦПК України судових витрат, понесених позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved