Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

30.04.2021 [PERSON] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до договорів позики, укладених між [PERSON] та [PERSON] , відповідач отримав у борг (безпроцентну строкову позику) грошові кошти в загальному розмірі 16 400,00 гривень, а саме: за договором позики від 04.08.2015 року терміном до 04.09.2015 року - 5 800,00 гривень, за договором позики від 07.01.2016 року терміном до 07.02.2016 року - 5 200,00 гривень, за договором позики від 25.03.2016 року терміном до 25.04.2016 року - 5 400,00 гривень. На підтвердження отримання в борг коштів відповідачем були написані розписки від 04.08.2015, 07.01.2016, 25.03.2016 на ім`я [PERSON] із зобов`язанням повернення коштів у місячний строк з моменту отримання коштів у борг, в тому числі: в сумі 5 800,00 гривень в строк до 04.09.2015, в сумі 5 200,00 гривень в строк до 07.02.2016, в сумі 5 400,00 гривень в строк до 25.04.2016. Позивач посилається на те, що у вказаний у договорах та розписках строк відповідач з невідомих причин суму боргу не повернув. Лише у березні 2017 року відповідач повернув 1 000,00 гривень, після чого зник зі зв`язку, ігноруючи повідомлення про повернення боргу. Згодом у вересні 2017 року відповідач знову з`явився та повідомив про бажання повернути частину боргу - так було повернуто ще 500,00 гривень. Потім у травні 2018 року відповідач повернув ще 500,00 гривень. Від того часу відповідач перестав виходити на зв`язок. Позивач стверджує про те, що залишок боргу становить 14 400,00 гривень. На день подання позову відповідач залишок суми позики не повернув, від виконання зобов`язання ухиляється. Позивач просив стягнути на його користь з відповідача грошові кошти в загальному розмірі 27 407,55 гривень, що складається з: 14 400,00 гривень залишок коштів за договорами позики від 04.08.2015, 07.01.2016 та 25.03.2016; 7 200,00 гривень - штраф відповідно до п. 6 договорів позики від 04.08.2015, 07.01.2016 та 25.03.2016; 1 247,47 гривень - 3% річних від простроченої суми за період з 01.06.2018 по 20.04.2021; 1844,24 гривень - пеня, нарахована за період з 20.04.2020 року по 20.04.2021 року; інфляційні збитки за період з 01.06.2018 року по 20.04.2021 року. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 06.09.2021 дана цивільна справа прийнята до розгляду та призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 14.02.2022 до суду надійшла заява позивача, у якій позивач позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував, просив провести судове засідання, призначене на 15.02.2022 року о 10:00 провести без його участі (аркуш справи 27). 13.09.2022 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву. Щодо строку подання відзиву, відповідач зазначив про те, що ухвалу про відкриття провадження у справі він не отримував, про слухання справи йому стало відомо із повідомлення у додатку Дія, після чого 01.09.2022 відповідач звернувся за правовою допомогою до адвоката, який за підсумками ознайомлення з єдиним реєстром судових рішень повідомив відповідача про існування ухвали про відкриття провадження у справі та про встановлення 15-ти денного з дня вручення ухвали строку на подання відзиву. У відзиві відповідач просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, оскільки він не визнає факту отримання від позивача будь-яких коштів в якості позики. У відзиві відповідач стверджував про те, що працював у [PERSON] на належних позивачу автомобілях як водій таксі без офіційного працевлаштування. При пошкодженні автомобілів, якими керував відповідач, внаслідок дорожньо-транспортних пригод, позивач оцінював шкоду завдану автомобілям та вимагав писати розписки про отримання коштів за договорами позики та підписувати договори позики на суми, еквівалентні розміру шкоди, оціненої позивачем. Відповідач стверджував про те, що позивач запевнив його, що договори позики та розписки є способом забезпечення виконання підписаного позивачем зобов`язання із відшкодування шкоди від дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач стверджував, що всі кошти було ним повернуто позивачу до 08.08.2016 року. Відповідач заперечував наявність будь-якої заборгованості перед позивачем за будь-якими зобов`язаннями починаючи із 08.08.2016 року. Відповідач не визнав факту передавання позивачу будь-яких коштів починаючи з серпня 2016 року, в тому числі фактів передачі коштів, про які зазначено в позовній заяві, а саме: повернення в березні 2017 року 1000,00 гривень, повернення в вересні 2017 року 500,00 гривень, повернення в травні 2018 року 500,00 гривень. 30.09.2022 до суду надійшло клопотання позивача, у якому позивач позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував, розгляд цивільної справи № 758/5946/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів просив здійснити без його участі та без участі його представника (аркуш справи 46). Позивачем 07.10.2022 до суду подано відповідь на відзив, в якому позивач просив позов задовольнити. Відповідачем 04.11.2022 подано до суду заяву про застосування позовної давності. У заяві відповідач просив застосувати позовну давність до вимог позивача про стягнення коштів за договором позики від 04.08.2015 року, стягнення штрафу відповідно до п. 6 договору позики від 04.08.2015 року, стягнення 3 % річних від простроченої суми за період з 01.06.2018 року по 20.04.2021 року, стягнення пені, нарахованої за період з 20.04.2020 року по 20.04.2021 року, стягнення інфляційних збитків за період з 01.06.2018 року по 20.04.2021 року; про стягнення коштів за договором позики від 07.01.2016 року, стягнення штрафу відповідно до п. 6 договору позики від 07.01.2016 року, стягнення 3 % річних від простроченої суми за період з 01.06.2018 року по 20.04.2021 року, стягнення пені, нарахованої за період з 20.04.2020 року по 20.04.2021 року, стягнення інфляційних збитків за період з 01.06.2018 року по 20.04.2021 року; про стягнення коштів за договором позики від 25.03.2016 року, стягнення штрафу відповідно до п. 6 договору позики від 25.03.2016 року, стягнення 3 % річних від простроченої суми за період з 01.06.2018 року по 20.04.2021 року, стягнення пені, нарахованої за період з 20.04.2020 року по 20.04.2021 року, стягнення інфляційних збитків за період з 01.06.2018 року по 20.04.2021 року. У заяві відповідач заперечив наявність будь-якої заборгованості перед позивачем за будь-якими зобов`язаннями починаючи із 08.08.2016 року та не визнав факту передавання позивачу будь-яких коштів починаючи з серпня 2016 року, в тому числі фактів передачі коштів, про які зазначено в позовній заяві, а саме: повернення в березні 2017 року 1000,00 гривень, повернення в вересні 2017 року 500,00 гривень, повернення в травні 2018 року 500,00 гривень. Представник позивача, адвокат Антохов Я.С. 29.11.2022 подав до суду додаткові пояснення, в яких просив позов задовольнити, наполягав на частковому погашенні боргу відповідачем, як про це зазначено у позовній заяві. Відповідач 26.12.2022 подав заперечення до відповіді на відзив, в якому просив відмовити у позові, застосувати позовну давність до вимог позивача. У судове засідання, призначене на 13.06.2023 року, позивач не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. 09.06.2023 до суду надійшла заява представника позивача, адвоката Антохова Я.С., у якоій представник позивача позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував, розгляд цивільної справи № 758/5946/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів просив здійснити без участі сторони позивача. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно з договором позики від 04.08.2015 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти у сумі 5 800,00 (п`ять тисяч вісімсот) гривень, які зобов`язався повернути до 04.09.2015, що підтверджується також копією розписки [PERSON] від 04.08.2015 року (аркуші справи 6 - 7). Згідно з договором позики від 07.01.2016 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти у сумі 5 200,00 (п`ять тисяч двісті) гривень, які зобов`язався повернути до 07.02.2016, що підтверджується також копією розписки [PERSON] від 07.01.2016 року (аркуші справи 8 - 9). Згідно з договором позики від 25.03.2016 року [PERSON] взяв у борг у [PERSON] грошові кошти у сумі 5 400,00 (п`ять тисяч чотириста) гривень, які зобов`язався повернути до 25.04.2016, що підтверджується також копією розписки [PERSON] від 25.03.2016 року (аркуші справи 10 - 11). Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що між сторонами виник зобов`язально-правовий спір з приводу захисту позивачем свого права вимагати від відповідача виконання зобов`язання з повернення коштів, які позивач надав відповідачу у позику. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, за своїми правовими ознаками договір є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 18.09.2013 року у справі № 6-63цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, відповідно до пункту 6 договорів позики від 04.08.2015 року (аркуш справи 6), від 07.01.2016 року (аркуш справи 8), від 25.03.2016 року (аркуш справи 10), в разі прострочення повернення позики позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 50 % (п`ятдесят відсотків) від неповерненої суми позики, а також позикодавець вправі нараховувати пеню в розмірі 1 % (одного відсотка) від зазначеної суми за кожний день прострочення. З матеріалів справи, а саме з договорів позики та розписок, наданих позивачем, судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] виникли договірні правовідносини, які випливають із договору позики. Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, оскільки вважає, що відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договорами позики перед позивачем не виконав і суму боргу у передбачений договором строк не повернув. На думку позивача, ним не пропущений строк позовної давності, оскільки відповідач у березні 2017 року, вересні 2017 року та у травні 2018 року періодично повертав позивачу частину боргу за договорами позики, що свідчить про переривання перебігу позовної давності, оскільки відповідно до частини 1 статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Відповідач у своєму відзиві заперечує передачу позивачеві будь-яких коштів в якості повернення заборгованості за договорами та розписками починаючи з серпня 2016 року. Відповідно до частини 4 статті 81 ЦПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності певної події встановленою. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 30.05.2023 по справі № 443/1012/18 (провадження № 61-6304св22) зазначено про те, що «реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом… Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частина перша - третя статті 89 ЦПК України)… Статтею 12 ЦПК України передбачена рівність прав учасників справи щодо здійснення процесуальних прав та обов`язків, передбачених Законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків… Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках… Процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді справи роз`яснювати необхідність вчинення певних процесуальних дій учасникам (заявлення певних клопотань), оскільки це може призвести до порушення встановленого у статті 6 ЦПК України принципу рівності перед законом і судом.» Позивачем доказів повернення коштів у березні 2017 року, вересні 2017 року та у травні 2018 року надано не було, і, отже, не спростовано в установленому частиною 4 статті 81 ЦПК України порядку обставину невчинення дій відповідача з повернення коштів в указані періоди. Згідно статей 256 - 258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. ст. 260, 261 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановлених статтями 253 - 255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Враховуючи викладене, з урахуванням визнання відповідачем факту останнього розрахунку з позивачем до 08.08.2016, перебіг позовної давності за основною позовною вимогою позивача розпочався з 09 серпня 2016 року, тому відповідно до статті 257 ЦК України позовна давність спливла 09 серпня 2019 року. До суду ж з даним позовом позивач звернувся 30.04.2021 року. Згідно ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року по справі № 826/13768/16, провадження № 11-609апп18, зазначається: «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. ЄСПЛ зауважує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли б бути ущемлені у разі, якщо було б передбачено, що суди ухвалюють рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («ОАО Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, пункт 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви № 22083/93 і 22095/93, пункт 51).» У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.11.2019 року по справі № 911/3680/17 (провадження № 12-104гс19), зазначено: «5.22. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). 5.23. Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення захистити порушене право, але в будь-якому випадку вирішити спір з посиланням на зазначену норму)». За таких обставин, у задоволенні позову слід відмовити, у зв`язку зі спливом позовної давності. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із наступних міркувань. Відповідно до пункту 6) частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суду суд вирішує питання про те, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до пункту 2) частини 5 статті 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. У відзиві на позовну заяву відповідачем наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи в сумі 3100,00 грн. витрат на надання правової допомоги. Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до положень частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідачем 04.11.2022 подано заяву про відшкодування судових витрат. До заяви про відшкодування судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу адвоката відповідачем додано наступні документи: копію договору про надання правової допомоги без номеру від 01 вересня 2022 року, укладеного між відповідачем та адвокатом Харченко Петром Олександровичем; копію додаткової угоди № 1 від 01 вересня 2022 року до договору про надання правової допомоги бн від 01 вересня 2022 року; копію акту № 1 приймання-передачі наданих послуг від 03 листопада 2022 року по договору про надання правової допомоги бн від 01 вересня 2022 року; копія акту опитування клієнта щодо фактичних обставин справи від 01 вересня 2022 року; копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 1/09/22 від 01.09.2022 року; копія квитанції до прибуткового касового ордеру № 4/10/22 від 12.10.2022 року; паперова копія електронного документу квитанції № В630-АНР4-1А09-9936 (аркуші справи 74 - 87). У зазначеній заяві відповідач просив стягнути з позивача 3100,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Від представника позивача адвоката Антохова Я.С. 29.11.2022 року надійшли додаткові пояснення, в яких представник позивача надав правову оцінку заяві відповідача про відшкодування судових витрат (аркуші справи 90 - 93). Вказані додаткові пояснення представника позивача містять правовий аналіз, аналіз судової практики щодо порядку відшкодування судових витрат, однак не містять заперечень щодо розміру та обґрунтованості витрат на професійну правничу допомогу адвоката, заявлених відповідачем. Відповідачем 26.12.2022 подано нову заяву про відшкодування судових витрат. До заяви про відшкодування судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу адвоката відповідачем додатково до документів, які було додано до заяви про відшкодування судових витрат від 04.11.2022, додано наступні документи: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги станом на 25.12.2022 року; копія додаткової угоди № 2 від 22 грудня 2022 року до договору про надання правової допомоги бн від 01 вересня 2022 року; копія акту № 2 приймання-передачі наданих послуг від 25 грудня 2022 року по договору про надання правової допомоги бн від 01 вересня 2022 року; копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 22/12/22 від 22.12.2022 року; паперова копія електронного документу квитанції № ММР6-60А2-1В62-54РК від 22.12.2022. Відповідно до умов додаткової угоди № 1 від 01 вересня 2022 року до договору про надання правової допомоги бн від 01 вересня 2022 року, Сторони погодили те, що Адвокат приймає на себе зобов`язання щодо захисту (забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів) Клієнта, його представництва по справі № 758/5946/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договорами позики, яка на день підписання даної додаткової угоди розглядається Подільським районним судом міста Києва. При виконанні даного договору Адвокат надає Клієнту наступні послуги та уповноважений вчиняти наступні дії з представництва інтересів Клієнта: Адвокат проводить опитування Клієнта щодо фактичних обставин справи, відображених у позовній заяві. Адвокат здійснює ознайомлення з матеріалами справи № 758/5946/21 в Подільському районному суді міста Києва. Адвокат проводить аналіз судової практики розгляду спорів, що виникають із аналогічних правовідносин. Адвокат проводить аналіз судової практики щодо застосування позовної давності по спорах, що виникають із договорів позики. Адвокат готує відзив по справі та погоджує його зміст з Клієнтом. Адвокат надіслає на адресу позивача поштою відзив по справі. Адвокат подає до Подільського районного суду міста Києва відзив по справі. Адвокат готує та подає інші процесуальні документи, які пов`язані з розглядом Подільським районним судом міста Києва справи № 758/5946/21. Адвокат здійснює особисте представництво інтересів Клієнта при розгляді Подільським районним судом міста Києва справи № 758/5946/21. У випадку подання позивачем відповіді на відзив: Адвокат проводить опитування Клієнта щодо фактичних обставин справи, відображених у відповіді на відзив. Адвокат здійснює аналіз судової практики розгляду спорів з урахуванням фактичних обставин справи та їх правової оцінки, зазначених у відповіді на відзив. Адвокат готує проект заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів та погоджує його зміст з клієнтом. Адвокат здійснює надіслання на адресу позивача поштою заперечень щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів. Адвокат подає до Подільського районного суду міста Києва заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів. Адвокат вчиняє інші дії, необхідні для представництва інтересів Клієнта з урахуванням змісту відповіді на відзив. Сторони дійшли згоди про те, що винагорода адвоката (гонорар адвоката) за послуги, які підлягають наданню згідно пункту 2 даної додаткової угоди, складає 3100,00 грн. (три тисячі сто гривень). Клієнт оплачує Адвокату грошові кошти за послуги, які підлягають наданню згідно пункту 2 даної додаткової угоди, в наступному порядку: Грошові кошти в сумі 2100,00 грн. (дві тисячі сто гривень) підлягають оплаті в день підписання даної додаткової угоди. Грошові кошти в сумі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень) підлягають оплаті не пізніше 15 жовтня 2022 року. При цьому, сторони договору про надання правової допомоги дійшли згоди про те, розмір винагороди Адвоката за послуги, які підлягають наданню згідно пункту 3 даної додаткової угоди, Сторони погоджують додатково за підсумками ознайомлення Адвокатом з відповіддю на відзив з урахуванням складності роботи та рівня цін на аналогічні послуги, що склався на ринку. Клієнт мав оплатити Адвокату грошові кошти згідно пунктів 4 - 6 даної додаткової угоди готівкою або шляхом переказу на банківську карту, належну Адвокату картковий рахунок одержувача в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до умов додаткової угоди № 2 від 22 грудня 2022 року до договору про надання правової допомоги бн від 01 вересня 2022 року, сторони погодили те, що продовження виконання Адвокатом прийнятих на себе зобов`язань щодо захисту (забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів) Клієнта, його представництва по справі № 758/5946/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договорами позики, яка на день підписання даної додаткової угоди розглядається Подільським районним судом міста Києва. При виконанні даного договору, в доповнення до умов додаткової угоди № 1 від 01 вересня 2022 року до договору від 01 вересня 2022 року, Адвокат надає Клієнту наступні додаткові послуги та уповноважений вчиняти наступні дії з представництва інтересів Клієнта: Адвокат здійснює ознайомлення з матеріалами справи № 758/5946/21 в Подільському районному суді міста Києва. При цьому, до вартості послуг, надання яких передбачене цією додатковою угодою, входить вартість ознайомлення Адвокатом з матеріалами справи, проведене ним 22 грудня 2022 року. Адвокат готує заяву на адресу АТ «УКРПОШТА» щодо причин не доставлення на адресу відповідача відповіді на відзив (опис вкладення та фіскальний чек № 0412000061138 від 05.10.2022) та додаткових пояснень (опис вкладення та фіскальний чек № 0100105443360 від 24.11.2022). Адвокат проводить аналіз судової практики розгляду спорів, пов`язаних з розподілом судових витрат. Адвокат готує заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив та додаткових поясненнях пояснень, міркувань і аргументів по справі та погоджує його зміст з Клієнтом. Адвокат готує заяву про відшкодування судових витрат. Адвокат надіслає на адресу позивача поштою заперечення до відповіді на відзив та заяву про відшкодування судових витрат по справі. Адвокат подає до Подільського районного суду міста Києва заперечення до відповіді на відзив та заяву про відшкодування судових витрат по справі. Адвокат готує та подає інші процесуальні документи, які пов`язані з розглядом Подільським районним судом міста Києва справи № 758/5946/21. Адвокат здійснює особисте представництво інтересів Клієнта при розгляді Подільським районним судом міста Києва справи № 758/5946/21. Оскільки, -відповідно до пункту 6 додаткової угоди № 1 від 01 вересня 2022 року до договору про надання правової допомоги від 01 вересня 2022 року, розмір винагороди Адвоката (гонорара Адвоката) за послуги, пов`язані із підготовкою заперечень до відповіді на відзив, Сторони погоджують додатково; -розмір винагороди адвоката за підготовку та подання заяви про розподіл судових витрат до 22 грудня 2022 року договором встановлено не було; -договором про надання правової допомоги від 01 вересня 2022 року та додатковою угодою від 01 вересня 2022 року було встановлено розмір винагороди Адвоката з урахуванням терміну дії договору з 01.09.2022 по 31.12.2022 року, При цьому, сторони дійшли згоди про те, що розмір винагороди Адвоката (гонорара Адвоката) за надання послуг, передбачених даною додатковою угодою, складає 500,00 гривень (п`ятсот гривень 00 коп.). Сторони підтверджують згоду, досягнуту у додатковій угоді № 1 від 01 вересня 2022 року до договору про надання правової допомоги від 01 вересня 2022 року, про те, що винагорода Адвоката (гонорар Адвоката) за послуги, які підлягають наданню згідно пункту 2 додаткової угоди № 1 від 01.09.2022 року, складає 3100,00 грн. (три тисячі сто гривень 00 коп.). Загальна вартість послуг (винагорода Адвоката) за послуги, які підлягають наданню згідно додаткової угоди № 2 від 22.12.2022 року та додаткової угоди № 1 від 01.09.2022 року до договору про надання правової допомоги від 01.09.2022 року складає 3 600,00 грн. (три тисячі шістсот гривень 00 коп.) Клієнт оплачує Адвокату грошові кошти за послуги, які підлягають наданню згідно пункту 3 даної додаткової угоди, в наступному порядку: грошові кошти в сумі 500,00 грн. (п`ятсот гривень) підлягають оплаті в день підписання даної додаткової угоди. Клієнт оплачує Адвокату грошові кошти готівкою або шляхом переказу на банківську карту, належну Адвокату картковий рахунок одержувача в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Дослідивши документи, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку про те, що відповідач погодив із адвокатом порядок обчислення гонорару у формі фіксованого розміру. У пункті 4 додаткової угоди № 1 від 01.09.2022 до договору про надання правової допомоги бн від 01.09.2022 сторони погодили винагороду адвоката в сумі 3100,00 гривень, яка була наведена у попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, зазначеному у відзиві на позовну заяву. При цьому, у пункті 6 додаткової угоди № 1 від 01.09.2022 до договору про надання правової допомоги бн від 01.09.2022 сторони встановили, що розмір винагороди Адвоката за послуги, які підлягають наданню згідно пункту 3 даної додаткової угоди (у випадку подання позивачем відповіді на відзив), сторони погоджують додатково за підсумками ознайомлення Адвокатом з відповіддю на відзив з урахуванням складності роботи та рівня цін на аналогічні послуги, що склався на ринку. Оскільки позивачем 07.10.2022 до суду подано відповідь на відзив, сторони у додатковій угоді № 2 від 22.12.2022 року погодили додатковий перелік послуг та збільшення вартості послуг із надання правової допомоги на 500,00 гривень. Загальна вартість послуг при цьому склала 3600,00 гривень (пункт 6 додаткової угоди № 2 від 22.12.2022 року). Всі надані адвокатом послуги відображені у детальному описі робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, доданому до заяви про відшкодування судових витрат (подана до суду 26.12.2022). Додані до заяви про відшкодування судових витрат від 04.11.2022 та від 26.12.2022 документи (акти, квитанції до прибуткових касових ордерів, банківських квитанцій про перекази коштів, тощо) свідчать про реальність наданих послуг та здійснення їх оплати. Відповідно до частини 4 статті 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що сума, заявлена до відшкодування - 3600 гривень неістотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку відповідача - 3100 гривень. Крім того, суд вважає, що відповідач довів те, що він при поданні відзиву не міг передбачити такі додаткові витрати, оскільки не міг достовірно знати про аргументи, які будуть наведені у відповіді на відзив, та про складність їх спростування. При визначенні суми відшкодування, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, як зазначено у пункті 268 рішення Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Дослідивши надані докази на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, враховуючи відсутність заперечень з боку позивача щодо розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу, беручи до уваги рівень складності даної справи, об`єм вчинених представником відповідача дій,

Outcome: approved