Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

У листопаді 2022 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» з вимогами про стягнення безпідставно набутих коштів та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.11.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною було вчинено виконавчий напис № 37376, яким з [PERSON] стягувалась заборгованість за кредитним договором № 200716059001 від 29.09.2016 року, укладеного із Акціонерним товариством «ПУМБ», на користь правонаступника кредитора - Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» у розмірі 33 137,76 грн. У подальшому, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] на підставі даного виконавчого напису. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13.05.2021 року у справі 758/10658/22 вказаний виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню, рішення набрало законної сили. В рамках виконавчого провадження № [NUMBER] з [PERSON] стягнуто 6164,23 грн, в період з лютого 2021 року по травень 2021 року утримано з офіційного доходу суму у розмір 6164,23, що підтверджує Довідкою з Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві від 15.07.2022 року. Крім цього просить стягнути із відповідача 5016 грн. моральної шкоди, посилаючись на те, що діями відповідача йому було завдано душевних страждань, які призвели до неможливості користуватися своїми коштами, внаслідок незаконного накладеного арешту, що призвело позивача у обмеженні харчування та неможливості сплати за проїзд. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18.11.2022 року було відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін . Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачу право на подання заперечень на відповідь на відзив. Відповідач в установлений судом строк не подав заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Відповідач не подав відзив на позовну заяву. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності учасників справи, за наявними в справі матеріалами. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 17.11.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною було вчинено виконавчий напис № 37376, яким з [PERSON] стягувалась заборгованість за кредитним договором № 200716059001 від 29.09.2016 року, укладеного із Акціонерним товариством «ПУМБ», на користь правонаступника кредитора - Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» у розмірі 33 137,76 грн. У подальшому, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Юхименко О.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] на підставі даного виконавчого напису. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 02.12.2021 року у справі 758/10658/22 вказаний виконавчий напис було визнано таким, що не підлягає виконанню, рішення набрало законної сили. Із довідки наданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві вбачається, що із [PERSON] у період часу із лютого 2021 року по травень 2021 року, в рамках виконавчого провадження № [NUMBER] стягувалось 20 % доходу, а всього було стягнуто - 6164,23 грн. Відповідно до ч. 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають при наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або стеження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. З урахуванням того, що виконавчий напис від 17.11.2020 року, зареєстрований в реєстрі № 37376, на підставі якого здійснювалось стягнення, визнано рішенням Подільського районного суду м. Києва від 13.05.2021 року таким, що не підлягає виконанню, а отже, підстава, на якій на користь відповідача із позивача стягувались грошові кошти відсутня, є підстави для застосування до даних правовідносин статті 1212 Цивільного кодексу України та задовольнити позов в частині, що стосується стягнутої суми в розмірі 6164,23 грн. Що стосується вимог про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5016 грн., то суд керується наступним. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 526, 527 ЦК України належним виконанням зобов`язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов`язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Так, цивільно-правові відносини, які виникають у зв`язку із завданням (та відшкодуванням) майнової та моральної шкоди врегульовані положеннями статей 22, 23, 1166, 1167 ЦК України. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до положень статей 1166 та 1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди. Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає існування презумпції вини заподіювача шкоди, тому якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди, а на позивача покладається обов`язок довести наявність факту заподіяної шкоди та її розмір, протиправний характер поведінки, в результаті якої її завдано, а також наявність причинного зв`язку між діями заподіювача та виникненням шкоди. Посилаючись на заподіяння йому моральної шкоди внаслідок протиправного вчинення виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості, [PERSON] посилається на викликані такими обставинами душевні страждання, які призвели до неможливості користуватися своїми коштами, внаслідок незаконного накладеного арешту, що призвело позивача у обмеженні харчування та неможливості сплати за проїзд. В даному випадку суд звертає увагу на те, що позивачем не надано жодних доказів у підтвердження моральних переживань, погіршення стану здоров`я тощо, не доведено причинно-наслідковий зв`язок між завданою позивачу шкодою та діями з боку відповідача, що унеможливлює задоволення позову у цій частині. У відповідності до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial