Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду в інтересах малолітнього сина [PERSON] з позовом, в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача 10809,82 грн. витрат на лікування та реабілітацію, 850 грн. відшкодування витрат на ремонт пошкодженого майна та 50000 грн. відшкодування моральної шкоди та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 12.06.2022 о 20.30 год. в м.Дрогобичі на вул.Ковальській 2 [PERSON] , керуючи велосипедом марки Kolinago, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, здійснив наїзд на малолітнього [PERSON] , який керував електросамокатом марки Xiaomi поруч зі своєю матір`ю [PERSON] . Вина відповідача підтверджується постановою Дрогобицького міьскрайонного суду Львівської області від 18.08.2022. В результаті пригоди, [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом лівої ключиці середньої третини зі зміщенням відламків. Через протиправні дії відповідача, позивач поніс витрати на лікування та реабілітацію в розмірі 3809,82 грн., з яких: 309,82 грн. витрати на медикаменти та 10500 грн. витрати на комплекс масажу та лікувальної фізкультури (3х3500 грн). Крім цього, за результатами проведеного сервісним центром огляду електросамокату Xiaomi виявлено його пошкодження, за ремонт електросамокату позивач поніс витрати в розмірі 850 грн. Водночас, зазначає, що синові було завдано моральної шкоди, яка виразилась в сильному фізичному болі, стражданнях, а також страху. Моральну шкоду оцінює в 50000 грн. 05.04.2023 судом здійснено запит до Центру надання адміністративних послуг виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області щодо місця проживання відповідача. Відповідь отримано 10.04.2023. Ухвалою судді від 05.04.2023 прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі. Постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з виклику сторін на 06.04.2023 о 10:30 год. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 26.04.2023 розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача та неявку відповідача. 10.05.2023 стороною позивача подано до суду заяву про збільшення позовних вимог. 11.05.2023 розгляд справи відкладено на 09.06.2023. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності його довірительки. Позов підтримують повністю, просять такий задоволити. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не повідомив суду про причини неявки. Відзиву на позовну заяву суду не подав. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у її відсутності, провівши заочний розгляд справи. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, перевіривши їх поданими сторонами доказами, вислухавши пояснення учасників справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного. Згідно зі статтями 12, 13\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до вимог статей 76-79\~ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст.81\~ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст.82\~ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію [про захист прав людини і основоположних свобод] та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Згідно ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8та9 частини другої\~статті 16 ЦК України). Частиною 1 ст.1166 ЦК України регламентовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У відповідності до п.2 постанови Пленуми Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК Україна шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Судом встановлено, що [PERSON] , 12.06.2022 о 20.30 год. в м.Дрогобичі на вул.Ковальській 2, керуючи велосипедом марки Kolinago, порушуючи п.6.7, 12.1 Правил дорожнього руху, створив аварійну обстановку, внаслідок чого відбулося зіткнення з електросамокатом mi.CON, яким керував [PERSON] , останній отримав тілесні ушкодження. Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.08.2022 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.4 ст.127 КУпАП. Вищевказана постанова суду не оскаржувалась відповідачем та набрала законної сили. Відповідно до ч.6 ст.82\~Цивільного процесуального\~кодексу України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення яка набрала законної сили , є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення ч.6 ст.82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та повторному встановленню і доказуванню обставини, які були встановлені вищевказаною постановою, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили, щодо обставин, місця та часу події вчинення проступку відповідачем, якого визнано винним у вчиненні ДТП. Відповідно до вимог ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до Витягу з медичної карти стаціонарного хворого №03798 [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «ДМЛ №1» з 12.06.2022 по 21.06.2022 із діагнозом закритий перелом лівої ключиці середньої третини зі зміщенням відламків. Рекомендовано продовжити термін іммобілізації до 3-х тижнів з подальшим ЛФК, масаж, теплові процедури до повного відновлення функції лівої/кінцівки. На підтвердження понесених витрат, понесених на лікування та реабілітацію [PERSON] позивачем представлено суду докази, зокрема: квитанцію про оплату комплексу масажу та ЛФК у масажному кабінеті «Здорова дитина» від 07.09.2022 на суму 3500 грн, квитанцію про оплату комплексу масажу та ЛФК у масажному кабінеті «Здорова дитина» від 14.10.2022 на суму 3500 грн., квитанцію про оплату комплексу масажу та ЛФК у масажному кабінеті «Здорова дитина» від 05.05.2023 на суму 3500 грн., а також чек на придбання лікарського препарату Олідетрим 200 вартістю 309,82 грн. Суд надає віри покликанням позивача на заподіяння малолітньому [PERSON] моральної шкоди, оскільки внаслідок протиправних дій відповідача дитина відчувала сильний біль та страждання, тривалий час перебував на стаціонарному лікуванні, протягом тривалого часу він відчував дискомфорт, пов`язаний із відновленнями здоров`я. Також, [PERSON] та його мати [PERSON] відчували сильний страх за подальший стан здоров`я потерпілого. Зазначені фізичні та душевні страждання призвели до значного порушення побуту [PERSON] , який на тривалий час з активної дитини перетворився на особу, що не могла повноцінно насолоджуватись безтурботним дитинством і, замість того, щоб гратись з друзями та відвідувати шкільні та позашкільні заняття. Згідно із вимогами\~статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Згідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди судом враховуються вимоги пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, яким визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення) та з урахуванням інших обставин. Крім цього, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховується те, що не можна відшкодувати моральну шкоду в повному обсязі, так як не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір буде мати суто умовний вираз. У будь - якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватний нанесеній моральній шкоді. Суд враховує те, що своїми діями відповідачем завдано невиправної моральної шкоди позивачу, що виразився у фізичних та моральних стражданнях малолітньої особи, а тому вважає, що позов слід задоволити. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути в дохід держави 1073,60 гривень судового збору. Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що позивач скористався правовою допомогою, витрати за яку згідно детальний опис розміру правничої (правової) допомоги становлять 10500 грн., фактично сплачено 10000 грн., з яких: 1500 грн. за консультацію, вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, 7500 грн. підготовка та направлення процесуальних документів на адресу суду та 1500 грн. участь в судових засіданнях. У відповідності до ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. У п.1 ч.1 ст.133 ЦПК України встановлено, що до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Зі змісту\~ст.137\~ЦПК України\~вбачається,\~що витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. . Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг); часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); обсягом\~наданих адвокатом\~послуг та\~виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позов в цій частині слід задоволити частково, зважаючи на те, що розгляд справи проведено у відстунолсті представника позивача, а тому витрати на відшкодування правничої допомоги слід зменшити на 1500 грн.

Outcome: approved