Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 12 жовтня 2022 року та 08 грудня 2022 року надано змінену позовну заяву, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Виконкому Тернівської районної у місті Кривому Розі ради про визнання незаконним і скасування рішення органу приватизації та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, в якій просить визнати незаконним і скасувати п 1.3 рішення Виконкому Тернівської районної у місті ради №244 від 17.08.2022 про приватизацію житлового приміщення, квартири [ADDRESS] у частці 1/1 приватної форми власності за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності, серія та номер [NUMBER] , видане 17.08.2022, Виконавчим комітетом Тернівської районної у місті ради, на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS] , право власності на яку зареєстроване у частці 1/1 приватної форми власності за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , а також стягнути судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1984,80 грн. Вказує, що 04.10.2022 [PERSON] дізнався про те, що його мати [PERSON] приватизувала житлове приміщення, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] , однак з цим він не погоджується, оскільки зареєстрований у даній квартирі та проживав разом з батьками і братами у ній. Починаючи з 2015 позивач почав їздити на заробітки до країни Польща, що підтверджується доданими доказами до позову. Вказує, що у Польщі він працює за трудовими договорами, тобто відсутній за зареєстрованим місцем проживання з поважних причин, та щороку повертається додому, а саме до адреси свого місця реєстрації та постійного місця проживання. Знаходячись на території Польща ніколи не втрачав зв`язок із відповідачем, постійно спілкувався з нею по телефону, цікавився станом житлового приміщення, неприязних відносин не було. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , тому позивач допомагав матері матеріально та підтримував морально, неодноразово пропонував відповідачу переоформити особові рахунки по сплаті комунальних послуг на себе, аби полегшити спосіб сплати за використані комунальні послуги, однак відповідач відмовляла. Зазначає, що періодично приїжджаючи до України та за весь період часу він не втрачав інтересу до спірної квартири, має право та бажання брати участь у її приватизації, при цьому жодного іншого нерухомого майна у власності не має. За весь час перебування вдома, відповідач жодного разу не повідомляла позивача про намір приватизувати квартиру. В черговий раз, після виїзду [PERSON] до місця роботи в Польщу, у грудні 2021 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про визнання позивача та її онука такими, що втратили право користування житловим приміщенням, на підставі чого прийнято заочне рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2022, в якому визнано [PERSON] , [INFO] РНОКПО [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПО [NUMBER] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме кв. [ADDRESS] . На що, 06.07.2022 представник позивача направила до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області заяву про скасування та перегляд заочного рішення по цивільній справі №215/7903/21, та 02.11.2022 постановлена ухвала про її задоволення , заочне рішення скасовано. 04.10.2022, після того як позивач дізнався про те, що відповідач приватизувала спірне житлове приміщення, представником позивача було направлено адвокатський запит до Тернівсьокого районного сектору ДМС України в м. Кривий Ріг, та отримано відповідь, що [PERSON] , [INFO] , знятий з реєстрації місця проживання з 11.07.2022 на підставі рішення суду. Після постановлення ухвали від 02.11.2022 про скасування заочного рішення, адвокатом була направлена заява про поновлення в реєстраційному обліку позивача, та отримано відповідь, що зняття з реєстрації [PERSON] , [INFO] , скасовано, поновлено інформацію щодо реєстрації місця проживання позивача за адресою: [ADDRESS] . Просить звернути увагу, що у період незаконної відсутності реєстрації позивача та у період його тимчасової відсутності за місцем проживання, відповідач [PERSON] звернулася до Тернівської районної у місті Кривому Розі ради із заявою про передачу у приватну власність оспорюваної квартири, та рішенням Тернівської у місті ради № 244 від 17.08.2022 «про передачу житла у власність громадян» згідно п.1.3. вирішено безоплатно передати у приватну (спільну, часткову) власність громадян житло що перебуває у комунальній власності міста Кривого Рогу. На підставі даного рішення від 17.08.2022 №244 виконкомом Тернівської районної у місті ради видано відповідачу свідоцтво про право власності [NUMBER] останньої на спірну квартиру, тому він звернувся до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Стислий виклад заперечень відповідача. 27.12.2022 відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву, який підтримала в судовому засіданні, та яким пред`явлені позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Вказує, що до членів наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі разом з наймачем або за якими зберігається право на житло. При оформленні заяви на приватизацію квартири [ADDRESS] , вона як наймач житла надала довідку про склад сім`ї та займані приміщення, та в цій довідці дійсно не був зазначений позивач, оскільки він на той час рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 06.06.2022 справа №215/7903/21 був визнаний таким, що втратив право у користуванні житловим приміщенням спірної квартири. На час прийняття виконкомом Тернівської районної у місті ради рішення №244 (п.1.3) від 17.08.2022, про передачу їй у власність спірної квартири, у неї були всі передбачені законом підстави для приватизації житла, а тому вона вважає, що рішення виконкому винесено на законних підставах і не протирічить ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду». Заяви, клопотання учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином. В судовому засіданні 11.04.2023 представник позивача [PERSON] наполягала на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позовної заяви, оскільки позивач не мешкає в квартирі протягом тривалого часу, а працює в Польщі. Представник відповідача виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради С.Кушнір, надав заяву про розгляд справи без участі представника виконавчого комітету Тернівської у місті ради, та 12.01.2023 надав пояснення щодо суті спору,в яких вказує, що на час звернення відповідача до виконкому не існувало підстав для відмови в передачі безоплатно майна. Процесуальні дії у справі. 01.11.2022 постановлено ухвалу суду про задоволення заяви [PERSON] про забезпечення позову про витребування інформації з Виконавчого комітету Криворізької міської ради. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання на 11-00 год. 08.12.2022, за правилами загального позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 08.12.2022 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову, заборонено відчуження нерухомого майна. 08.12.2022 постановлено ухвалу суду про відкладення розгляду справи на 10-00 год. 12.01.2023, у зв`язку з неявкою сторін. В підготовчому засіданні 12.01.2023 відкладено розгляд справи на 11-00 год. 02.02.2023, для виклику представника третьої особи. 02.02.2023 відкладено підготовчий розгляд до 11-30 год. 16.02.2023, для повторного виклику відповідача. Ухвалою суду від 16.02.2023 продовжено строк проведення підготовчого засідання по цивільній справі № 215/3807/22 та відкладено підготовчий розгляд справи на 11-00 год. 07.03.2023. 07.03.2023 постановлено ухвалу суду про закриття підготовчого розгляду та призначено до судового розгляду по суті на 11-00 год. 11.04.2023. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , народився [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 22.10.1978 Терівським районним РАЦС міста Кривого Рогу, згідно якого батьком є - [PERSON] , мати - [PERSON] - а.с. 80 зворот. [INFO] помер [PERSON] , згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 17.03.2020 Тернівським районним у м. Кривому Розі відділом ДРАЦС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 80). В ордері № 87 від 11.01.1987, зазначено, що він виданий на ім`я [PERSON] , сім`я якого складається з чотирьох осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на право заняття трьох кімнат, загальною площею 36,00 кв.м в квартирі [ADDRESS] (а.с. 68, 68 зворот). Заочним рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі № 215/7903/21 від 06.06.2022 визнано [PERSON] , таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою [ADDRESS] (а.с. 14). [PERSON] звернулася із заявою до голови Тернівської районної у місті ради про передачу в приватну власність квартири (а.с. 62), додаючи довідку Центру адміністративних послуг «Віза» виконкому Криворізької міської ради № 5888 від 11.07.2022 (а.с. 64 зворот) та довідки № 15 та 21 виданих Криворізькою об`єднаною міською довідково-інформаційною службою від 11.07.2022 (а.с. 65, 66), в яких вказано, що вона зареєстрована одна за адресою [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради від 17.08.2022 № 244, п. 1. 3 вирішено безоплатно передати у приватну (спільну, часткову) власність громадян, житло, що перебуває у комунальній власності м. Кривого Рогу, розташоване у Тернівському районі, [PERSON] , трикімнатну квартиру [ADDRESS] , загал. пл. 56,7 кв.м. у приватну власність, та п. 3 затверджено розрахунок вартості надлишкової загальної площі жилих приміщень, що приватизуються, що згідно до спірної квартири складає 9,20 грн. (а.с. 61). 17.08.2022 видано свідоцтво про право власності [NUMBER] на квартиру за адресою: [ADDRESS] , власником якої визнано [PERSON] , на підставі рішення виконкому Тернівської районної у місті ради від 17.08.2022 №244. (а.с. 72). Позивачем до матеріалів справи додано копію трудового договору від 31.01.2019, в якому зазначено що його прийнято на посаду голванізера (а. с. 21), копію митної декларації від 05.10.2021, згідно якої [PERSON] прибув з країни Польща, в Україну на автомобілі та зобов`язується до 05.10.2021 вивезти транспортний засіб за межі України (а.с. 22). Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.11.2022 по справі № 215/7903/21 скасовано заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.06.2022, згідно якого визнано [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням (а.с. 84). Згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради №09/11-Г від 09.11.2022, у зв`язку із скасуванням заочного рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.06.2022, інформація щодо реєстрації [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] поновлена у Реєстрі Криворізької міської територіальної громади (а.с. 83 зворот). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Вислухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У статті 41 Конституції України вказано, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Складовими права на житло є забезпечення умов з приводу можливості кожного громадянина мати житло і гарантовану непорушність права користування житлом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України). Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною другою статті 16 ЦК України. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). Ефективність захисту цивільного права залежить від характеру вимоги, що висувається до порушника та характеру правовідносин, які існують між позивачем та відповідачем. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18). Застосування будь-яких засобів правового захисту матиме сенс лише за умови, що обрані суб`єктом порушеного права способи захисту відповідають вимогам закону та є ефективними. Згідно ст.58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом (ст.9 ЖК України). Відповідно до ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв та ін. ) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд . ( ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитку у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється в порядку, встановленому законом (стаття 345 ЦК України у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин). Аналіз вказаних положень закону свідчить про те, що право на приватизацію житла мають особи, які фактично проживають у займаних квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитках, кімнатах у комунальних квартирах, за згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в зазначених приміщеннях, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло. Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (далі - Положення № 396), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Пунктом 18 Положення № 396 затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації. Відповідно до частини одинадцятої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 200/18858/16-ц (провадження № 14-165цс18). Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 203 ЦК України містить вичерпний перелік вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленні законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних. Частинами 1, 2 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, де закріплено, що зміст правочину не має суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками не може суперечити правам та інтересам їх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей; недійсним також є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику у справах про визнання правочинів недійсними" судам роз`яснено, що відповідно до статей 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Так, судом встановлено та не оспорюється сторонами по справі, що рішення про передачу житла у власність громадян, а саме п. 1.3, від 17.08.2022 № 244 та свідоцтво про право власності від 17.08.2022 були видані відповідачу [PERSON] в той період, коли заочним рішенням суду [PERSON] було визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та в той період коли позивач був знятий з реєстрації на підставі вказаного рішення. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), та від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18)). Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина перша статті 21 ЦК України). Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, й ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав, і такі правовідносини мають майновий характер або пов`язані з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів (див., зокрема: постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року в справі № 361/2965/15-а (провадження № 11-190апп18), від 09 листопада 2021 у справі № 542/1403/17 (провадження № 14-106цс21). Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст 72 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання. Судом встановлено, що позивач зареєстрований у спірній квартирі за адресою: [ADDRESS] з 09.04.1982, з 2015 виїхав на заробітки до Польщі, згідно копії паспорту громадянина України для виїзду за кордон, митної декларації від 05.10.2021, періодично приїздив в спірну квартиру. Враховуючи, що позивач відсутній в квартирі з поважних причин, а саме у зв`язку із роботою в Польщі, не має іншого житла, тому на думку суду за позивачем повинно зберігатися право на житло і в період його відсутності в квартирі, тому приватизація, яка відбулася в період зняття з реєстрації на підставі рішення, яке було скасовано, порушує право позивача на приватизацію спірної квартири. Виходячи з чого, частиною десятою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Враховуючи вищевикладені норми права, суд приходить до висновку, що порушено право [PERSON] на приватизацію житла, в якому він тимчасово відсутній з поважних причин, але зареєстрований та яким користується, тому на думку суду існують правові підстави для визнання незаконного і скасування пункту 1.3 рішення Виконкому Тернівської районної у місті ради № 244 від 17.08.2022 щодо безоплатного передання у приватну власність житла, що перебуває у комунальній власності міста Кривого Рогу, [PERSON] трикімнатної квартири [ADDRESS] , визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності серія [NUMBER] від 17.08.2022, виданого Виконавчим комітетом Тернівської районної у місті ради на нерухоме майно, скасування державної реєстрації права власності. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України, з [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача, сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 1984,80 грн. Відповідно до ч.7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Таким чином, заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.12.2022, шляхом заборони відчуження квартири, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили. На підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст. 203, 207, 215, 526, 530, 626, 628, 633, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: approved