Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

У квітні 2023 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд встановити факт постійного проживання [PERSON] , який помер [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви заявник посилався на те, що він разом із батьком [PERSON] , який помер [INFO] , проживали однією сім`єю у будинку [ADDRESS] . На даний час заявник продовжує бути зареєстрованим та проживає у вищезазначеному будинку. [INFO] його батько помер. Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді будинку [ADDRESS] . Постановою приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іщика М.В. від 04 квітня 2023 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , з тих підстав, що [PERSON] відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Проте, даних про те, що нині померлий [PERSON] , за життя, прийняв спадщину після своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] , на підставі частини 1 статті 549 ЦК Української РСР, 1963 року, відсутні. Але відповідно до акту про фактичне проживання від 04 квітня 2023 року, складеного головою квартального комітету № 64 м. Павлограда, у присутності свідків, вбачається, що [PERSON] зареєстрований та проживає у будинку [ADDRESS] . Разом з ним, до моменту смерті, тобто до [INFO] , був зареєстрований та мешкав його батько [PERSON] . На момент смерті власниці будинку [PERSON] , яка померла [INFO] , разом з нею фактично проживав її син, [PERSON] , який помер [INFO] . У зв`язку з зазначеним, він змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Ухвалою суду від 17 квітня 2023 року відкрито провадження по справі. У судове засідання заявник не з`явився, надав суду заяву від 03.05.2023 року про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримує у повному обсязі та просить суд її задовольнити. Приватний нотаріус Іщик М.В. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву від 26.05.2023 року про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за можливе задовольнити заяву за наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.\~293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК\~України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області 29 серпня 2015 року. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER] , виданим міським ЗАГС м. Павлограда Дніпропетровської області 27 січня 1979 року. Заявник [PERSON] , [INFO] , є рідним сином [PERSON] , який помер [INFO] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~народження,\~а [PERSON] , який помер [INFO] , був рідним сином [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Постановою приватного нотаріуса Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Іщика М.В. від 04 квітня 2023 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , з тих підстав, що [PERSON] відповідно до п. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Проте, даних про те, що нині померлий [PERSON] , за життя, прийняв спадщину після своєї матері [PERSON] , померлої [INFO] , на підставі частини 1 статті 549 ЦК Української РСР, 1963 року, відсутні. Крім того, приватним нотаріусом Іщиком М.В. у постанові про відмову від 04 квітня 2023 року зазначено, що перевіркою відомостей Спадкового реєстру встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заводилась. Документи, що підтверджують фактичний вступ в управління та володіння спадковим майном [PERSON] відсутні. Відповідно до акту про фактичне проживання від 04 квітня 2023 року, складеного головою квартального комітету № 64 м. Павлограда, у присутності свідків, вбачається, що [PERSON] зареєстрований та проживає у будинку [ADDRESS] . Разом з ним, до моменту смерті, тобто до [INFO] , був зареєстрований та мешкав його батько [PERSON] . На момент смерті власниці будинку [PERSON] , яка померла [INFO] , разом з нею фактично проживав її син, [PERSON] , який помер [INFO] , що підтверджує факт постійного проживання [PERSON] , який помер [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР, 1963 року , визнається, що спадкоємець прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ч. 2 ст. 549 ЦК Української РСР, 1963 року, зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» діями, то свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного\~строку з дня відкриття спадщини. Вищезазначені положення ЦК Української РСР, 1963 року, кореспондуються з положеннями ЦК України, 2004 року. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~1268\~ЦК України\~спадкоємець,\~який постійно\~проживав разом\~із спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини,\~вважається таким,\~що прийняв спадщин), якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3\~роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець\~в\~даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як зазначено у п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем: копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те. що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем, на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини,якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів». Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св 15 від 21 жовтня 2015\~року. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини» Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 318 ЦПК України заявник повинен зазначити у заяві з якою метою він просить суд встановити зазначений факт. Заявник на даний час має намір реалізувати свої права щодо прийняття спадщини, що доводить мету заявника стосовно звернення до суду. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню, а відтак суд вважає за можливе встановити факт постійного проживання [PERSON] , який помер [INFO] разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини. На підставі зазначеного,

Outcome: approved