Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

30.03.2023 року позивачка звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з вищезазначеним позовом, у якому просить визнати батьківство щодо дитини й встановити, що [PERSON] , [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] ; внести зміни в актовий запис про народження № 2347 від 28.08.2013 року народження, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві, відносно [PERSON] , [INFO] , відомості про батька дитини та в графі «батько» зазначити « [PERSON] громадянин України, [INFO] »; стягнути з [PERSON] , [INFO] , у розмірі заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягнути судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що позивачка з відповідачем у 2012 році мали романтичні та інтимні стосунки, після чого позивачка завагітніла. Відповідач був обізнаний про те, що позивачка завагітніла, але не допомагав та не цікавився дитиною. [INFO] народилася спільна дитина [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] . У 2017 році не довгий час сторони проживали разом, але відповідач відмовлявся офіційно визнавати батьківство - [PERSON] , [INFO] . Відповідач не виховує та матеріально не утримує дитину. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на повному її утриманні. Оскільки позивачка з відповідачем в зареєстрованому шлюбі не перебували, батько дитини не подав заяву про визнання батьківства, в свідоцтво про народження дитини дані батька були записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, тобто за вказівкою матері. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом витребувана інформація про зареєстроване місце проживання (перебування) сторін. 12.04.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 18.04.2023 року на виконання вимог ухвали суду від 12.04.2023 року позивачка [PERSON] подала до суду заяву про усунення недоліків та позовну заяву в новій редакції. 24.04.2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з`явилася, про дату та час судового засідання повідомлялась належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнає та просить задовольнити. Представник третьої особи Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві - Воротнікова О. подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності відповідно до фактичних обставин справи. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 ст. 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої вказано: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 2347 від 28.08.2013. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України від 18.05.2022 року № 000355899656, наявний актовий запис про народження № 2347 від 28.08.2013 року, складений щодо [PERSON] , [INFO] , батьками якої вказано: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Отже, підставою актового запису про народження дитини є заява її матері, запис про батька дітей вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Визнання батьківства є волевиявленням особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком та дитиною. Згідно з ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. За ч. 4 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved