Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

17 серпня 2022 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач із вищевказаним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини сторін сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач послалась на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину, а тому оскільки відповідач є працездатним, здоровим, має постійну роботу, інших утриманців не має, між сторонами наразі триває судовий процес з розірвання шлюбу позивач просила суд з метою забезпечення належного рівня матеріального утримання спільної дитини сторін задовольнити позов в повному обсязі. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач у судовому засіданні подала уточнену позовну заяву, в якій просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання спільного сина сторін в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 1 (одного) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 6\~750,00 гривень. Також надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позові, та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2023 року, постановленою без видалення суду до нарадчої кімнати, позовну заяву з уточненими позовними вимогами прийнято до розгляду в частині стягнення аліментів на утримання дитини. Щодо стягнення додаткових витрат, які повинні бути предметом окремого судового розгляду, суд приходить до висновку, що така вимога призведе до одночасної зміни предмету та підстав позову, що суперечить вимогам ст.49 ч.3 ЦПК України, а тому такі вимоги до розгляду судом прийняті бути не можуть. Вислухавши учасників справи та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 06 жовтня 2018 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачем. Дані обставини підтверджуються копією паспорту позивача, копіями свідоцтв про шлюб, про народження, копією довідки про реєстрацію місця проживання (а.с.3-зв., 4, 4-зв., 5, 5-зв.). Також, як встановлено судом в ході розгляду справи та не спростовується матеріалами справи, що на даний час спільна дитина сторін знаходиться на утриманні позивача, проживає із нею, а відповідач належної та регулярної матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає, хоча перешкод для цього не має. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини. Так, відповідно до ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є примусове виконання добровільно не виконаного обв`язку. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Аналогічні положення містить ст.27 Конвенції про права дитини, якою також визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.ст.141, 180 СК України, ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, такий обов`язок є рівним для обох батьків, а розірвання шлюбу між ними, проживання батьків окремо від дитини не звільняє від даного обов`язку щодо дитини. Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормою ст.182 ч.1 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)\~стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Схожі за змістом положенням містить ст.3 Конвенція про прав дитини. Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. На підставі таких доказів, наведених вище норм діючого законодавства, враховуючи, що відповідач є батьком спільної із позивачем малолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , якого зобов`язаний утримувати до досягнення повноліття, однак регулярної та достатньої матеріальної допомоги на утримання своєї дитини не надає, хоча об`єктивних перешкод для цього або визначених законом, зокрема нормами ст.ст.188, 190 СК України, підстав для звільнення його від обов`язку утримувати дитину, припинення права на аліменти тощо судом не встановлено, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, однак частковому. Частковість задоволення позовних вимог полягає у зменшенні мінімального допустимого розміру стягуваних з відповідача аліментів з одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на підставі наступного. Як вбачається з аналізу норм ст. 182 ч.2 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Разом з тим, позивачем не надано суду будь-яких доказів щодо розміру заробітку (доходу) відповідача або такого його майнового стану, який би дозволяв йому сплачувати аліменти не нижче мінімального рекомендованого розміру. Крім того, оскільки аліменти стягуються у частці від заробітку (доходу) відповідача, і якщо він отримуватиме такий розмір заробітку (доходу), який обумовить сплату аліментів в частці не розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, аліменти у вказаному розмірі стягуватимуться з відповідача на підставі даного рішення суду без будь-яких додаткових умов. Згідно норми ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи положення ст.ст.133, 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що позивач на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за даною категорією справ, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 992,4 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial