Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до\~ [PERSON] про стягнення заборгованості. Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 12613,50 грн., та понесені судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 15 червня 2020 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та [PERSON] був укладений Договір про приєднання до Правил відкриття та обслуговування фізичних осіб та надання послуг за платіжними картками. Зазначений вище договір овердрафту є договором на приєднання. Заявою-Договором №2020/ий/400-000578 від 15.06.2020 року відповідач просив надати кредит у формі дозволеного овердрафту на умовах: за програмою кредитування «Універсальна картка «Домовичок»; кредитний договір №2020/ий/400-000578; строк дії ліміту дозволеного овердрафту 12 місяців, з 15.06.2020 року по 14.06.2021 року, з можливістю пролонгації відповідно до умов Правил; можлива сума кредиту 300000,00 грн.; процентна ставка 36% річних, процентна ставка за простроченим кредиту 48% річних. На виконання вимог умов Договору клієнту було відкрито субрахунок №26201131278018.500101.980., та видано платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується відповідною розпискою клієнта про отримання платіжної картки. Відповідно до виписки за рахунок № [NUMBER] . в період з 15.06.2020 року по 07.04.2022 року, клієнт активно користувався кредитним коштами. Таким чином, банк повністю виконав свої зобов`язання за договором овердрафту, а клієнт скористався наданим кредитом. Всупереч умовам договору овердрафту, зобов`язання щодо погашення основного боргу за овердрафтом клієнтом не виконані. Зобов`язання щодо сплати процентів за користування кредитом клієнтом також не виконуються. Сума неповернутих у встановлений строк кредитних коштів станом на 07.40.2022 року становить 9866,86 грн., та обліковується як прострочена заборгованість на яку нараховані проценти в сумі 1847,02 грн. Банком був встановлений ліміт дозволеного овердрафту в розмірі 12000 грн. Датою встановлення банком ліміту дозволеного овердрафту є 08.12.2020 року, таким чином, відповідач мав можливість користуватися кредитними коштами починаючи з 08.12.2020 року. Оскільки строк кредитного договору встановлений у 12 місяців, строком його закінчення є 07.12.2021 року. Таким чином, з 08.12.2021 року вся фактична заборгованість клієнта вважається простроченою, а клієнт зобов`язаний повернути її та сплатити платежі. Станом на 07.04.2022 року за відповідачем утворилася кредитна заборгованість на загальну суму 12613,50 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості, в тому числі: - заборгованість по кредиту (прострочена) 9866,86 грн.; - заборгованість по процентах (прострочена) 1847,02 грн.; - заборгованість по платежах 899,62 грн. Враховуючи, що відповідачем в добровільному порядку не вчиняються дії, спрямовані на повернення банку кредитних коштів та процентів, чим грубо порушуються законні права банку, позивач змушений звернутися з позовною заявою до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, проте представник просив розгляд справи проводити без участі представника, позовну заяву підтримував в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань та/або відзиву на позовну заяву не надавав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням положень\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 червня 2020 року між [PERSON] та ПАТ АБ «Укргазбанк» укладено заяву-договір №2021/ий/400-000976, згідно з яким відповідач погодився на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування, підтвердив акцептування публічної пропозиції, погодився з усіма Правилами та тарифами, що діяли на день підписання заяви. Згідно з умовами вказаного договору [PERSON] отримав платіжну картку, строк дії ліміту дозволеного овердрафту 12 місяців, з 15.06.2020 року по 14.06.2021 року, з можливістю пролонгації відповідно до умов Правил; можлива сума кредиту 300000,00 грн.; процентна ставка 36% річних, процентна ставка на прострочену заборгованість 48% річних. ПАТ АБ «Укргазбанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, відкрило [PERSON] картковий рахунок, виконувало розрахунково-касове обслуговування клієнта та надавало йому кредитні кошти у встановленому договором ліміті дозволеного овердрафту, що складає 300000,00 грн. [PERSON] 02.07.2020 року отримано картку, що підтверджується відповідною розпискою про отримання платіжної картки. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 07.04.2022 року виникла заборгованість, що становить 12613,50 грн., яка складається з: 9866,86 грн. - заборгованість по кредиту (прострочена), 1847,02 грн. - заборгованість по процентам (прострочена), 899,62 грн. - заборгованість по платежах. Дані обставини підтверджуються: заявою-договором №2021/ий/400-000976 (договір карткового рахунку) від 15 червня 2020 року; розрахунком заборгованості за договором №2021/ий/400-000976 станом на 07 квітня 2022 року; випискою з особового рахунка за період з 15 червня 2020 року по 07 квітня 2022 року. Проте доказів сплати заборгованості відповідачем суду не надано. Виходячи з вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України). Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено ч. 1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з п. 21 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Відповідно до ст.ст. 526-530, 610-612, 623, 625 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору, вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, у встановлений строк (термін). Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Як визначено ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Таким чином, відповідач [PERSON] підписав 15.06.2020 Заяву-Договір №2021/ий/ [NUMBER] з ПАТ АБ «Укргазбанк» в письмовій формі, однак не виконав умови договору, що підтверджено дослідженими судом доказами, а також не надав відзиву на позов з відповідними запереченнями і доказами на їх підтвердження, відтак, суд, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором №2021/ий/400-000976 від 15.06.2020 у розмірі 12613,50 грн., з яких: 9866,86 грн. - заборгованість по кредиту (прострочена), 1847,02 грн. - заборгованість по процентам (прострочена), 899,62 грн. - заборгованість по платежах, що підтверджується відповідним доказами у справи. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн.

Outcome: approved