Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] , [INFO] . Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому майно, до якого входять земельні ділянки (паї) та 1/2 частина будинковолодіння у [ADDRESS] . Згідно заяви позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька державним нотаріусом Городенківської ДНК Коломийського району заведено спадкову справу № 398/2016. На частину спадкового майна (4 земельні ділянки, паї) позивачу 21.09.2017 видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на половину житлового будинку [ADDRESS] позивачу відмовлено у зв`язку із реєстрацією спадкового будинковолодіння як колгоспного двору, що позбавляє нотаріуса можливості визначити конкретну частку спадкодавця. Згідно свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 3 серпня 1988 року половина житлового будинку, господарських будівель та споруд у [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Друга половина цього ж будинковолодіння належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на буднковолодіння від 3 серпня 1988 року. Дане господарство поділено на два погосподарські обліки: № [NUMBER] , де головою сім`ї є [PERSON] , і № 151, де головою сім`ї є [PERSON] . Заповітом від 31.03.2006 [PERSON] свою частку заповіла правнукові - відповідачу [PERSON] , [INFO] . Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Станом на 15.04.1991 у спадковому господарстві (погосподарський облік № 151) проживали та були зареєстровані: батько позивача [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , рідний брат позивача [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , та позивач. Позивач бажає реалізувати своє право на спадщину за заповітом і фактично прийняв її, так як з часу свого народження й по сьогодні проживає у спадковому господарстві, виготовив технічну документацію на будинок за власні кошти, обробляє земельну ділянку, сплачує земельний податок тощо, однак реєстрація спадкового господарства, як колгоспного двору, є перешкодою у цьому, та змушує його звернутися до суду з даним позовом. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] , немає. Мати позивача - дружина спадкодавця [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Провадження у даній справі відкрито 23.02.2023, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 01.05.2023 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Сторони та представник позивача у судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Бундзяк У.М. 22.06.2023 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Відповідач 07.03.2023 на електронну адресу суду надіслав заяви про розгляд справи без нього та зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дії представника позивача та відповідача не суперечать вимогам\~ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідач не скористався правом на подання відзиву в порядку ст.178 ЦПК України, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає вимогам ч.8 ст.178 ЦПК України. У Постанові Верховного Суду від 5 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) зазначено, що згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням розумності положення ч.5 ст.268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, вважає необхідним зазначити таке. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст.5 Цивільного кодексу України (у редакції 2003 року) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Із копії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 03 серпня 1988 р., виданого виконкомом Городенківської районної Ради народних депутатів на підставі рішення цього ж виконкому № 134 від 13 липня 1988 р., вбачається, що в половині будинковолодіння, яке складається з житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташоване в [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] . Копія виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське МБТІ» № 68225 від 10.01.2022, видана згідно архівних даних Коломийського МБТІ станом на 31.12.2012, свідчить, що в реєстровій книзі під реєстровим № 49 за [PERSON] , як головою колгоспного двору, зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 1/2 частку нерухомого майна по [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 03.08.1988 на підставі рішення цього ж виконкому № 134 від 13.07.1988. Крім того, на 1/2 частку нерухомого майна по [ADDRESS] право приватної спільної часткової власності зареєстровано за [PERSON] , як головою колгоспного двору, згідно свідоцтва про право власності, виданого Городенківським РВК 03.08.1988 на підставі рішення цього ж виконкому № 134 від 13.07.1988. \~ \~ \~ \~Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди у період видачі вищезгаданих свідоцтв про право особистої власності на будинковолодіння (з 31.01.1966 по 19.01.1996) регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 р. і втратила чинність від 19.01.1996 на підставі наказу Держитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 р. № 56. Зазначена інструкція передбачала державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За змістом ч.1 ст.120, ст.121, ч.1, ч.2 ст.123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності; володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору; частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема, при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року № 20, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Оскільки суспільна група 1/2 частки господарства, розташованого по [ADDRESS] , головою якої був [PERSON] , - «колгоспники», право власності на майно колишнього колгоспного двору набуте до 15 квітня 1991 року, тому спір щодо даного майна вирішується за нормами, що регулювали власність цього двору. Станом на 15.04.1991 у домогосподарстві за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані та проживали: голова сім`ї [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією виписки № 14-59 із погосподарської книги № 4 на 1991-1995 роки, виданої 06.04.2023 Рашківським старостинським округом, та копією довідки № 14-66, виданої 11.04.2023 Рашківським старостинським округом Коломийського району Івано-Франківської області. З наведеного слідує, що 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві сумісної власності в рівних частках по 1/6 кожному від цілого житлового будинку. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. вишній волочок тверської області росія, актовий запис № 412 від 11.04.2007, що стверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11 квітня 2007 р. сектором відділу запису актів громадянського стану адміністрації міста Вишній Волочок Тверської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Ч.1 ст.1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька\~фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, визначено ч.1 ст.1267 ЦК України. За ст. ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ч.1 ст.1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] ; разом з ним були зареєстровані та проживали: батько [PERSON] , [INFO] , та брат [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією довідки № 14-166, виданої 11.11.2022 Рашківським старостинським округом Коломийського району Івано-Франківської області. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 червня 1975 р. Рашківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , запис за № 16 від 09 червня 1975 р. в книзі реєстрації актів про народження. Мати [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Івано-Франківську, актовий запис № 2 від 15 березня 1989 р., про що свідчить копія повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10 листопада 2022 р. Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Отже, спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його батько [PERSON] . Інших спадкоємців першої черги за законом після смерті [PERSON] судом не встановлено. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить 1/6 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] (до\~набрання \~чинності \~постановою Верховної\~Ради України\~від 17.07.2020\~№ 807-ІХ\~«Про утворення\~та ліквідацію\~районів» -\~Городенківського) району Івано-Франківської області, що належала йому, як члену колишнього колгоспного двору. [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину після смерті сина [PERSON] , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак не звертався до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно сина. Повідомленням завідувача Городенківської державної нотаріальної контори № 204/01-16 від 28 лютого 2023 р. та Інформаційною довідкою № 71633221 зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 28.02.2023 підтверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , не заводилася. За заповітом, посвідченим 03.06.2016 секретарем Рашківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 9, [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , в присутності двох свідків, обраних ним особисто, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати і на що він за законом матиме право заповів сину [PERSON] , [INFO] . Заповіт чинний, зареєстрований у спадковому реєстрі за № 59336534 (номер в реєстрі нотаріальних дій 9), що стверджується інформаційною довідкою № 46236329 зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданою 20.12.2016 Першою Снятинською державною нотаріальною конторою. [PERSON] помер [INFO] у віці 66 років у с. Рашків Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 11 від 07 червня 2016 р., про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07 червня 2016 р. виконкомом Рашківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. [PERSON] , [INFO] , на день смерті ( [INFO] ) був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] ; разом з ним був зареєстрований та проживав син [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією довідки № 14-165, виданої 11.11.2022 Рашківським старостинським округом Коломийського району Івано-Франківської області. Те, що позивач [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25 вересня 1982 р. Рашківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області, запис за № 21 від 25 вересня 1982 р. в книзі реєстрації актів про народження. \~ \~ \~ \~ [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкоємців, які відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мають обов`язкову частку в спадщині [PERSON] та прийняли спадщину, - судом не встановлено. Пережившого подружжя у померлого немає, оскільки його дружина [PERSON] , 1955 року народження (копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 26 травня 1973 р. Рашківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області), померла [INFO] , актовий запис № 2 від 15 березня 1989 р., що стверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10 листопада 2022 р. Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Із копії спадкової справи № 398/2016, наданої суду Городенківською державною нотаріальною конторою, вбачається, що позивач [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, який прийняв спадщину, 20.12.2016 подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно батька [PERSON] . Йому 01.09.2017 видано чотири свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 964, № 965, № 966 та за № 967, на спадкове майно, що складається із земельних ділянок: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Рашківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, площами: 0,0795 га, кадастровий номер 2621684000:06:001:0206; 1,6694 га, кадастровий номер 2621684000:03:001:0029; для ведення особистого селянського господарства, розташованих у с. Рашків Городенківського району Івано-Франківської області, площами: 0,5057 га, кадастровий номер 2621684001:01:001:0037; 0,2662 га, кадастровий номер 2621684001:01:001:0096, що належали спадкодавцю на підставі Державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЯЖ № 155957, серії ЯЖ № 156527, серії ЯИ № 204276 та серії ЯИ № 503887. До складу\~спадщини спадкодавця\~ [PERSON] \~входить також\~2/6\~частки житлового\~будинку з\~господарськими будівлями\~та спорудами\~по [ADDRESS] ,\~1/6 частки якого належала йому, як члену колишнього колгоспного двору, а 1/6 частки успадкована ним після смерті сина [PERSON] , як спадкоємцем першої черги за законом, однак документи на успадковане майно [PERSON] не оформив. Підставою звернення\~позивача до\~суду стало\~те,\~що постановою державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 1083/02-31 від 11 листопада 2022 р. про відмову у вчиненні нотаріальної дії йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на половину житлового будинку [ADDRESS] з посиланням на те, що половина вищезгаданого господарства, головою якого був [PERSON] , відносилась до колгоспного двору, кожному з членів колгоспного двору, які проживали станом на 15 квітня 1991 року, належить відповідна частка житлового будинку, проте частки в спадковому господарстві між членами бувшого колгоспного двору не визначені. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 05.07.2022, вбачається, що житловий будинок споруджено в 1984, 1991 роках, господарські будівлі та споруди в 1970, 1980, 1984 роках. Ринкова вартість цілого вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями станом на 27.10.2022 становить 209 738 грн., що стверджується копією звіту про оцінку житлового будинку № 27102022_01053/С, складеного ФОП [PERSON] . Для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель по [ADDRESS] виділена земельна в розмірі 0,2500 га, для ведення особистого селянського господарства - в розмірі 0,05 га, про що свідчить копія довідки № 14-163, виданої 09.11.2022 Рашківським старостинським округом Коломийського району Івано-Франківської області. \~ \~ \~ \~З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 330403365, сформованої 27.04.2023, вбачається, що відомості про право власності на житловий будинок [ADDRESS] відсутні. \~ \~ \~ \~Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Таким чином, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи в який передбачений законом спосіб позивач набув права власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Тобто, за вказаною нормою права вимога про визнання права власності може бути пред`явлена лише власником спірного майна, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Досліджені судом докази підтверджують, що позивач, як спадкоємець за заповітом, успадкував після смерті батька [PERSON] 2/6 частки житлового будинку [ADDRESS] , 1/6 частки якого належала померлому, як члену колишнього колгоспного двору, а 1/6 частки успадкована ним\~після смерті\~сина [PERSON] ,\~як спадкоємцем\~першої черги\~за законом.\~Однак,\~через те,\~що спадкова\~частка житлового\~будинку відносилася\~до колгоспного\~двору і\~частки між\~членами бувшого\~колгоспного двору\~у ньому\~не визначені,\~немає можливості\~отримати свідоцтво\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~на спадкову частку нерухомого майна. Крім того, позивачу належить 1/6 частки у даному житловому будинку, як члену колишнього колгоспного двору, що разом становить 3/6 (1/2) частки. Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінивши зібрані у справі докази, правомірність набуття позивачем права власності на 1/2 частку спадкового житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] з підстав та в обсязі, наведеному в мотивувальній частині рішення. На підставі\~ст.ст.\~120,\~123,\~563\~ЦК УРСР\~(1963\~р.), ст.ст.\~ 316,\~317,\~325,\~328,\~392, 1216,\~1217,\~1220,\~1222,\~1223,\~1233,\~ 1235,\~1241,\~1258,\~1261,\~1267-1270,\~1275,\~1296-1297\~ЦК України\~ (2003\~р.),

Outcome: approved