Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

позивач звернувся до суд із позовом до відповідача у якому просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за аліментами за період з 01 червня 2011 року по 28 лютого 2023 року у сумі 342604,97 грн; стягнути з відповідача на користь позивача неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01 червня 2011 року по 28 лютого 2023 року у сумі 342604,97 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що у сторін від шлюбних відносин народився син. Після припинення шлюбу дитина залишилась проживати з матір`ю. На підставі судового рішення батько здійснює утримання сина шляхом щомісячної сплати аліментів. Попри те, виконання батьківського обов`язку відповідач здійснює неналежним чином у зв`язку із чим утворилась заборгованість за несплаченими аліментами у відповідності до ст. 197 СК України. Через виникнення заборгованості з вини відповідача також просить стягнути неустойку у відповідності до ст. 198 СК України. Відповідачем подано до суду відзив, який містить заперечення на позов. Наводить аргументи про те, що розрахунок заборгованості проведено невірно, адже відповідно до уточнюючого розрахунку заборгованості за аліменти за вказаний позивачем період розмір заборгованості становить у сумі 219487,30 грн. Окрім цього, зазначає, що відповідно до наявної інформації у межах виконавчого провадження вказано суму заборгованості 218057,30 грн та станом на 05.06.2023 складає у сумі 213767,30 грн. наводить дані про те, що з липня 2010 року перебуває у шлюбі із [PERSON] та від шлюбних відносин у них народилась дитина, яка перебуває на утриманні батьків. У період з 2011 року по 2014 року створював власну підприємницьку діяльність, а відтак були відсутні будь-які доходи, у зв`язку із чим утворилась заборгованості по несплаті аліментів. З 2014 року по 2019 рік брав активну участь у складі добровольчих підрозділів, волонтерів та в цей час був безробітним. З 2019 року по даний час працює у ТОВ «Холдинг стальних конструкцій» та отримує стабільний дохід. З середини листопада і до кінця 2021 року хворіли батьки на захворювання Covid-19, у зв`язку із чим надавав їм матеріальну допомогу. На даний час на утриманні перебуває непрацездатна дружина, неповнолітня дитина та батьки пенсіонери. Єдиним доходом є заробітна плата за місцем праці та іншого доходу немає. Щодо сплати заборгованості за несплаченими аліментами, то відповідач наголосив що такий борг він згоден сплачувати. Щодо сплати неустойки то така на переконання відповідача виникла не з його вини, а через наведені життєві та об`єктивні обставин. У зв`язку із наведеним просить у позові відмовити. 04 травня 2023 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 25 травня 2023 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав викладених у заявах по суті. Просить позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач заперечив проти позову з підстав викладених у письмових заявах по суті. Просить у позові відмовити. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 03 лютого 2010 року у справі № 2-1181/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] ухвалено стягувати з останнього на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі частини заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 09 жовтня 2009 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили 14 лютого 2010 року. Дані обставини установлено із копії дубліката виконавчого листа, виданого Подільським районним судом м. Києва 21 серпня 2019 року /а.с. 3/. Згідно з інформації про виконавче провадження № 17489892 від 23 травня 2023 року. Суд установив наступні дані: - з метою примусового виконання виконавчого листа № 2-1181/10 державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) 18 лютого 2010 року прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 17489892; - 16 липня 2015 року у межах виконавчого провадження № 17489892 державним виконавцем прийнято постанову про арешт майна боржника (на все майно), сума звернення стягнення 59606,04 грн; - 17 лютого 2023 року у межах виконавчого провадження № 17489892 державним виконавцем прийнято постанову про арешт коштів боржника, звернення стягнення на кошти на рахунках боржника, сума звернення стягнення 342604,97 грн; - 24 березня 2023 року у межах виконавчого провадження № 17489892 державним виконавцем звернуто стягнення на кошти на рахунках боржника, сума звернення стягнення 218057,30 грн. Вказана сума, на переконання відповідача, є сумою заборгованості за несплаченим аліментами, однак такі твердження суд оцінює критично, адже вказана сума звернення стягнення та розрахунок її розміру не підтверджено жодними доказами у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, проведеного державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко Іриною від 17.02.2023 ВП № 21074819 (виконавче провадження № 17489892) у [PERSON] виникла заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2-11981 за період з 01 червня 2011 по лютий 2023 року, станом на 17 лютого 2023 року у розмірі 342604,97 грн /а.с. 4/. Відповідно до ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Поданий позивачем розрахунок заборгованості від 17.02.2023, який проведено державним виконавцем Іриною Фещенко, заперечив відповідач, надаючи розрахунок заборгованості від 03 березня 2033 року за аналогічний період, проведеним державним виконавцем Гречаним Р. О. у провадженні якого перебуває виконавче провадження. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, проведеного державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гречаним Р. О. від 03.03.2023 ВП № 21074819 (виконавче провадження № 17489892) у [PERSON] виникла заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2-11981 за період з 01 червня 2011 по 28 лютий 2023 року, станом на 03 березня 2023 року у розмірі 219487,30 грн. Суд надаючи аналіз поданим сторонами розрахунків заборгованості зі сплатити аліментів, як кожному окремо так і в їх сукупності, проведених державними виконавцями одного і того ж органу державної виконавчої служби, установив, що такі розрахунки проведено за аналогічні періоди, суми сплачені боржником аналогічно відображені у двох розрахунках, однак заборгованість на 30 число поточного місяця, сукупний розмір заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження та сукупний розмір заборгованості різняться між собою. Отже, суд прийшов до переконання про те, що оскільки позивачем не надано будь-яких заперечень щодо розрахунку заборгованості зі сплати аліментів проведеного державним виконавцем від 03.03.2023, а відтак є чинним, адже ніким не оспорювався, а тому приймається судом до уваги як такий, що відображає обчислено вірний розмір заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 17489892. Враховуючи наведене вище суд прийшов до переконання про те, що розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів у межах виконавчого провадження № 17489892 становить у сумі 219487,30 грн, що підлягає стягненню з нього на користь позивача, а відповідну позовну вимогу задовольнити частково. Щодо стягнення пені за прострочення сплати аліментів, суд відмічає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 19.01.2022 (справа № 711/679/21) стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 196 Сімейного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідач наводить аргументи про те, що не ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини, а заборгованість виникла не з його вини. Відповідач наводить аргументи про те, що з липня 2010 року перебуває у шлюбі із [PERSON] та від шлюбних відносин у них народилась дитина, яка перебуває на утриманні батьків. У період з 2011 року по 2014 року створював власну підприємницьку діяльність, а відтак були відсутні будь-які доходи, у зв`язку із чим утворилась заборгованості по несплаті аліментів. З 2014 року по 2019 рік брав активну участь у складі добровольчих підрозділів, волонтерів та в цей час був тимчасово непрацездатним. Попри те, наведені аргументи не є тими поважними причинами, об`єктивними обставинами, у зв`язку із наявністю яких відповідач не здійснює сплату аліментів у межах виконавчого провадження та, які беззаперечно та об`єктивно впливають на матеріальне становищем відповідача, що унеможливлює останнього своєчасно та в повному обсязі щомісячно сплачувати аліменти на утримання сина у визначеному судовим рішенням розмірі, який є мінімальним з урахуванням законодавчих положень. Крім цього, обставини перебування на його утриманні батька пенсійного віку та матері, яка є інвалідом ІІІ групи та пенсійного віку, дружини [PERSON] , то такі суд оцінює критично, адже не подано жодних доказів, що такі особи потребують матеріальної допомоги саме від відповідача. Щодо аргументів відповідача про перебування на його утриманні неповнолітньої дитини, то суд вважає за необхідне відмітити, що батьки зобов`язанні брати участь в утриманні дітей. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що заборгованість особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду виникла саме з його вини. При визначення розміру неустойки, суд приймає до уваги розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 03.03.2023, адже такий проведено державним виконавцем у відповідності до вимог ст. ст. 195, 196 СК України. З урахуванням законодавчих положень позивачка просить стягнути неустойку у розмірі 100 відсотків заборгованості, що становить у сумі 219487,30 грн. Враховуючи наведене вище, приймаючи до уваги наведене, суд прийшов висновку, що позов в частині стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 червня 2011 року по 28 лютого 2023 року у сумі 219 487,30 грн, а позовну вимогу задовольнити частково. Разом із тим, під час розгляду справи судом не встановлено інших обставин, які б мали значення для правильного вирішення справи, однак, не зазначались сторонами та стосувались предмету доказування. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн в дохід держави.

Outcome: partial