Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

Адвокат Бігунець Ірина Миколаївна в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що з 02.12.2022 на підставі рішення Голосіївського районного суду міста Києва був розірваний шлюб, укладений 23.06.2015 з відповідачем. Вони є батьками [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Вона виконує обов`язки по вихованню та фізичному, духовному розвитку їх дитини, забезпечує їй належне харчування, одяг та ліки. Середня сума витрат на місяць на харчування дитини становить 6450 грн. Дитина відвідує дитячий садок, поні клуб, курси англійської мови та ранковий клуб. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі відповідач щомісячно добровільно надавав кошти на утримання їх дитини, зокрема сплачував за навчання у дошкільному освітньому закладі у сумі 21500 грн. З моменту набрання законної сили судовим рішенням про розірвання шлюбу між ними виник спір щодо сплати аліментів на їх дитину. Відповідач погодився сплачувати аліменти на утримання їх дитини у розмірі 1/4 частки його доходів тільки на підставі судового рішення, проте відмовився укласти аліментний договір. У відповідача відсутні на утриманні інші неповнолітні діти, непрацездатні дружина та батьки. Вона не володіє інформацією щодо наявності у відповідача на праві власності, володіння та/або користування майна, майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. У зв`язку з розглядом справи вона понесла витрати щодо надання професійної правничої допомоги у розмірі 15000 грн. Просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також покласти на відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. 22.03.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача адвокат Бігунець І.М. надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, в якій підтримала позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій визнав позовні вимоги. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 23.06.2015 шлюб, що підтверджується копіями паспорту громадянина України [NUMBER] та [NUMBER]. Відомості про розірвання шлюбу між подружжям [PERSON] на час розгляду справи відсутні. [PERSON] народилася [INFO] , батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.12.2017. Відповідно до копії довідки від 03.01.2023 №2 [PERSON] відвідує дошкільний навчальний заклад (дитячий садок) комбінованого типу №67 Шевченківського району м. Києва з 17.01.2023. [PERSON] займалася оформленням доньки до закладу, її приводить до закладу та сплачує кошти на її харчування. Згідно з копією довідки від 13.01.2022 [PERSON] відвідувала курси з англійської мови та ранковий клуб (садок неповного дня) з 01.11.2022 по 30.12.2022, вартість яких становить 8300 грн. на місяць. Станом на 27.01.2023 [PERSON] є власником транспортного засобу Daewoo lanos, 2005 року випуску, що підтверджується копією повідомлення Головного сервісного центру МВС від 30.01.2023 №31/115АЗ-1849-2023. [PERSON] отримав як військовослужбовець за період з жовтня по грудень 2022 року загальну суму доходу у розмірі 365348,26 грн. та за період з липня по вересень 2022 року загальну суму доходу у розмірі 168199,29 грн., що підтверджується копією довідки про доходи від 18.01.2023 №20, виданої [INFO], та копією довідки про доходи від 16.01.2023 №52, виданої військовою частиною [NUMBER] . На підставі рапорту [PERSON] з 12.01.2023 сплатив добровільно аліменти на користь [PERSON] на утримання їх доньки за січень 2023 року у сумі 7387,50 грн., за лютий 2023 року у сумі 6636,17 грн. та за березень 2023 року 8071,44 грн. Вказані відомості підтверджуються довідкою про добровільне стягнення аліментів, виданою військовою частиною [NUMBER] . Як вбачається з відповіді Головного управління ДПС у м. Києві від 01.06.2023 №17377/5/26-15-12-07-03, [PERSON] станом на 01.06.2023 перебуває обліку як фізична особа-підприємець, здійснює підприємницьку діяльність на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності на 3 групі - 5% від доходу з 12.11.2021. Крім того, за 2021 рік [PERSON] задекларував суму доходу у розмірі 140000 грн. та за І квартал 2022 року у розмірі 40000 грн. Відповідно до відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 05.06.2023 №2600-0201-7/111720 [PERSON] отримав суму доходу від Адвокатського бюро «Сокирана» за період з 01.02.2022 по 31.01.2023 у розмірі 621151,49 грн., від Окремої комендатури охорони і забезпечення державної прикордонної служби України (військова частина [NUMBER] ) за період з 28.02.2022 по 30.09.2022 у розмірі 354389,36 грн. та від [INFO] (військова частина [NUMBER] ) за період 01.10.2022 по 31.01.2023 у розмірі 387805,43 грн. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1-2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, відповідач зобов`язаний утримувати свою неповнолітню доньку до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховується як матеріальне становище позивача, яка утримує доньку, так і матеріальне становище відповідача, наявність у нього стабільного доходу, відсутність доказів неспроможності надання відповідачем такої допомоги за станом здоров`я. Також суд бере до уваги відсутність відомостей про хвороби позивачки та дитини. Виходячи з визначеного законодавством обов`язку батьків щодо утримання неповнолітньої дитини, враховуючи, що відсутні відомості про те, що відповідач має на утриманні інших дітей або непрацездатних осіб, що він є працездатною особою, суд вважає можливим визначити аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою, тобто з 16.03.2023 і до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, вказаний розмір аліментів є співмірним із тими відомостями та доказами, які були надані суду. При цьому такий розмір аліментів забезпечить матеріальні потреби дитини з урахуванням її віку і стану здоров`я. Крім того, стягнення аліментів у зазначеному розмірі відповідає сталій судовій практиці. Обставини, які б свідчили про неможливість сплати аліментів відповідачем у зазначеному розмірі суду надано не було. Водночас судом враховується, що відповідач добровільно сплачує аліменти на утримання його неповнолітньої доньки. При цьому суд також враховує визнання відповідачем позовних вимог, яке приймається судом, оскільки не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073,60 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову до суду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. суд відзначає наступне. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До позовної заяви представником позивача адвокатом Бігунець І.М. долучено копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 03.03.2023 серії АА №14242951, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 07.02.2019 серії КВ №000420, копію договору про надання правової допомоги від 07.01.2023, копію додатку №1 від 07.01.2023 до договору про надання правової допомоги від 07.01.2023 №б/н та копію акту №1 від 07.01.2023 обсягу наданих послуги і виконаних робіт та їх вартості до договору про надання правової допомоги від 07.01.2023 №б/н. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з розділом 4 договору про надання правової допомоги від 07.01.2023 №б/н попередньо узгоджений сторонами розмір гонорару може зазначатись у додатках до договору, а остаточний його розмір, який підлягає сплаті клієнтом, вказується в актах про надання правової допомоги. Відповідно до додатку №1 до вказаного договору від 07.01.2023 розмір гонорару визначений у сумі 15000 грн. В акті №1 до вказаного договору від 07.01.2023 зазначено, що вартість наданих адвокатом послуг та виконаних робіт становить 15000 грн., які складаються з юридичної консультації вартістю 850 грн., з написання, формування і направлення позовної заяви про стягнення аліментів вартістю 7000 грн. та з написання, формування і направлення 11 адвокатських запитів до органів державної влади, установ та організацій вартістю 7150 грн. (за 1 запит 650 грн.). Аналізуючи надані докази, суд вважає, що сторона позивача належним чином обґрунтувала витрати на правову допомогу, надавши на підтвердження обсягу та вартості цих послуг необхідні докази. Проте, враховуючи незначну складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт, суд вбачає підстави для часткового відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат на правову допомогу у сумі 3000 грн.

Outcome: approved