Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

26.04.2023 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. 02.05.2023 року отримано відповідь щодо реєстрації місця проживання відповідача. 02.05.2023 року відкрито провадження у даній справі. Позивач обґрунтувала свої вимоги тим, що 23.08.2012 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1026. Від шлюбу дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки, різні погляди на сімейні цінності та обов`язки, з часом сторони стали чужими один для одного. З 2017 року сімейні відносини між ними фактично припинені, сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, втратили фізичні та духовні зв`язки. Позивач звернулася з позовом до суду, так як відповідач не надає згоди на розірвання шлюбу через РАГС. Після розірвання шлюбу позивач просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Позивач та представник позивача адвокат Кісілевич О.М., повідомлені\~ належним чином у судове засідання не з`явилися, надали заяву, згідно якої просили розглядати справу у їх відсутність, наполягаючи на задоволенні позову. /а.с.21/. Відповідач, повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просив розглядати справу у його відсутність, не заперечуючи проти задоволення позову /а.с.21/. Оскільки у судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд прийняв рішення про розгляд справи\~ без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов\~ підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 23.08.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції, зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 1026 (свідоцтво про шлюб серії\~ [NUMBER] ) /а.с.8/. Сімейне життя у подружжя не склалося. Подружжя проживає окремо. Сім`я фактично розпалася та існує лише формально. Причиною розпаду сім`ї стало те, що в сторін різні погляди на сімейні відносини, відсутністю взаєморозуміння, різницею характерів, між сторонами виникають часті непорозуміння та суперечки, у зв`язку з втратою один до одного почуття поваги та любові, мають різні погляди на життя, побут та ведення господарства. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 1 статті 110 СК України, встановлено право одного з подружжя на пред`явлення позову про розірвання шлюбу. Таким чином забезпечується принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Аналогічні положення містить і Європейська конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року). Так, відповідно до ст.12 зазначеної конвенції, чоловік і жінка, що досягли шлюбного віку, мають право на шлюб і створення сім`ї згідно з національними законами, які регулюють здійснення цього права. Крім того, ст.5 Протоколу №7 зазначеної конвенції встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У зв`язку з тим, що під час підготовки справи до розгляду були виявлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позиції\~ інтересів подружжя, суд не надавав строку на примирення і приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім`ї\~ неможливе та суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. При цьому, згідно зі ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною 1 статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення по справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд, у відповідній ухвалі чи рішенні, у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 536,80 грн. (50% від 1073,60 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: approved