Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

Представник позивача звернулась з позовом до суду, мотивуючи це тим, що 18\~червня 2013\~року на\~підставі договору\~купівлі -\~продажу нерухомого\~майна позивач\~придбав у\~ [PERSON] житловий\~будинок [ADDRESS] .\~Вказаний договір\~купівлі-продажу\~було укладено\~в присутності\~сина продавця\~-\~ [PERSON] \~у письмовій\~формі,\~дотримано всіх\~істотних умов\~договору,\~зокрема продавець\~отримав кошти\~за продаж\~вказаного житлового будинку в сумі 35000 гривень та передав покупцю правостановлюючі документи на майно, ключі від будинку, а також сам будинок у безперешкодне користування покупця. Сторони домовились, що до кінця 2013 року вони посвідчать даний договір нотаріально, однак з часом між сторонами було втрачено зв`язок, а нещодавно позивач дізнався що [PERSON] помер, а тому представник позивача просить суд визнати договір купівлі-продажу дійсним та визнати за позивачем право власності на вищевказаний житловий будинок. Позивач в судове засідання не з`явився, проте письмовою заявою просив суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, щодо задоволення позову заперечень не висловив. Третя особа - [PERSON] також в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовом згідний. Суд, дослідивши документи справи вважає, що позов слід задовольнити з слідуючих підстав. В судовому засіданні встановлено, що 18 червня 2013 року на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] (а.с.11). Вказаний договір купівлі-продажу було укладено у письмовій формі, дотримано всіх істотних умов договору, зокрема продавець отримав кошти за продаж вказаного житлового будинку в сумі 35000 гривень та передав покупцю правостановлюючі документи на майно, а саме, договір купівлі-продажу житлового будинку від 20 вересня 2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Каліушко О.Є., запис в реєстрі правочинів №1581727, будинкову книгу на житловий будинок та технічний паспорт на житловий будинок, реєстровий № 130/1 від 06.09.2006 року, крім того надав [PERSON] ключі від будинку, а також сам будинок у безперешкодне користування покупця (а.с.14-19). Перенумерація будинку [ADDRESS] прослідковується із будинкової книги та технічного паспорта на будинок. Вищевказаний договір купівлі-продажу укладався в присутності свідка - [PERSON] , який в той же час являється сином продавця, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11 серпня 1978 року (а.с.20). За життя [PERSON] змінив прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копію його паспорта № [NUMBER] (а.с.21). Також сторони домовилися до кінця 2013 року посвідчити вищевказаний договір купівлі-продажу нотаріально, однак з часом між ними було втрачено зв`язок, а нещодавно позивач дізнався що [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09 жовтня 2013 року (а.с.12). Як вбачається із будинкової книги, разом із [PERSON] , в будинку [ADDRESS] , була зареєстрована його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18 листопада 2011 року (а.с.13). Положенням ч. 1 ст. 203 ЦК України передбачено, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Однак, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. З вищевказаного вбачається, що сторони у встановленій законом письмовій формі вчинили правочин, зміст якого відповідав волі сторін, дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору, виконали такий договір повністю, і лише не було дотримано вимоги про нотаріальне посвідчення такого договору, що повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеною у Постанові від 22 вересня 2021 року по справі №221/5196/16ц, де зазначається, що частина друга статті 220 ЦК України застосовується до правовідносин у разі, коли сторони у встановленій законом письмовій формі вчинили правочин, зміст якого відповідав волі сторін, які дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору, виконали такий договір повністю або частково, і лише не було дотримано вимоги про нотаріальне посвідчення такого договору. Таким чином в даний час відсутність нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу фактично позбавляє позивача права власності на придбане нерухоме майно. За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення прав та обов`язків. Частиною 2 ст.207, ч.1 ст.209 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до вимог ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів», яким частину третю ст. 640 ЦК викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а зі ст. 657 ЦК виключено слова «та державної реєстрації». Таким чином з 01.01.2013 року не передбачено державної реєстрації правочину, якщо в договорі не передбачено інше, а право на нерухоме майно та його обтяження, які підлягають державній реєстрацїї, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона передає, або зобов`язується передати майно у власність другій стороні, а покупець приймає, або зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Частина друга цієї ж статті встановлює, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У частині 1 статті 334 ЦК України вказано, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно з ч.3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки вищезазначене нерухоме майно позивач придбав на підставі договору купівлі- продажу від 18.06.2013 року, тому він є його належним набувачем. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що при укладанні було дотримано усіх істотних умов договору купівлі-продажу житлового будинку, відбулось повне виконання договору, суд вважає, що позов слід задовольнити. Вказані правовідносини регулюються ст.ст.203,207,209,210,220,328,334,392,626,655 ЦК України.

Outcome: approved