Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

У лютому 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру, загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 17,0 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті рідної сестри [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування заявленого позову [PERSON] зазначає, що вона є рідною сестрою [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті сестри залишилася не приватизована квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . В середині жовтня 2022 року за допомогою сина позивачки - [PERSON] , [PERSON] , звернулася до Меліоративніської селищної ради з питанням щодо оформлення приватизації квартири та почала збирати всі необхідні для цього документи. 3 листопада 2022 року [PERSON] звернулася до керівника органу приватизації Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області з заявою щодо оформлення передачі їй в приватну власність квартири, яку вона займала, а 04 листопада 2022 року сестра позивачки померла. У зв`язку зі смертю [PERSON] , 28 листопада 2022 року Піщанською сільською радою, за повідомленням члена виконкому [PERSON] , питання щодо розгляду заяви [PERSON] про передачу в приватну власність займаної нею квартири було залишено без розгляду, тому позивач, як спадкоємець за законом, звернулася до суду з значеним позовом, посилаючись на можливість набуття права власності на неприватизовану квартиру виключно в судовому порядку. Ухвалою суду від 23 лютого 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі (а.с. 31). Ухвалою суду від 18 травня 2023 року зобов`язано приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шевченко Ганну Василівну, надати копію спадкової справи після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В судове засідання позивачка не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, одночасно позов підтримала, просила задовольнити позов у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник відповідача відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у відсутність представника Піщанської сільської ради, інших клопотань від відповідача не надходило. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Фактичні обставини справи. [INFO] народилась [PERSON] , яка є рідною сестрою позивачки [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвами про народження сестер, в яких в графі батьки зазначено: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 7, 9). 18 травня 1975 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено на [PERSON] (а.с. 7). [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 11 лютого 1977 року було розірвано, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Новомосковським районним відділом РАЦС Дніпропетровської області серії [NUMBER] . Після розірвання шлюбу сестрі позивачки було повернуто дошлюбне прізвище [PERSON] (а.с. 10). Виконавчим комітетом Новомосковської ради депутатів трудящих міста Новомосковська 8 грудня 1976 року видано Ордер № 142 на ім`я [PERSON] на право зайняття квартири [ADDRESS] , загальною площею 16,74 кв.м. (а.с. 11). Актом обстеження вищезазначеної квартири від 01.02.2023 року підтверджено факт проживання [PERSON] за відповідною адресою разом з її сестрою [PERSON] , яка доглядала сестру до настання її смерті, однак зареєстрована позивачка у даній квартирі не була (а.с. 18). 03.11.2022 року [PERSON] звернулась до керівника органу приватизації [PERSON] з заявою про передачу в приватну власність квартири яку вона займає на умовах найму (а.с. 20). Однак, [INFO] [PERSON] померла, про що Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 15). Поховання померлої було проведено сестрою [PERSON] за власні кошти, на підтвердження чого суду надано довідку № 2 від 05.11.2022 року та свідоцтво про поховання серії [NUMBER] (а.с. 16,17). 24.01.2023 року приватним нотаріусом Шевченко Г.В. до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про відкриття спадкової справи № 70176787, номер у нотаріуса № 09/2023 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 19). Відповідно витягу з протоколу № 16 чергового засідання виконавчого комітету Піщанської сільської ради від 28 листопада 2022 року заяву [PERSON] про надання дозволу на приватизацію залишено без розгляду (а.с. 24). Правовідносини, що виникли з приводу набуття права на приватизацію квартири після смерті [PERSON] врегульовані наступними нормами закону. Частиною четвертою статті 5\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. У відповідності до ст. 1 Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду», державний житловий фонд це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Статтею 9\~Житлового кодексу\~України встановлено, що до житлових прав громадян відноситься право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Закон України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин. Приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах, та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв) державного житлового фонду на користь громадян України. За змістом статей 1, 3, 8\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність. Наказом Міністерства\~з питань\~житлово-комунального\~господарства України\~від 16\~грудня 2009\~року №\~396 затверджено Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян. Відповідно до пункту 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, яким визначено порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, передбачено, що для проведення процедури приватизації громадянином до органу приватизації подається відповідний перелік документів, в тому числі оформлена заява на приватизацію квартири. Конституцією України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання і захисту усіх форм власності. Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Правові основи приватизації житла, що знаходяться в державній власності, визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року\~за № 2482-Х11, цим же Законом регламентований порядок набуття права власності на житло громадянами України, які користуються державним житловим фондом, з обмеженнями, визначеними п.2\~ст.2 цього Закону. Відповідно до ст.2\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків, пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають у аварійному стані, квартири (будинки, кімнати), які віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки) житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Стаття 3\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» від\~19\~червня 1992\~року передбачає, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках. Згідно з п.5 ст.5 вищевказаного Закону, кожний громадянин України має право приватизувати житло, яке він займає безоплатне в межах номінальної вартості житлового чеку, або частковою доплатою один раз. Матеріали справи підтверджують, що [PERSON] була зареєстрована у спірному жилому приміщенні, згідно інформації зазначеній у паспорті громадянина України серії [NUMBER] (а.с. 8)., заходи для приватизації відповідної квартири [PERSON] вживала, однак у зв`язку із настанням смерті завершити процес приватизації не встигла. Згідно з п.10\~ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом. Відповідно до Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» та з метою приведення у відповідність до законодавства нормативно-правових актів, наказом Міністра з питань житлово-комунального господарства України №396 від 16 грудня 2009 року затверджене «Положення про порядок передачі квартир (будинків) жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян», яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформлюються згідно цієї процедури, в т.ч. і рішення органу приватизації. У статті 1216\~ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 345\~ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Практика вирішення спорів щодо визнання за спадкоємцями права власності в порядку спадкування на майно у тих випадках, коли спадкодавець висловив волю на приватизацію майна та помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, є сталою. Зокрема, у постановах Верховного Суду від 09 червня 2020 року у справі № 554/8856/17 та від 11 квітня 2018 року у справі № 752/10477/15-ц викладено правовий висновок про те, що у тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, то після збігу встановленого частиною третьою статті 8\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» строку, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. Крім того, у разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві. На виконання ухвали суду від 18 травня 2023 року Приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Шевченко Ганною Василівною надано копію спадкової справи [PERSON] , яка померла [INFO] , з якої вбачається, що покійна спадкоємців першої черги не мала, із заявою про прийняття спадщини звернулася позивач по справі. Відповідно 1262\~ЦК України\~у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Подані позивачами докази, у своїй сукупності дають суду беззаперечні докази про те, що у спадкодавці [PERSON] було наявне право на приватизацію вищезазначеної квартири, це право вона почала реалізовувати протягом певного часу, вчинила всі дії, направлені на отримання квартири у власність, відповідно до спеціального закону, а тому за правилами статті 1218 ЦК України, це право увійшло до спадщини. Суду доведено, що [PERSON] вживала всіх заходів для здійснення приватизації житлової квартири, однак не встигла у зв`язку із настанням смерті. Доказів відсутності права [PERSON] на приватизацію квартири, чи відсутності її волевиявлення на набуття права власності на житлове приміщення, яке вона займала одна, суду не подано. Аналізуючи викладене, після збігу встановленого частиною третьою статті 8\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» строку, до спадкоємців [PERSON] , у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру. За таких обставин, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог в повному обсязі, за позивачем слід визнати право власності на квартиру загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 17,0 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті рідної сестри [PERSON] , померлої [INFO] . На підставі викладеного,

Outcome: approved