Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

01 жовтня 2021 року до суду звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ТОВ «Укрстандарт», [PERSON] , в якому просить виділити в її особисту приватну власність в натурі нежитлового приміщення по [ADDRESS] , а також обладнання, а саме: SHIMA SEIKI - SES 214 КІ серійний номер MFG.NO - 2441, 07G орієнтовною вартістю 41000 грн., SHIMA SEIKI - SES 234 FF серійний номер MFG.NO - 2216, 07G орієнтовною вартістю 81000 грн., SHIMA SEIKI - SES 234 S серійний номер MFG.NO - 1685, 10G орієнтовною вартістю 81000 грн., SHIMA SEIKI - SES 234 FF серійний номер MFG.NO - 1734, 07G орієнтовною вартістю 81000 грн., два чотирьохниткових оверлога марки Siruba, вартістю 10600 грн. кожний, чотирьохниткових оверлога марки Juki, вартістю 10600 грн., комп`ютерний монітор, вартістю 1000 грн., коп`ютерний монітор, вартістю 3000 грн., швейна машинка прямострочна, вартістю 5600 грн., швейна машинка петельна, вартістю 54000 грн., швейна машинка пуговична, вартістю 26700 грн., швейна машинка кетельна, вартістю 21300 грн., швейна машинка кетельна, вартістю 21300 грн., обладнання для перемотування пряжі, вартістю 53300 грн., штріпочно-боєчна машинка, країна виробник Турція, двухкаретна, 12-го класу, вартістю 53330 грн., 1/2 права власності на майнові права на квартиру [ADDRESS] , вартістю 246000 грн. Виділити в особисту приватну власність [PERSON] в натурі нежитлового приміщення по [ADDRESS] , а також обладнання, а саме: SHIMA SEIKI - SES 234 FF серійний номер MFG.NO - 264, 10G орієнтовною вартістю 81000 грн., SHIMA SEIKI - SES 234 FF серійний номер MFG.NO - 1502, 07G орієнтовною вартістю 81000 грн., SHIMA SEIKI - SES 214 K серійний номер MFG.NO - 2400, 07G орієнтовною вартістю 41000 грн., SHIMA SEIKI - SES 234 FF серійний номер MFG.NO - 20330, 05G орієнтовною вартістю 81000 грн., программатор для програмування в`язального обладнання, орієнтовною вартістю 4000 грн., программатор для програмування в`язального обладнання, орієнтовною вартістю 4000 грн., комп`ютерний монітор, орієнтовною вартістю 1000 грн.; комп`ютерний монітор, орієнтовною вартістю 3000 грн/. комп`ютерний монітор, орієнтовною вартістю 3000 грн.; комп`ютерний монітор, орієнтовною вартістю 3000 грн.; комп`ютерний процесор, орієнтовною вартістю 8000 грн.; оптичний привод, орієнтовною вартістю 1000 грн.; ксерокс марки Саnоn, орієнтовною вартістю 3000 грн.. чотирьохнитковий оверлок марки Sirubа, орієнтовною вартістю 10 600 грн., чотирьохнитковий оверлок марки Sirubа, орієнтовною вартістю 10 600 грн.; швейна машинка прямострочна, орієнтовною вартістю 5 600 грн.; швейна машинка прямострочна, орієнтовною вартістю 5 600 грн.; швейна машинка кетельна, орієнтовною вартістю 21 300 грн.; стіл для відпарювання Техtimа, серійний номер 54811-13920, з парогенератором Zomtех, серійний номер 470802, орієнтовною вартістю 133 400 грн.; обладнання (машинка) для перемотування пряжі, орієнтовною вартістю 53 300 грн.; штріпочно-боєчная обладнання (машинка) 10-го класу, орієнтовною вартістю 53 300 грн.; 1/2 права власності на майнові права на квартиру [ADDRESS] , вартістю 246000 грн. Стягнути з відповідача різницю вартості майна подружжя у розмірі 52 400 грн. Стягнути з відповідача половину вартості майна подружжя відчуженого в період шлюбу у розмірі 1 129 384,23 грн. Визнати спільними боргами подружжя зобов`язання щодо повернення коштів згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 28 жовтня 2014 року у справі № 686/718/14-ц, яким стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ "Укрсиббанк" заборгованість по кредиту в сумі 80 739,52 доларів США та пені 18 786,45 грн; згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27 січня 2015 року по справі № 686/723/14-ц, яким стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 71 865 дол. США 49 центів, 20 449 грн. 79 коп. пені; згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 31 березня 2014 року по справі № 686/721/14-ц, яким стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 63776,25 дол. США. Позов мотивує тим, що з 08.10.1994 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який було розірвано за рішенням Хмельницького міськрайонного суду 19.09.2016 року. За цей час сторонами було набуто у спільну сумісну власність майно, яке вони не можуть поділити в добровільному порядку, у зв`язку із чим позивач змушена звернутись до суду. 19.10.2021 року суддею Хмельницького міськрайонного суду Бондарчуком В.В. відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання. 16.11.2021 року від представника третьої особи ТОВ «Укрстандарт» надійшли письмові пояснення в яких вказується про те, що договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру [ADDRESS] був укладений 15.01.2014 року (за час перебування сторонами у шлюбі), однак, грошові кошти по цьому договору були внесені в повному обсязі в період 8-11 листопада 2016 року, тобто, після розірвання шлюбу 19.09.2016 року, що підтверджується даними автоматизованого бухгалтерського обліку. Твердження позивача про оплату договору в 2015 році не відповідає дійсності. Просить відмовити у задоволенні позову в частині включення в спільне майно подружжя майнових прав на спірну квартиру. На підставі протоколу повторного авто розподілу у зв`язку із увільненням від роботи судді Бондарчука В.В., справу передано судді Хмельницького міськрайонного суду Продану Б.Г. 21.07.2022 року суддею Проданом Б.Г. прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивачем неодноразово заявлялись клопотання про відкладення слухання справи. 26.09.2022 року справу призначено до слухання по суті. Ухвалою суду від 03.11.2022 року прийнято відмову позивача від позову в частині поділу нежитлового приміщення по [ADDRESS] . Ухвалою суду від 26.12.2022 року за клопотанням позивача позовну заяву залишено без розгляду. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 22.02.2023 року ухвалу суду від 26.12.2022 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи неодноразово повідомлялась належним чином, заяв чи клопотань до суду не направляла. Представник відповідача наполягає на слуханні справи на підставі зібраних доказів за даної явки учасників процесу. В судовому засіданні відповідач та представник відповідача проти позовних вимог заперечили в повному обсязі з підстав його недоведеності, просили відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи ТОВ «Укрстандарт» в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином, заяв чи клопотань до суду не направляла. За таких обставин суд вважає за можливе слухати справу за даної явки учасників процесу на підставі наявних матеріалів справи. Заслухавши пояснення відповідача, його представника, вивчивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 08.10.1994 року перебували у шлюбі, який було розірвано за рішенням Хмельницького міськрайонного суду 19.09.2016 року. Копія рішення додається. Позивач вказує, що за час перебування у шлюбі, сторонами було набуто у спільну сумісну власність майно, яке вони не можуть поділити в добровільному порядку, а також у сторін є боргові зобов`язання, у зв`язку із чим вона звернулась до суду із даним позовом. Так, відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з приписами ст. 70 Сімейного кодексу України та ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, частки майна є рівними. Згідно ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У пункті 23-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Щодо вимог позивача про поділ обладнання, то суд вважає, що в цій частині позов не підлягає до задоволення із тих підстав, що в судовому засіданні не було встановлено, що майно, перераховане позивачем та яке вона просить виділити кожній стороні, придбавалось сторонами під час перебування у шлюбі, не доведена його вартість, оскільки у матеріалах справи відсутні відповідні докази. Так, ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. А, оскільки відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, то суд приходить до висновку, що саме на позивачеві лежить обов`язок доведення заявлених нею позовних вимог. Оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами заявлені позовні вимоги, то в частині поділу обладнання слід відмовити у задоволенні позовних вимог. Щодо позовних вимог про поділ майнових прав на квартиру [ADDRESS] , то суд зазначає наступне. Так, ч. 4 ст. 65 СК України встановлено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов`язки. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, а також те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Як вбачається з матеріалів справи, договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру [ADDRESS] був укладений 15.01.2014 року (за час перебування сторонами у шлюбі з 08.10.1994 р. по 19.09.2016 р.), однак, грошові кошти по цьому договору були внесені в повному обсязі в період за 8-11 листопада 2016 року, тобто, після розірвання шлюбу 19.09.2016 року. Зазначені обставини підтверджуються даними автоматизованого бухгалтерського обліку. Таким чином, твердження позивача про оплату договору в 2015 році не відповідає дійсності, отже, спірна квартира не є об`єктом поділу майна подружжя. За таких обставин, позовні вимоги щодо поділу майнових прав на квартиру [ADDRESS] не підлягають до задоволення. Щодо вимоги про стягнення компенсації за відчужене в період шлюбу майно, то позивач вказує, що під час шлюбу, подружжям було виготовлено продукцію готову до реалізації на суму 44 697,05 доларів США, та перебувала у власності подружжя сировина загальною вартістю 39 191, 58 доларів США. При цьому, на даний момент дане майно відчужене [PERSON] без згоди позивача та не в інтересах сім`ї. У пункті 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, роз`яснено, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено частиною першою статті 63, частиною першою статті 65 СК України. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Отже, один із подружжя може вимагати від іншого подружжя частину вартості спільного майна, якщо один із них здійснив його відчуження проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби. Однак, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів про те, що [PERSON] здійснив відчуження вказаного майна чи використав його на свій розсуд проти волі [PERSON] і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби. За таких обставин вказана позовна вимога є необгрунтованою та недоведеною, а тому слід відмовити в задоволенні позову в цій частині. Також позивач просила вирішити питання щодо поділу боргів подружжя та визнати спільними боргами подружжя зобов`язання щодо повернення коштів за рішеннями суду у справах №686/718/14-ц, №686/723-14-ц, №686/721/14-ц. Як вбачається з поданих копій рішень судів, зокрема, у справі № 686/718/14-ц, стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ "Укрсиббанк" заборгованість по кредиту в сумі 80 739,52 доларів США та пені 18 786,45 грн; згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 27 січня 2015 року по справі № 686/723/14-ц, стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по кредитному договору в сумі 71 865 дол. США 49 центів, 20 449 грн. 79 коп. пені; згідно рішення Хмельницького міськрайонного суду від 31 березня 2014 року по справі № 686/721/14-ц, стягнуто в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 63776,25 дол. США. При вирішенні спору про порядок виконання колишнім подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, якщо питання про поділ цих зобов`язань не було зі згоди кредитора вирішене при поділі спільного майна цього подружжя, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. Якщо один із колишнього подружжя виконав зобов`язання, то він у порядку частини першої статті 544 ЦК України має право на зворотну вимогу (регрес) до іншого з подружжя у відповідній частині. Викладене, узгоджується із позицією Великої палати Верховного суду викладеної у постанові від 30 червня 2020 року по справі № 638/18231/15-ц, на яку посилається позивач. Однак, суд вважає, що до даних правовідносин вказана правова позиція не підлягає до застосування, оскільки заборгованість за кредитними договорами стягнута з подружжя солідарно, доказів того, що позивач виконала зобов`язання та має право на зворотну вимогу до відповідача, матеріали справи не містять, вимоги щодо стягнення в регресному порядку коштів з відповідача, [PERSON] , не заявляла, то суд не вбачає підстав для визнання спільними боргами подружжя зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, які уже стягнуто із [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку. Таким чином, зазначена позовна вимога також не підлягає до задоволення. На підставі викладеного, вивчивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] не знайшли свого підтвердження під час слухання справи, а тому у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed