Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення 3% річних та інфляційних витрат та просив стягнути з [PERSON] на користь позивача інфляційних збитків у розмірі 15289,72 грн. та 3% річних у розмірі 2415,59 грн. Позов обґрунтований тим, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2021 року по справі №175/2806/20-ц позовні вимоги позивача були задоволені та стягнуто з відповідача 63340 грн. Рішення суду по справі набрало законної сили 05.04.2021 року. У зв`язку з невиконанням рішення суду у добровільному порядку, позивач звернувся з заявою до приватного виконавця. 22.04.2021 року було відкрито виконавче провадження ВП №65259684 про примусове стягнення з відповідача суми боргу. На час подання позову боржник за виконавчим провадженням свої зобов`язання перед позивачем не виконав, будь-яких коштів не сплатив, інших дій про задоволення вимог не здійснив. Таким чином, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2021 року по справі 175/2806/20-ц не виконувалося відповідачем у період з 05.04.2021 року по 12.07.2022 року. У зв`язку з чим, позивачем було розраховано, виходячи із загальної суми заборгованості, 3% річних у розмірі 2415,59 грн., та інфляційні збитки у розмірі 15289,72 грн. У судове засідання позивач не з`явився, проте просив розгляду справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подав, а також заяви про розгляд справи за його відсутності. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2021 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків, зобов`язання вчинити певні дії було задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , збитки за договором від 04 жовтня 2019 року №2290 у розмірі 62500 (шістдесят дві тисячі п`ятсот) гривень, а також стягнути судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., а всього стягнути 63340 грн. 80 коп. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зобов`язання вчинити певні дії було відмовлено. Рішення набрало законної сили 05.04.2021 року. Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №65259684 від 22.04.2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілією Анатоліївною було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №175/2806/20 виданого 21.04.2021 року, про стягнення з боржника [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь стягувача [PERSON] [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , борг в розмірі 63340,80 грн. Разом з тим, відповідач борг до теперішнього часу не повернув, який стягується з 05.04.2021 року, та рішення суду не виконав станом до 12.07.2022 року. Отже, на теперішній час рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2021 року по справі № 175/2806/20-ц не виконано, заборгованість на користь позивача [PERSON] відповідачем [PERSON] в повному обсязі не сплачена. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обов`язковість судового рішення є одним з основних принципів цивільного судочинства. Дана норма закріплена п. 7 ч. 3 ст. 2 ЦПК України. Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Слід зазначити, що ухвалення судом рішення про стягнення грошових коштів з боржника або звернення кредитора з заявою про примусове виконання рішення суду до органів державної виконавчої служби не виключає відповідальність боржника за порушення строків розрахунку за грошовим зобов`язанням, передбачену ст. 625 ЦК України. Частиною 2 ст. 625 ЦК України закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за Договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього Договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за час прострочення. Що стосується індексу інфляції, то згідно із Методикою розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженою Наказом Держкомстату № 265 від 27 липня 2007 року індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним. Розрахунок індексу інфляції повідомляється Листом Національного банку України, за даними Держкомстату України наступного місяця, який слідує за розрахунковим. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо стягнення 3 % річних та інфляційних збитків за період з 05 квітня 2021 року по 12 липня 2022 року вираховуються наступним чином. Розрахунок інфляційних збитків здійснюється за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. IIc (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.02920800 Інфляційне збільшення: 63340,80 грн. x 1.02920800 - 704 000,00 = 15289,91 грн. Розрахунок 3 % річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. 63340,80 грн. x 3 % x 54 : 365 : 100 = 2415,63 грн. З урахуванням викладеного, суд доходить про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних збитків у розмірі 15289,91 грн. та 3% річних у розмірі 2415,63 грн. Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника таких, що ґрунтуються на законі, невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки позов є обґрунтованим, його вимоги засновані на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved