Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним право постійного користування кімнатою, площею 18,3 кв.м., в трьохкімнатній квартирі [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що в період з 02.11.1982 по 25.07.1986 батько позивача [PERSON] , 1955 р.н., перебував в трудових правовідносинах з Житомирською обласною філармонією. Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради народних депутатів від 15.07.1982 № 416 «Про передачу квартир під гуртожиток», Житомирській обласній філармонії була виділена для використання під гуртожиток квартира [ADDRESS] . В цьому ж році Житомирською обласною філармонією батьку позивача була надана для проживання їхньої сім`ї кімната [NUMBER] , жилою площею 18,3 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . 26.07.1983 за вказаною адресою були зареєстровані батько позивача [PERSON] , мати позивача [PERSON] та позивач [PERSON] . 03.03.1998 Житомирською обласною філармонією був виданий ордер №74 серія «Ч» на жилу площу в гуртожитку [PERSON] на право проживання із сім`єю в гуртожитку по [ADDRESS] , загальною площею 14,6 кв.м. Згідно з рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 12.03.2009 №172 кімната №12-а, загальною площею 14,6 кв.м., яка була в користуванні [PERSON] , була виведена із числа гуртожитку та переведена до житлового фонду. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.07.2017. У відповідності з рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №632 від 20.06.2018 «Про виключення жилого приміщення з числа гуртожитків» була виключена з числа гуртожитків КП «Житомирська обласна філармонія ім. Святослава Ріхтера» Житомирської обласної ради, кімната загальною площею 18,3 кв.м. в трьохкімнатній квартирі [ADDRESS] , яка була надана в 1983 році працівнику підприємства позивача [PERSON] , який помер [INFO] , на склад сім`ї дві особи (він, син). З 21.07.2017 за вищевказаною адресою зареєстрований позивач один, що підтверджується довідкою КП «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 1» Житомирської міської ради. Позивач вказує, що будь-яких правовстановлюючих документів (ордеру, договору найму, оренди, користування, свідоцтва про право власності, тощо) на кімнату жилою площею 18,3 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , батько при житті йому не передав. При цьому, Державний архів Житомирської області листом від 19.01.2015 №К/2965 повідомив батька позивача [PERSON] про те, що в протоколах загальних профспілкових зборів Житомирської обласної філармонії за 1982-1983 роки рішення про виділення йому квартири [ADDRESS] не виявлено, а протоколи за 1984-1985 роки на зберігання до Державного архіву Житомирської області не надходили. У відповідності з довідкою Державного архіву Житомирської області від 28.02.2018 №К/496, відсутні будь-які відомості про виділення Житомирською обласною філармонією батьку позивача кімнати 12-б жилою площею 18,3 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до змісту позову, у позивача відсутні будь-які документи (ордер, договір найму, оренди, користування, свідоцтво про право власності, тощо), що надають йому право правомірного постійного проживання/користування у вищевказаній квартирі. Позивач майже сорок років постійно проживає у кімнаті площею 18,3 кв.м., що знаходиться в квартирі [ADDRESS] , несе грошові витрати щодо сплати комунальних послуг та підтримання її в належному технічному стані шляхом проведення поточних ремонтів. Будь-якого іншого житла у позивача не має. Проте, у зв`язку з відсутністю ордера, у позивача відсутні документи, які надають право постійного користування вищевказаною кімнатою, а також позбавляє можливості скористатись правом на приватизацію цього житла. Враховуючи, що позивач іншого житла не має, постійно проживає у кімнаті, площею 18,3 кв.м., що знаходиться в квартирі [ADDRESS] , сплачує витрати по її обслуговуванню, дотримується правил користування житловим приміщенням, а також, враховуючи, що визнання права на користування житловим приміщенням необхідне позивачу для реалізації його права на приватизацію останнього, позивач вважає, що його позов про визнання права користування вищевказаним житловим приміщенням підлягає задоволенню. 11.10.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі, визначено, що справа розглядатиметься в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 17.11.2022 від відповідача Виконавчого комітету Житомирської міської ради до суду надійшов відзив, у якому вказано, що відповідач не визнає позов. Заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що у позивача відсутній ордер, отже відсутні підстави для приватизації житла, про яке йдеться. У відповідності до ст.58 Житлового кодексу України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Відповідач вказує, що діє відповідно до норм чинного законодавства, тому підстави для задоволення позову відсутні. 22.11.2022 від відповідача Комунального підприємства «Житомирська обласна філармонія ім. С. Ріхтера» Житомирської обласної ради до суду надійшов відзив на позов, відповідно до змісту якого відповідач позов не визнає. У відзиві вказано, що рішенням Житомирської міської ради від 20.06.2018 №632 було виключено з числа гуртожитків КП «Житомирська обласна філармонія ім. С. Ріхтера» Житомирської обласної ради кімнату, жилою площею 18.3 кв.м., у 3-кімнатній квартирі [ADDRESS] , яка була надана у 1983 році працівнику філармонії [PERSON] . Таким чином, станом на дату подання позову, вищезазначена кімната не знаходилась на балансі відповідача, КП «ВЖРЕП №1» було внесено зміни в особовий рахунок квартири, згідно з рішенням Житомирської міської ради від 20.06.2018 №632. Відповідач зазначає, що у зв`язку із тим, що КП «Житомирська обласна філармонія ім. С. Ріхтера» Житомирської обласної ради не має жодних прав на кімнату після її виключення з числа гуртожитків КП «Житомирська обласна філармонія ім. С. Ріхтера» Житомирської обласної ради, та не є балансоутримувачем, вважає, що КП «Житомирська обласна філармонія ім. С. Ріхтера» Житомирської обласної ради є неналежним відповідачем у даній справі, у зв`язку з чим у просить відмовити у задоволенні позову у частині вимог до КП «Житомирська обласна філармонія ім. С. Ріхтера» Житомирської обласної ради. Інших заяв по суті справи до суду не надійшло. Протокольною ухвалою суду від 27.02.2023 підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до розгляду по суті. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином, від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, відповідно до змісту якої позивач позов підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача Виконавчого комітету Житомирської міської ради у\~судове засідання\~не з`явився, про розгляд\~справи повідомлявся\~належним чином, у матеріалах справи міститься заява представника відповідача [PERSON] про розгляд справи без участі представника міської ради, у якій вказано, що відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві. Представник відповідача Комунального підприємства «Житомирська обласна філармонія ім. С. Ріхтера» Житомирської обласної ради у\~судове засідання\~не з`явився, про розгляд\~справи повідомлявся\~належним,\~причини неявки\~не повідомив. Третя особа у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним, причини неявки не повідомив. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.211, 223 ЦПК України суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання, яким завершується розгляд справи, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] був батьком позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] від 11.09.1979, виданого міським відділом ЗАГС м. Житомир, серії [NUMBER] (а.с. 42). В період з 02.11.1982 по 25.07.1986 [PERSON] , 1955р.н., перебував в трудових правовідносинах з Житомирською обласною філармонією, що підтверджується копіями наказів по Житомирській облфілармонії від 02.11.1981 №172, від 23.07.1986 №119, та копією довідки КП «Житомирська облфілармонія» від 14.02.2008 №23 (а.с. 40, 41). Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради народних депутатів від 15.07.1982 №416 «Про передачу квартир під гуртожиток», Житомирській обласній філармонії була виділена для використання під гуртожиток квартира [ADDRESS] (а.с. 8). 26.07.1983 за вказаною адресою було зареєстровано місце проживання батька позивача [PERSON] ( [INFO] зареєстрований вторинно), матері позивача [PERSON] , та позивача [PERSON] , що підтверджується копією довідки Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1 від 19.11.2009 № 402 (а.с. 15). 03.03.1998 [PERSON] Житомирською філармонією був виданий ордер №74 серії Ч на жилу площу в гуртожитку на право проживання із сім`єю по [ADDRESS] (а.с. 16). Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 12.03.2009 №172 кімнаті №12-а у будинку [ADDRESS] , яка мала статус гуртожитку, надано статус жилої для постійного проживання громадян (а.с. 9). Відповідно до змісту листа Державного архіву Житомирської області від 19.01.2015 №К/2965, [PERSON] було повідомлено про те, що в протоколах загальних профспілкових зборів Житомирської обласної філармонії за 1982-1983 роки, рішення про виділення йому квартири [ADDRESS] , не виявлено. Протоколи за 1984-1985 роки на зберігання до Державного архіву Житомирської області не надходили (а.с. 7). Згідно з поквартирною карткою, за адресою: [ADDRESS] , наймач Обласна філармонія, зареєстровано місце проживання [PERSON] з 22.04.1988 постійно, [PERSON] з 26.07.1983 постійно, [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та прописку), яка видана Комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством №1, [PERSON] постійно проживає та прописаний за адресою: [ADDRESS] (гуртожиток, філармонія), та на його ім`я відкритий особовий рахунок. На цій жилій площі прописано дві особи: [PERSON] з 22.04.1988, [PERSON] (син) з 10.01.1991 (а.с. 17). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.07.2017, яке видане Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а.с. 23). Зі змісту довідки №14 від 26.06.2018, яка видана Комунальним підприємством «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1» Житомирської міської ради [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , ордер на квартиру за даною адресою у КП «ВЖРЕП №1» Житомирської міської ради відсутній (а.с. 18). Згідно з довідкою №2442 від 26.06.2018, яка видана Комунальним підприємством «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1» Житомирської міської ради, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . 1 кімната 18,30 м.кв. [PERSON] ; 1 кімната - 11,80 м.кв. [PERSON] ; 1 кімната - 9,60 м.кв. філармонія. Довідка видана на підставі баз даних (а.с. 19). Відповідно до довідки №55 від 28.10.2021, яка видана Комунальним підприємством «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1» Житомирської міської ради [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , станом на 28.10.2021 заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком відсутня. (а.с. 21). Довідкою Комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1» Житомирської міської ради №1031 від 28.10.2021 підтверджується, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано місце проживання [PERSON] , 1979 року народження (а.с. 20). 01.02.2018 Комунальне підприємство «Житомирська обласна філармонія ім. С. Ріхтера» Житомирської обласної ради звернулося до Житомирського міського голови з листом №24, у якому вказано, що на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради народних депутатів №416 від 15.07.1982 «Про передачу квартир під гуртожиток», згідно з пунктом 2, було укладено договір оренди нежитлових приміщень між Житомирською філармонією та ПЖРЕП №1 під гуртожиток для проживання артистів філармонії, але термін дії договору минув на початку 1996 року та на даний час не має укладених договорів оренди нежитлових приміщень під гуртожиток з ПЖРЕП №1, де знаходиться квартира [ADDRESS] , (3 кімнати, загальна площа яких складає 68,1 кв.м.) в якій приписані та мешкають: [ADDRESS] [PERSON] (згідно з рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №172 від 12.03.2009 виведена із числа гуртожитку та переведена до житлового фонду); кім. 12-б [PERSON] зареєстрований та проживає по теперішній час.; кім. 12-в залишена у розпорядженні дирекції філармонії для використання під гуртожиток. Відповідно до змісту листа, філармонія не заперечує та порушує клопотання про зняття статусу гуртожитку з кімнати 12-б (загальною площею 28,0 м.кв. = 18,3 м.кв. - жила + 9,7 м.кв. - підсобна) квартири [ADDRESS] , в якій проживає та зареєстрований мешканець [PERSON] (а.с. 10). Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №632 від 20.06.2018 «Про виключення жилого приміщення з числа гуртожитків», з у рахуванням рішення №107 від 06.02.019 «Про внесення змін до рішень виконавчого комітету міської ради», була виключена з числа гуртожитків КП «Житомирська обласна філармонія ім. Святослава Ріхтера» Житомирської обласної ради, кімната загальною площею 18,3 кв.м. в трьохкімнатній квартирі [ADDRESS] , яка була надана в 1983 році працівнику підприємства [PERSON] , який помер [INFO] , на склад сім`ї дві особи (він, син) (а.с.11, 12). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що за [PERSON] право власності на будь-яке нерухома майно не зареєстровано (а.с. 22). Згідно з ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно з частиною першою статті 29 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Частиною четвертою статті 9 Житлового кодексу передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством. На час виникнення спірних правовідносин, тобто на момент надання спірного житла у користування батька позивача, спірні правовідносини регулювались Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік від 24.06.1981, які було введено в дію з 01.01.1982 Постановою ВР СРСР «Про введення в дію Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік» (далі за текстом «Основи»). Статтею 24 Основ передбачалося, що жилі приміщення надаються громадянам: у будинках житлового фонду місцевих Рад народних депутатів - виконавчим, комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів Рад, представників громадських організацій, трудових колективів; у будинках відомчого житлового фонду - за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів, а у випадках, передбачених Радою Міністрів СРСР, - за спільним рішенням адміністрації і фабричного, заводського, місцевого комітету професійної спілки з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідної Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення; у будинках громадського житлового фонду - за спільним рішенням органу відповідної організації і профспілкового комітету з наступним повідомленням виконавчому комітетові відповідно районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів про надання жилих приміщень для заселення. На підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянину ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення (ст. 25 Основ). Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 26 Основ було передбачено, що договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житловоексплуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також правила цивільного законодавства Союзу РСР і союзних республік. Для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Порядок надання жилої площі в гуртожитках і користування нею визначається законодавством Союзу РСР і союзних республік (ч. 5 ст. 39 Основ). Основами та п.1 Типового положення про гуртожиток від 24.12.1971 №492 визначалося, що гуртожитки призначені для проживання робітників і службовців на період їх роботи на даному підприємстві. Житлова площа в гуртожитку надається робітникам і службовцям за спільним рішенням адміністрації, фабричного, заводського, місцевого комітету профспілки і комітету комсомолу підприємства. На підставі рішення про надання жилої площі адміністрація видає розпорядження на право поселення в гуртожиток. ЖК України\~був введений в дію Постановою Верховної Ради Української РСР з 01.01.1984. Згідно з п.1 Указу Президії ВР УРСР від 21.12.1983 №6236-X, до приведення житлового законодавства Української РСР у відповідність з Житловим кодексом\~Української РСР чинні акти житлового законодавства Української РСР застосовуються, оскільки вони не суперечать Кодексу. Як передбачено п.2 вказаного Указу, ЖК Української РСР застосовується до житлових правовідносин, що виникли після введення його в дію, тобто з 01.01.1984; у житлових правовідносинах, що виникли до введення в дію ЖК Української РСР, здійснення прав і обов`язків учасників цих правовідносин після 01.01.1984 регулюється відповідно до\~Житлового кодексу. Згідно зі\~статтею 61 ЖК України користування житловим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення. Договір найму житлового приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на житлове приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до частин першої та другої\~статті 64 ЖК Української РСР\~члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК Української РСР). Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга\~статті 64 ЖК Української РСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК Української РСР). Відповідно до ч. 2 ст. 824 ЦК України, у разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб. У цьому разі договір найму житла залишається чинним на попередніх умовах. В частині 1 статті 127 Житлового кодексу передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. На громадян, які на законних підставах тривалий час (не менше п`яти років) зареєстровані та фактично проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, та не мають іншого власного житла, поширюється норми Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», який набрав чинності з 01 січня 2009 року. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, які на законних підставах зареєстровані та тривалий час (не менше як п`ять років) проживають у гуртожитках, віднесених до недержавного житлового фонду (які перебувають у власності чи у повному господарському віданні відповідних державних чи комунальних підприємств, установ, організацій, а також підприємств та організацій, утворених шляхом корпоратизації чи приватизації колишніх державних підприємств, крім тих організацій, які створено органами державної влади, органами місцевого самоврядування для управління житловим фондом) та призначених для проживання працівників (членів їх сімей), які не мають можливості самостійно придбати чи побудувати власне житло, у разі, коли такі гуртожитки не передаються їх власниками у власність територіальних громад, мають право подальшого проживання в таких гуртожитках до розв`язання їх житлової проблеми. Згідно зі ст. 46 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, рішення Європейського суду є обов`язковими для держав-учасниць Конвенції. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду становить джерело права при розгляді справ вітчизняними судами: «Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права». Повага до права людини на житло закріплена у ст.8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеними чи позбавленим свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав особи на житло (рішення у справі «Пауел та Райнер проти Великобританії»). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K. від 24.11.1986 року), так і на наймача (рішення у справі Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 року). У відповідності до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що кімната площею 18,3 кв.м. в трьохкімнатній квартирі [ADDRESS] , яка була виділена обласній філармонії для використання під гуртожиток, була надана для проживання батьку позивача [PERSON] у 1983 році, який працював у Житомирській обласній філармонії, що підтверджується змістом рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №632 від 20.06.2018, у якому зазначено, що спірне житлове приміщення було надане у 1983 році працівнику підприємства [PERSON] , який помер [INFO] , на склад сім`ї дві особи (він, син) (а.с. 11). Те, що спірне житлове приміщення було надано для проживання батьку позивача, та що померлий [PERSON] та його син на законних підставах вселилися до нього, сторонами не заперечується. Позивач [PERSON] зареєстрований за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , з 10.01.1991, та по даний час проживає за зазначеною адресою, несе тягар з утримання житлового приміщення, що підтверджується довідками Комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №1» Житомирської міської ради, які описані вище, (а.с. 15-21). Надаючи оцінку наявним у матеріалах справи доказам, суд доходить висновку, що позивач на законних підставах вселився та проживає у спірному житловому приміщенні, яке є його єдиним житлом, тому відсутність ордеру не може бути перешкодою для реалізації позивачем його житлових прав. Те, що права позивача на житло потребують захисту як такі, що порушені, невизнані або оспорювані, підтверджується змістом відзиву представника виконавчого комітету Житомирської міської ради (а.с. 48-50). Щодо посилання представника КП «Житомирська обласна філармонія ім. С. Ріхтера» Житомирської обласної ради на те, що зазначене підприємство є неналежним відповідачем у даній справі, суд зазначає, що правовідносини, які є предметом розгляду у даній справі, виникли у зв`язку з тим, що батько позивача працював у Житомирській обласній філармонії, та за рішенням адміністрації підприємства йому було надано у користування спірне жиле приміщення, право на проживання у якому позивачем є предметом розгляду у даній справі, тому КП «Житомирська обласна філармонія ім. С. Ріхтера» Житомирської обласної ради є належним відповідачем у даній справі, оскільки спірні правовідносини виникли з його дій. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. З огляду на задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved