Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, зазначаючи, що 06.08.2021 року [PERSON] отримала від нього грошові кошти в розмірі 10 000 грн. для власних потреб на умовах розписки і зобов`язалась повернути позику до 06.08.2022 та сплатити 3,5 % за кожен місяць користування позикою, а у разі невиконання зобов`язання в частині сплати відсотків щомісячно - сплатити пеню в розмірі 5% від суми боргу за кожен місяць прострочення сплати до повного розрахунку, про що склала власноручно розписку. Проте, у визначений строк відповідачка свого зобов`язання за договором позики не виконала, борг не повернула і не повертає його до цього часу. Тому позивач просить задовольнити його вимоги повністю і стягнути з відповідачки борг за договором позики: 10000 грн - неповернута сума позики, 4200 грн - плата за користування кредитом, 3279,92 грн інфляційні втрати за період з 06.08.2021 по 31.12.2023, 3 % річних - 500 грн., всього 17 980,46 грн і судовий збір в розмірі 1073,60 грн. Ухвалою судді від 08.05.2023 відкрито провадження по вказаній справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 05.06.2023 о 09 годині 00 хвилин. У зв`язку із неявкою відповідача судовий розгляд відкладено на 19.06.2023 року о 9.00 год. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належним чином, тому суд ухвалює рішення в заочному порядку на підставі ст.280-289 ЦПК України, на підставі доказів у справі, за згодою позивача на ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши позовну заяву та письмові докази, судом встановлено, що між сторонами виникли відносини позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 06.08.2021 відповідачка [PERSON] склала розписку про позику у [PERSON] 10 000 гривень та зобов`язалась повернути суму боргу до 06.08.2022 і сплатити 3,5 % за кожен місяць користування позикою, а у разі невиконання зобов`язання - сплатити пеню в розмірі 5% від суми боргу за кожен місяць прострочення оплати до повного розрахунку . Отже, сторонами дотримано вимог закону щодо форми та умов договору позики, визначених у ст. 1047 ЦК України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. [PERSON] свої зобов`язання за договором позики виконав та передав [PERSON] 10 000 гривень, на що вказує остання у своїй розписці. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. [PERSON] зобов`язалася повернути позивачу [PERSON] позику в сумі 10 000 ривень та 3,5 % за кожен місяць користування позикою і повернути гроші в повному обсязі з відсотками своєчасно до 06.08.2022, про щозазначила в розписці. Проте, відповідачка борг в сумі 10 000 грн та відсотки за користування позикою у визначені договором строки - до 06.08.2022 і на час звернення позивача з позовом до суду не повернула. Відповідно до ст. 526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За приписами ст.625\~ЦК України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Згідно положень ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. З розрахунку позивача вбачається, що розмір заборгованості відповідачки за договором позики становить: 10 000 грн - неповернута сума позики, 4200 грн. - плата за користування кредитом, 3279,92 грн інфляційні втрати за період з 06.08.2021 по 28.02.2023, 3 % річних - 500 грн., всього 17 980, 46 грн. Так, відповідно до п. 18 "Прикінцевих та перехідних положеннь" Цивільного кодексу України в редакції відповідно до Закону України № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На підставі викладеного, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню частково, так як інфляційні втрати та 3 % річних за ч.2 ст.625 ЦК України, з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, не підлягають стягненню за період військового стану. Також суд звертає увагу на те, що інфляційні втрати, пеня, обраховані позивачем з часу укладення договору позики - 06.08.2021, в той час як відповідальність за порушення грошового зобов`язання, передбачені ст. 549, ч.2 ст.625 ЦК України, настає з моменту такого порушення, тобто в даному випадку з 06.08.2022, нарахування штрафних з часу укладення договору позики є безпідставним. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що за невиконання грошового зобов`язання у передбачені договором строки, [PERSON] має сплатити на користь [PERSON] заборгованість за основною сумою боргу - 10 000 грн. та плату за користування кредитом у сумі 4200 грн., всього в сумі 14 200 грн. В іншій частині позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути в користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 847,87 грн. (14 200 грн. /17 980,46 грн.)Х 1073,60 грн.)

Outcome: partial