Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Позивач фізична особа-підприємць [PERSON] (далі - ФОП [PERSON] ), через підсистему «Електронний суд», пред`явив до суду позов до відповідача [PERSON] про стягнення завданих збитків в порядку регресу в розмірі 6753,85 гривні. В обґрунтування позову зазначено, що 06.02.2020 між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») та страхувальником [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/4018094. Відповідно до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «DAF», державний реєстраційний номер [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 30.06.2020 приблизно о 14 год. 30 хв. по вулиці Зеленій, 238 в м. Львів відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «DAF», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «FIAT», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «FIAT», державний реєстраційний номер [NUMBER] , було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріального збитку. На місці вчинення дорожньо-транспортної пригоди її учасниками було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), у якому відповідач визнав свою вину в порушенні ним Правил дорожнього руху України. Однак, всупереч чинному законодавству відповідач письмово не повідомив страховика про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду у встановлений законом порядок і строк. Попри це, власник пошкодженого, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіля марки «FIAT», державний реєстраційний номер [NUMBER] , звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АР/4018094 від 06.02.2020 та, відповідно до страхового акту № 040/037/001889/20/1 від 08.09.2020, йому було виплачено страхове відшкодування в розмірі 6753,85 гривень. Отже, загальний розмір фактично понесених витрат ПрАТ «УПСК» становить 6753,85 гривень. Посилаючись на наведене, на думку позивача, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого останнім страхового відшкодування за Полісом № АР/4018094 від 06.02.2020. Право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто з 08.09.2020. З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу, однак ніяких дій з його сторони щодо погашення заборгованості в добровільному порядку не було здійснено. 03.03.2023 між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] укладено Договір № 03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор (ПрАТ «УПСК») відступає (передає), а Новий кредитор (ФОП [PERSON] ) отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом № АР/4018094 від 06.02.2020. З цих підстав позивач просив задовольнити позов, а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 858,88 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн. Ухвалою судді від 27.03.2023 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді від 14.04.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 17.05.2023 о 16 год. 30 хв., яке, у зв`язку із неявкою учасників справи, відкладено на 12.06.2023 на 14 год. 30 хв. 19.05.2023 позивач ФОП [PERSON] , через підсистему «Електронний суд», подав клопотання, в якому просив проводити розгляд справи без його та представника участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи не подавав. Відзиву на позов від відповідача не надходило. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивач у поданому ним 19.05.2023 клопотанні не заперечив проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. 06.02.2020 між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та страхувальником [PERSON] було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/4018094. Відповідно до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «DAF», державний реєстраційний номер [NUMBER] , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. Як убачається з повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (європротоколу) від 30.06.2020, 30.06.2020 о 14 год. 30 хв. по вул. Зеленій, 238 у м. Львів відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «DAF XF 95.480», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який є також власником вказаного транспортного засобу, та автомобіля «Фіат Пунто, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , власником транспортного засобу вказано [PERSON] . Внаслідок ДТП пошкоджено автомобіль «Fiat Punto», державний номерний знак [NUMBER] . ДТП сталася з вини [PERSON] , оскільки змінюючи смугу руху, він зачепив та пошкодив вищевказаний транспортний засіб. Крім того, у п. 12 власноруч вказав, що вину у вчиненому ДТП визнає. [PERSON] є власником автомобіля марки «Fiat» моделі «Punto», реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . З перевірки чинності Полісу внутрішнього страхування слідує, що Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР4018094 станом на 30.06.2020 діючий. Згідно даного Поліса страхова компанія ПрАТ «УПСК», яка є діючим членом МТСБУ, застрахувала майнові інтереси транспортного засобу марки «DAF» моделі «XF 95.480», реєстраційний номер [NUMBER] . Наведене підтверджується скріншотом з інтернет-сайту МТСБУ. Встановлено, що [PERSON] 01.07.2020 звернувся до Західної дирекції ПрАТ «УПСК» з заявою про страхове відшкодування заподіяної шкоди автомобілю марки «Fiat» моделі «Punto», реєстраційний номер [NUMBER] , який отримав 30.06.2020 року пошкодження в результаті ДТП. Протоколом огляду транспортного засобу №1896/20 від 07.07.2020 встановлено, що транспортний засіб марки «Fiat» моделі «Punto», реєстраційний номер [NUMBER] має ряд пошкоджень. Відповідно до страхового акту № 040/037/001889/20/1 від 08.09.2020 та платіжного доручення № 13589 від 08.09.2020 ПрАТ «УПСК» виплатила страхове відшкодування власнику автомобіля марки «Fiat» моделі «Punto», д.н.з. [NUMBER] , в розмірі 6753,85 гривні. Як убачається з розрахунку коефіцієнту фізичного зносу КТЗ № АР-4018094 від 24.08.2020, коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «Fiat Punto», д.н.з. [NUMBER] , складає 0,6561. З ремонтної калькуляції №4018094К від 23.08.2020 та додатку № 1 до страхового акту № 040/037/001889/20/1 вбачається, що вартість відновлювального ремонту без ПДВ становить 7808,65 грн, а вартість страхового відшкодування (матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля Fiat Punto», д.н.з. [NUMBER] ), становить 6753,85 грн. Відтак, загальний розмір страхового відшкодування здійсненого ПрАТ «УПСК» [PERSON] , який є власником пошкодженого, внаслідок ДТП, автомобіля, становить 6753,85 грн. 01.03.2021 ПрАТ «УПСК» направлено [PERSON] вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу в розмірі 6753,85 грн, про те відповіді не отримало. 03.03.2023 між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою - підприємцем [PERSON] укладено Договір Цесії № 03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор (ПрАТ ПрАТ «УПСК») відступає (передає), а Новий кредитор (ФОП [PERSON] ) набуває право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування. Відповідно до Додатку № 1 до Договору № 03/03/2023 про відступлення права вимоги від 03.03.2023, Новий кредитор (ФОП " [PERSON] ") отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування № 040/037/001889/20/1 від 08.09.2020 щодо [PERSON] у сумі боргу 6753,85 грн. До правовідносин, які виникли між сторонами, суд застосовує такі норми права. Відповідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Відповідно до\~частини першої\~статті 1191\~ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею третьою Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої життю, здоров"ю та /або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно з\~статтею 22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у\~разі настання\~страхового випадку\~страховик у\~межах страхових\~сум,\~зазначених у\~страховому полісі,\~відшкодовує у\~встановленому цим\~Законом порядку\~оцінену шкоду,\~заподіяну внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди життю,\~здоров`ю,\~майну третьої\~особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Пунктом 31.1 статті 33 цього Закону визначені обов`язки осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), зокрема, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний: 33.1.1. дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов`язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди; 33.1.2. вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; 33.1.3. поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; 33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Стаття 38\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Згідно з п. п. «ґ» пункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у\~підпункті 33.1.2\~пункту 33.1 статті 33 цього Закону. З вищенаведеного слідує, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, судом установлено, що 30.06.2020 о 14 год. 30 хв. по вул. Зеленій, 238 в м. Львові з вини [PERSON] , який керував автомобілем «DAF XF 95.480», державний номерний знак [NUMBER] , відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль «Fiat Punto», державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] . Зазначені обставини підтверджуються повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 30.06.2020. Цивільна відповідальність власника транспортного засобу «DAF XF 95.480», державний номерний знак [NUMBER] , застрахована на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР4018094, укладеного між страховиком ПрАТ «УПСК» та страхувальником [PERSON] 06.02.2020. 01.07.2020 [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом № АР/4018094 від 06.02.2020, у зв`язку з цим, 08.09.2020, відповідно до страхового акту № 040/037/001889/20/1, йому було виплачено страхове відшкодування в розмірі 6753,85 гривень Оскільки, всупереч чинному законодавству відповідач письмово та у встановлені строки не повідомив страховика про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, тобто 08.09.2020. Претензія про відшкодування збитків в порядку регресу від 01.03.2021, скерована представником ПрАТ «УПСК» до відповідача, підтверджує факт звернення ПрАТ «УПСК» до страхувальника з метою досудового врегулювання спору з приводу погашення заборгованості в добровільному порядку. Однак відповідач її проігнорував та не сплатив суму виплаченого страхового відшкодування. 03.03.2023,\~на підставі\~Договору цесії\~ № 03/03/2023 про відступлення права вимоги та додатку №1 до Договору № 03/03/2023 про відступлення права вимоги від 03.03.2023, новий кредитор ФОП [PERSON] отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АР/4018094 від 06.02.2020. Так, відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи вказане, до позивача перейшло право вимоги щодо стягнення з відповідача вищевказаної суми боргу. За вказаних обставин суд приходить до переконання про порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача в користь позивача 6753,85 грн виплаченого страхового відшкодування. Крім того, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 858,88 грн. Щодо розподілу витрат на правничу допомогу позивача суд зазначає наступне. Відповідно до статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з частиною першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно із зазначеною вище нормою склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт(акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. На виконання вказаних вище вимог представник позивача у даній справі адвокат Самойленко П.М. на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну допомогу надав: договір про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019, додаткову угода № 889 до договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019, згідно якої розмір витрат на правничу допомогу становить 4000,00 грн, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) до Договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019, згідно з якого загальна вартість наданих адвокатом робіт (наданих послуг) становить 3000,00 грн. та платіжну інструкцію від 13.03.2023, відповідно до якого [PERSON] сплачено гонорар адвокату Самойленку П.М. за договором № 30/01/19 від 30.01.2019 в розмірі 4000,00 гривень. На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем було належним чином доведено, що ним понесено витрати на правничу допомогу адвоката у даній справі на загальну суму 4000 грн. З урахуванням наведеного, а також враховуючи те, що позов задоволено в повному обсязі, на підставі ст. ст. 137, 141 ЦПК України з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 4000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved