Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Тарасенко Д.Ю. звернулася до суду із позовом, у якому просить стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «Двері Білорусії» грошові кошти у розмірі\~19224,77 грн., а також вирішити питання стягнення понесених судових витрат. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у листопаді 2021 року між позивачем та відповідачем укладено договір\~побутового підряду в усній формі, згідно з яким ТОВ „ДВЕРІ БІЛОРУСІЇ зобов`язався виготовити для [PERSON] двері. На виконання умов договору [PERSON] оплатила вартість робіт згідно рахунку № 74802 від 17 листопада 2021р. у розмірі 19224, 77 грн. Станом на день подання позову відповідачем роботи за договором виконані не були, тобто замовлені двері не були доставлені. Взяті на себе зобов`язання відповідач, згідно договору підряду на поставку вхідних дверей не виконав належним чином, відповідно до договору та діючого законодавства в Україні. Ухвалою суду від 30.11.2022 року позовна заява прийнята до розгляду із відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 13.03.2023 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 24.04.2023 року цивільний позов призначено до судового розгляду з викликом сторін. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують та просять його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судові засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення на адресу відповідача судових повісток про виклик до суду. Правом на подачу відзиву не скористався. За змістом ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч.1ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України,у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього\~Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з положеннями ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність\~достатності. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що у листопаді 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Двері Білорусії» було укладено договір побутового підряду в усній формі, згідно з яким ТОВ «Двері Білорусії» зобов`язався виготовити для [PERSON] двері. На виконання умов договору [PERSON] оплатила вартість робіт, згідно рахунку на оплату замовлення № 74802 від 17 листопада 2021р. у розмірі 19224, 77 грн. (а.с.9), що підтверджується фіскальним чеком №223452 від 17.11.2021 року (а.с.13). [PERSON] відмовилась від замовлення, оскільки воно втратило свою актуальність, у зв`язку з чим 08.09.2022 року, з метою досудового врегулювання спору, до ТОВ «Двері Білорусії» представником позивача на юридичну адресу відповідача, шляхом відправлення поштовим зв`язком «Укрпошта» було надіслано вимогу про повернення [PERSON] грошових коштів за порушення зобов`язань передбачених договором \~побутового підряду, укладеного в усній формі (а.с.14-17). Як вбачається з інформації на сайті АТ «Укрпошта», відповідач отримав листа 13.09.2022 року (а.с.16), однак до теперішнього часу із позивачем не зв`язався, відповіді не надав, грошові кошти повернуті не були. Відповідно до\~частини першої статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно\~статті 627 ЦК України, відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог\~цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою статті 837 ЦК України\~передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Частиною другою статті 837 ЦК України\~передбачено, що договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Згідно ст. 865 за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих\~цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Частиною першою статті 866 ЦК України передбачено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Статтею 868 ЦК України\~визначено, що підрядник зобов`язаний до укладення договору побутового підряду надати замовникові необхідну та достовірну інформацію про запропоновані роботи, їх види та особливості, про ціну та форму оплати роботи, а також повідомити замовникові на його прохання інші відомості, що стосуються договору. Підрядник зобов`язаний назвати замовникові конкретну особу, яка буде виконувати роботу, якщо за характером роботи це має значення. Згідно зі\~статтею 81ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатила відповідачу вартість робіт, що підтверджується фіскальним чеком №223452 від 17.11.2021 року (а.с.13), тобто позивач здійснила дію на виконання умов договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України). Нормою ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п.1 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 631ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до\~п.1\~ч.1\~ст.\~611\~ЦК України\~у разі\~порушення зобов`язання\~настають правові\~наслідки,\~встановлені договором\~або законом,\~зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Згідно з\~ч.ч.\~1,2,3\~ст.\~615\~ЦК України\~разі порушення\~зобов`язання\~однією стороною\~друга сторона\~має право\~частково або\~в повному\~обсязі відмовитися\~від зобов`язання,\~якщо це\~встановлено договором\~або законом. Одностороння\~відмова від\~зобов`язання\~не звільняє\~винну сторону\~від відповідальності\~за порушення\~зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється. Згідно ч.3 ст.651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Як вбачається із змісту ст. 5 ЗУ «Про захист прав споживачів», держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. У відповідності до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до ч.2 ст. 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Оскільки позивач відмовляється від договору в односторонньому порядку і право на таку відмову передбачено ч. 2ст. 849 ЦК України, то такий договір є розірваним, тобто припиненим з ініціативи замовника (позивача). Відповідно до частини 2 статті 653\~ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються і така одностороння відмова від договору (розірвання), з огляду на положення ст. 849 ЦК України, не потребує узгодження з виконавцем (Відповідачем), відпадає правова підстава набуття коштів і такі кошти підлягають поверненню, згідно з положеннями\~ст. 1212 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,стаття 1212ЦК України\~може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2016 у справі №6-2978цс15, від 03.06.2016 у справі №6-100цс15, від 06.02.2020 у справі №910/13271/18 та від 25.03.2020 у справі №537/4259/15-ц. Відповідно до\~статті 1213ЦК України\~набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.08.2018 року по справі № 334/2517/16-ц, згідно ст.\~1212\~ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Відтак, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Отже, суд прийшов до висновку, що враховуючи обставину розірвання Договору № 74802 від 17.11.2021 року через односторонню відмову позивача від такого Договору, кошти у розмірі 19224,77 гривень, що сплачені позивачем за Договором, збережені відповідачем без достатньої правової підстави та за приписами ст.\~1212\~ЦК України підлягають поверненню позивачу. Згідно з ч. 1 ст. 137 цього Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків, надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. З матеріалів справи встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач долучив: копію договору про надання правової допомоги №07/09/22 від 07.09.2022 року (а.с.18-19), додаток до договору про надання правової допомоги №07/09/22, згідно якого гонорар у розмірі 5000 грн. має бути сплачений протягом 10 (десяти) днів після винесення судом першої інстанції рішення (а.с.20), ордер серії ВІ № 1109415 на надання правової допомоги від 25.10.2022 року (а.с.22), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ПТ № 2137 від 18.04.2018 року (а.с. 23), детальний опис робіт (наданих послух), виконаних адвокатом по даній справі від 25.10.2022 року (а.с.21). Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Оскільки відповідачем не обґрунтовано підстав для зміни розміру таких витрат, на думку суду, витрати у сумі 5\~000 грн. є співмірними із складністю цієї справи, розміром задоволених позовних вимог, професійністю адвоката, наданим обсягом послуг адвокатом, затраченим ним часом на дання таких послуг, відповідають реальності таких витрат, відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути 5\~000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved