Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

У січні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», третя особа: Приватний виконавець Суліма Олена Олександрівна про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів), в якій позивач просив суд: стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на свою користь безпідставно отримані кошти у розмірі 3 083,51 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до Постанови про відкриття виконавчого провадження № 67514458 від 19.11.2021 р. вчиненого приватним виконавцем Суліма О. О. на підставі поданої відповідачем заяви про примусове виконання виконавчого напису № 57404, вчиненого приватним нотаріусом Остапенко Євгеном Михайловичем від «24» травня 2021 року було відкрито виконавче провадження про стягнення з позивача суми боргу в розмірі 18 602,58 гривень на користь відповідача - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Шевченківським районним судом міста Києва у цивільній справі № 755/2106/22 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Суліма Олена Олександрівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, було прийнято рішення від 11 січня 2023 року, що набрало законної сили 11 січня 2023 року, яким, зокрема, було визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном від 24 травня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №57404, таким, що не підлягає виконанню. Позивачем вказано, що на підставі вищезазначеного рішення у цивільній справі № 755/2106/22 Шевченківського районного суду міста Києва від 11 січня 2023 року, позивач звернувся до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми Олени Олександрівни з заявою про закінчення виконавчого провадження № 67514458 щодо виконання виконавчого напису № 57404, вчиненого 24.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 18 602,58 грн. (вісімнадцять тисяч шістсот дві гривні 58 копійок), у зв`язку з визнанням судом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми Олени Олександрівни від 18.04.2023 року було закінчено виконавче провадження № 67514458 з виконання виконавчого напису № 57404, вчиненого 24.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 18 602,58 грн., на підставі якого в період з 28 травня 2020 року по 30 квітня 2021 року з [PERSON] було стягнено грошові кошти у розмірі 3 083,51 грн. шляхом відрахувань із заробітної плати [PERSON] , здійснених Товариством з обмеженою відповідальністю «Фомальгаут Полімін», де [PERSON] офіційно працював на посаді слюсаря-ремонтника у Службі головного інженера. У позовній заяві зазначено, що адвокатом Іськовою Ю. П. від 28 квітня 2023 року було направлено адвокатський запит № 24/04 про надання підтверджуючих документів щодо здійснення стягнення на електронну адресу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми Олени Олександрівни. Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Суліма Олена Олександрівна надала відповідь на запит, у законодавчо встановлений строк, листом від 01 травня 2023 року (вихідний № 113) та надала повну інформацію за вказаними вище вимогами. Позивачем вказано, що сума позову становить 3 083,51 грн. і складається із: - грошові кошти, що становлять оплату боргу по виконавчому провадженню № 67514458 на загальну суму 2 348,50 грн., у відповідності до платіжних інструкцій № 6669 від 13.06.22., № 7191 від 24.08.22. та № 4677 від 21.02.22.; отримувач: ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»; - грошові кошти, що становлять повернення використаного авансового внеску на суму 300,00 грн. у відповідності до платіжної інструкції № 3633 від 20.01.22.; отримувач: ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»; - грошові кошти, що становлять компенсацію витрат виконавчого провадження по виконавчому провадженню № 67514458 на загальну суму 131,16 грн. у відповідності до платіжних інструкцій № 3634 від 20.01.22. та № 4676 від 21.02.22.; отримувач: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Суліма Олена Олександрівна; - грошові кошти, що становлять (депозитний) як авансування витрат виконавчого провадження за використання АСВП на рахунок приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми Олени Олександрівни на суму 69,00 грн., у відповідності до платіжної інструкції № 3632 від 20.01.22.; - грошові кошти, що становлять основну винагороду приватного виконавця по виконавчому провадженню № 67514458 на загальну суму 234,85 грн. у відповідності до платіжних інструкцій № 4678 від 21.02.22., № 7190 від 24.08.22. та № 6668 від 13.06.22.; отримувач: ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»; отримувач приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Суліма Олена Олександрівна. Вказане стало підставою для звернення до суду з позовом та позивач посилаючись на положення ст. 1212 ЦК України просить суд позов задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.05.2023 року було відкрито провадження в цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 19.05.2023 року (ЕП-14193) до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача просить відмовити в задоволені позовних вимог позивача. У відзиві зазначено, що з матеріалів позовної заяви вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало суму в розмірі 2348,50 грн. , а усі суми позовних вимог є витратами виконавчого провадження та не підлягають до задоволення, отже відповідач вважає, що відсутні правові підстави, які виникли у зв`язку із безпідставними, на думу позивача, стягненням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження, які не можуть вважатися безпідставно набутити коштами, а є витратами виконавчого провадження. Окрім того, відповідачем у відзиві зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу на суму 2850,00 грн. є неспівмірними зі складністю цієї справи, не відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, більш того позивачем не наданого договору про надання правової допомоги, жодного платіжного доручення чи квитанції в підтвердження оплати правової допомоги, які б були оформлені у встановленому законом порядку, а також відсутність детальний опис послуг із зазначенням витраченого часу, а отже суд не має підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2850,00 грн. В судовому засіданні представником позивача [PERSON] - адвокатом Іськовою Ю.П. подано до суду розрахунок сум позову. Представник позивач в судовому засіданні позовну заяву підтримала та просила її задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи. У відзиві відповідач просив суд розгляд справи проводити за відсутності відповідача. Вислухавши пояснення позивача, суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2023 року у цивільній справі № 755/2106/22 позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Київ Суліма Олена Олександрівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем від 24 травня 2021р., зареєстрований в реєстрі за № 57404, таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 908,0 /дев`ятсот вісім/ грн. Рішення набрало законної сили 11.02.2023. Вказаним рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 січня 2023 року у цивільній справі № 755/2106/22 встановлено наступні обставини. 21 травня 2019р. між позивачем та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» було укладено кредитний договір. 24 травня 2021р. було вчинено третьою особою 1, виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 57404, за яким з позивача на користь відповідача стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 18552,58 грн., яка складається: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 6499,43 грн.; суми заборгованості за відсотками - 12053,15 грн. За вчинення цього виконавчого напису з боржника підлягає стягненню 50,0 грн. на користь стягувача. Стягнення проводилось з 28 травня 2020р. по 30 квітня 2021р. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З матеріалів справи вбачається, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми Олени Олександрівни від 18.04.2023 року було закінчено виконавче провадження № 67514458 з виконання виконавчого напису № 57404, вчиненого 24.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 18 602,58 грн. у зв`язку із тим, що до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми О.О. надійшло Рішення №755/2106/22 винесене 11.01.2023 Шевченківським районним судом м. Києва, відповідно до якого виконавчий напис №57404 виданий 24.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, визнано таким, що не підлягає виконанню. Також в Постанові визначено про припинення чинності арешту майна [PERSON] та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, в тому числі видалено відомості про заборгованість [PERSON] з реєстру боржників. Відповідно до листа приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми О.О. від 01.05.2023 вих. № 113, у відповідь на адвокатський запис вказано, що підставою для звернення стягнення на кошти [PERSON] є відкрите виконавче провадження №67514458 у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Суліми О.С., яка в свою чергу керується Закону України «Про виконавче провадження», то ж фактичне списання коштів із розрахункового рахунку боржника відбулось на підставі ст. 3, 5 , 10, 18, 48, 49, 52, 56 Закону України «Про виконавче провадження», а також відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень та Закону України «Про банки та банківську діяльність». Кошти, які були списані із рахунку [PERSON] розподілились та перерахувались відповідно до чинного законодавства. Відповідно до копій розпоряджень та платіжних доручень, які долучені до матеріалів справи та були надані у відповідь на адвокатський запит у якості додатків до вказаного вище листа приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми О.О., що сума стягнення за виконавче провадження № 67514458 становить 3 083,51 грн. і складається із: - грошові кошти, що становлять оплату боргу по виконавчому провадженню № 67514458 на загальну суму 2 348,50 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 6669 від 13.06.22., № 7191 від 24.08.22. та № 4677 від 21.02.22.; отримувач: ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»; - грошові кошти, що становлять повернення використаного авансового внеску на суму 300,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 3633 від 20.01.22.; отримувач: ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»; - грошові кошти, що становлять компенсацію витрат виконавчого провадження по виконавчому провадженню № 67514458 на загальну суму 131,16 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 3634 від 20.01.22. та № 4676 від 21.02.22.; отримувач: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Суліма Олена Олександрівна; - грошові кошти, що становлять (депозитний) як авансування витрат виконавчого провадження за використання АСВП на рахунок приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми Олени Олександрівни на суму 69,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 3632 від 20.01.22.; - грошові кошти, що становлять основну винагороду приватного виконавця по виконавчому провадженню № 67514458 на загальну суму 234,85 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 4678 від 21.02.22., № 7190 від 24.08.22. та № 6668 від 13.06.22. отримувач приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Суліма Олена Олександрівна. Вказане також підтверджується розпорядженнями приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми О.О. №67514458 від 12.01.2022, 13.02.2022, 23.05.2022, 20.08.2022. Таким чином, у виконавчому провадження № виконавче провадження № 67514458 з примусового виконання виконавчого напису № 57404 виданий 24.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. з позивача стягнуто грошові кошти у розмірі 2 648,50 грн. (2 348,50 грн. + 300,00 грн.) та перерахована на користь відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а також стягнуто та перераховано на користь приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Суліми О.О. грошові кошти у розмірі 435,01 грн. (131,16+69,00+234,85), як компенсація витрат виконавчого провадження та основна винагорода приватного виконавця. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 року у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постановах від 02.08.2018 року у справі №910/15363/17 року, від 10.08.2018 року у справі №910/22442/16. Статтею 76 ЦПК України, визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України передбачено належність доказів належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсність обставини справи. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають знач для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. При цьому відповідно до частини 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи те, що правова підстава для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відпала у зв`язку з визнанням виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 57404 від 24.05.2021 таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку, що стягнення з позивача на користь відповідача коштів в розмірі 2648,50 грн. було безпідставним та підлягає стягненню на користь позивача. При цьому, суд не вбачає підставі для задоволення позовних вимог в части стягнення з відповідача 435,01 грн. (3083,51-2648,50), оскільки вказана сума була стягнута з позивача на підставі Закону України «Про виконавче провадження» на користь приватного виконавця, як основна винагорода та витрати виконавчого провадження та не булі отримані відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих написів нотаріусів. Частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. З наведених норм права вбачається, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2020 по справі № 201/8493/18. Так, підставою для виникнення у боржника обов`язку зі сплати основної винагороди приватному виконавця, та витрат виконавчого провадження є сам факт наявності відкритого виконавчого провадження, під час виконання якого приватний виконавець виконує обов`язки, покладені на нього Законом України «Про виконавче провадження». На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти в розмірі 2648,50 грн., що становить борг за виконавчим документом, який був перерахований на рахунок стягувача (Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»). Розподіляючи судові витрати суд керується наступним. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 922,22 грн. (85,90 %) пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Так, позивач просить стягнути з відповідача поштові витрати у розмірі 115,58 грн. на користь позивача про надсилання сторонам судового процесу позовної заяви та додатків та стягнути витрати на правову допомогу адвоката Іськової Ю. П. у розмірі 2 850,00 грн. З доданих до клопотання документів та доказів у матеріалах справи вбачається, що понесені позивачем витрати на відправку поштової кореспонденції підтверджуються копіями опис вкладень та фіскальних чеків за трек-номерами 0104232059192, 0104232059206 на суму 115,58 грн., а тому сума витрат за оплату поштових відправлень підлягає стягненню з відповідача в розмірі 115,58 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу (правову) допомоги у розмірі 2850,00 грн., слід зазначити наступне. Щодо відшкодування інших судових витрат, понесених позивачем у справі, суд зауважує, що відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно ч.1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, щодо закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного суду викладеної у Постанові від 02 вересня 2020 року у справі 329/766/18. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано до суду наступні документи: копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №7161/10, ордер серії АІ №1388169 від 01.05.2023. Позивачем у позовній заяві зазначено перелік та зміст робіт відповідної правової допомоги, яка надається позивачу Адвокатським об`єднанням «Правничий дім «КОПІРАЙТ». Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зазначила, що суд повинен оцінювати необхідність та розумність судових у вигляді «гонорару успіху», саме в контексті компенсації цих витрат за рахунок іншої сторони судової справи. Аналогічним чином тлумачить це питання і ЄСПЛ, висновки якого зокрема у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (latridis v. Greece, заява № 31107/96) свідчать, що договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом, може підтверджувати, що у клієнта дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові, якщо така угода є юридично дійсною. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли між адвокатом і клієнтом, не може зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але ураховуючи також те, чи були вони розумними. Таким чином зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату «гонорару успіху» не є обов`язковими для суду при вирішенні питання про розподіл судових витрат та покладення таких витрат на іншу сторону справи, оскільки в такому випаду суд застосовуючи відповідні положення процесуального законодавства, зокрема частин четвертої-п`ятої статті 137 ЦПК України, може оцінювати необхідність, розумність та інші критерії співмірності цих витрат. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свобод та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Виходячи із змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частини 1, 2 ст. 77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У позовній заяві представник позивача вказує, що витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 2850,00 грн. При цьому, до матеріалів справи не долучено ні договору про надання правової допомоги , ні будь-яки додаткових угод до цього договору, ні акту прийому-передачі наданих послуг, а міститься лише копія копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №7161/10, ордер серії АІ №1388169 від 01.05.2023. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що в стягненні з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2850,00 грн. слід відмовити, оскільки стороною позивача не долучено до позовної заяви та матеріали справи не містять договору про надання правової допомоги, жодного платіжного доручення чи квитанції в підтвердження оплати правової допомоги, які б були оформлені у встановленому законом порядку, а також відсутність детальний опис послуг із зазначенням витраченого часу, а тому суд позбавлений можливості дослідити предмет договору, визначені договором обсяг надання правової допомоги, ціну договору та інші умови договору, що виключає задоволення заяви про судових витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial