Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

02.05.2023 позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 11.06.2021 року виконавчим комітетом Матусівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, актовий запис № 4. В обґрунтування позову позивач зазначила, що від шлюбних відносин спільних, неповнолітніх дітей у них немає. В січні 2022 відповідач виїхав до Польщі на заробітки та повернувшись в січні 2023 року, забрав свої речі та виїхав проживати за місцем своєї реєстрації. З того моменту шлюбні відносини між ними припинені. Від звернення до органів РАЦС із заявою про розірвання шлюбу відповідач ухиляється, у зв`язку із чим позивачка була вимушена звернутися до суду із відповідним позовом, на задоволенні якого вона наполягає. Ухвалою судді від 09 травня 2023 позовна заява прийнята судом до розгляду та призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач, будучи повідомленою про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву в якій просила суд розгляд справи проводити за її відсутності та наполягала на задоволенні позову. Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. В зв`язку з тим, що сторони правом на участь в судовому засіданні не скористалися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, надавши оцінку доказам наданим позивачем на обґрунтування своїх вимог, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11.06.2021 року виконавчим комітетом Матусівської сільської ради Шполянського району Черкаської області, актовий запис № 4. Під час державної реєстрації шлюбу позивач дошлюбне прізвище « [PERSON] » не змінювала. ( а.с.8) Як зазначає позивач та не заперечив відповідач сторони від шлюбу спільних, неповнолітніх дітей не мають. Позивач стверджує, що з січня 2023 шлюбно-сімейні відносини з відповідачем були припинені. Відповідач у судове засідання не з`явився, в заяві про визнання позову факти викладені в ньому не заперечував. Суд не застосовує положення ст. 111 СК України, оскільки в судовому засіданні було зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, почуття любові та взаємоповаги зникло, вони проживають окремо, а подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, в своїх заявах суду, жоден з них не висловив бажання збереження шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. \~Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Беручи до уваги викладене, те що сім`я розпалася остаточно, примирення між сторонами неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, відповідач позов визнав і це не суперечить закону та не порушує права інших осіб, суд приходить до висновку, що шлюб зареєстрований між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ст. 142 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тому відповідно до вимог ст. 142 ЦПК України, позивачу підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого ним судового збору, в розмірі 536,80 гривень, а інша частина в розмірі 536,80 гривень, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved