Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Службу у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про розірвання шлюбу, також просила визначити місце проживання спільного з відповідачем сина [PERSON] , [INFO] , разом з нею. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 02 жовтня 2011 року позивачка з відповідачем перебуває у шлюбі. Шлюб зареєстровано Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного Головного територіального управління юстиції у Рівненські області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 02 жовтня 2011 року зроблено відповідний актовий запис за №1490. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх декількох років стосунки позивачки з відповідачем погіршились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. На даний час позивачка з відповідачем проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини позивачка просить врахувати, що дитина малолітня і завжди проживала з мамою, проживання із мамою буде якнайкраще відповідати їх інтересам. Позивачка зазначає, що вона має освіту, постійну роботу, стабільний дохід і спроможна дати дитині догляд та захист. Ухвалою суду від 04.05.2023 прийнято справу до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Позивачка у підготовче судове засідання 06.06.2023 не з`явилася, хоч про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відповідач у підготовче судове засідання 06.06.2023 не з`явився, подав заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради у підготовче засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого 09.12.2016 Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 1490, сторони зареєстрували шлюб 02.10.2011. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища дружині [PERSON] чоловікові [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 19.07.2017 Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 1782, у сторін [INFO] народився син - [PERSON] . Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Стаття 112 СК України передбачає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивачка має бажання розлучитися, подружжя тривалий час не підтримують сімейні відносини, їх подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам позивачки, шлюб існує формально. Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд прийшов до переконання про доцільність розірвання шлюбу, що не позбавляє сторін права повторно зареєструвати шлюб після усунення обставин, що були підставою для його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо визначення місця проживання дитини суд зазначає, що згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, враховуючи відсутність заперечень батька щодо місця проживання дитини з матір`ю, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини з нею, що не позбавляє батька права та можливості особистого спілкування з сином, обов`язку брати участь в його утриманні та вихованні. Також суд звертає увагу, що у разі зміни обставин у відносинах сторін спору, в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дитиною, визначене у цій справі місце проживання дитини може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved