Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

Представник Приватного акціонерного товариства «Провідна» звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» 80 658 грн. 77 коп. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судовий збір в сумі 2 481 грн. 00 коп. В обгрунтування позовних вимог вказує, що 21.11.2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» та [PERSON] було укладено Договір добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів №06/675207/1809/18, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу КІА RIO, д.н.з. [NUMBER] . 20.08.2019 року о 12 год. 55 хв. гр. [PERSON] на вул. Київська 56-в, в м. Рівне керуючи транспортним засобом марки MERCEDES BENZ д.н.з. [NUMBER] не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем КІА RIO, д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок вказаної ДТП застрахованому у позивача транспортному засобу марки КІА RIO, д.н.з. [NUMBER] , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, який відповідно рахунків СТО №0000000144 від 04.10.2019 року та №0000000813 від 27.11.2019 року становив 80 658,77 грн. Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано відповідача, який керував транспортним засобом марки MERCEDES BENZ, д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується постановою Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/16978/19 від 06.09.2019р. Відповідно до страхових актів 1 №2300282621 від 07.10.2019р.та 2 №2300282621 від 12.12.2019 року позивач визнав дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 80 658,77 грн. Виконуючи свої зобов`язання за Договором страхування, ПрАТ «СК «Провідна», виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 80 658,77 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №036980 від 08.10.2019 року та №046321 від 13.12.2019 року. Ухвалою суду від 03 лютого 2023 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 27 лютого 2023 року з повідомленням (викликом) сторін. Надано сторонам строк для подання відзиву та заперечень. 11\~квітня 2023\~року до\~суду надійшов\~відзив представника\~відповідача [PERSON] \~ [PERSON] ,\~в якому\~він зазначає,\~що позовні\~вимоги є\~не обґрунтованими\~та такими\~що не\~підлягають задоволенню\~з наступних\~підстав.\~Зокрема,\~доданий до\~позовної розрахунок\~суми матеріального\~збитку виконаний\~незрозумілою особою\~( [PERSON] )\~не є\~належним та\~допустимим доказом\~у справі,\~оскільки не\~є висновком\~відповідної судової\~авто товарознавчої\~експертизи або\~експерта товарознавця.\~Крім цього,\~обстеження пошкоджень\~автомобіля позивача\~проведено без\~участі представників\~відповідача та\~без попередження\~оцінювача про\~відповідну кримінальну\~відповідальність.\~Зазначені в\~акті обстеження\~пошкоджень автомобіля\~дані про\~його пошкодження\~не відповідають\~даним які\~зазначені в\~виставлених СТО\~для його\~ремонту.\~Огляд проведено\~через 12\~днів після\~ДТП,\~а огляд\~на СТО\~після 04\~жовтня 2019\~р.\~більш як\~через два\~місяці.\~Це свідчить\~про те,\~що немає\~жодних достовірних\~даних про\~те,\~що саме\~пошкодження автомобіля\~в результаті\~ДТП 20.08.2019р.\~відповідають виставленим\~в рахунках\~СТО роботам.\~Звертає увагу\~суду на\~ту обставину,\~що позивачем\~не долучено\~до позову\~жодного документу,\~що підтверджував\~би фактичне\~виконання ПАТ\~«РІВНЕ-\~АВТО» робіт\~по ремонту\~автомобіля «КІА»\~д.н.з.\~ [NUMBER] .\~Також,\~зі згаданого\~вище звіту\~середня ринкова\~вартість автомобіля\~позивача до\~вартість матеріального\~збитку дорівнює\~майже вартості\~неушкодженого автомобіля.\~На думку\~відповідача,\~з доданих\~фотокарток пошкоджень\~автомобіля позивача,\~така вартість\~пошкоджень є\~вкрай сумнівною,\~адже з\~фото не\~вбачається,\~щоб такі\~пошкодження складали\~майже половину\~вартості автомобіля,\~оскільки значна\~частина автомобіля\~зовні та\~його внутрішні\~вузли і\~агрегати залишилися\~неушкодженими.\~А тому,\~на переконання\~відповідача вартість\~матеріального збитку\~є завищеною.\~Зазначає,\~що відповідач\~на огляд\~транспортного засобу\~взагалі не\~запрошувався.\~Огляд проведено\~незрозумілою особою,\~без будь-яких\~на те\~повноважень та\~законних підстав.Представник відповідача вказує, що відповідно до п. 7.38 Методики (у редакції, чинній на час заподіяння шкоди) значення коефіцієнту фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників колісних транспортних засобів - автобусів виробництва країн СНД, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ. Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , транспортний засіб KIA RIO реєстраційний номер [NUMBER] був випущений у 2008 році. Дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений цей транспортний засіб, сталася 20.08.2019 року, тобто після спливу більше як 7 років (11років) з моменту початку його експлуатації, а тому, за загальним правилом, при визначенні вартості його відновлювального ремонту повинен був враховуватись коефіцієнт фізичного зносу. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, чи дійсно страховиком відповідача сума страхового відшкодування в розмірі 80658,77 грн. була визначена шляхом врахування фізичного зносу, а якщо це було так, - то з яких підстав та який саме коефіцієнт фізичного зносу був застосований. 04.05.2023 року представником відповідача [PERSON] подано клопотання про поновлення строку на подання відзиву, яке мотивовано тим, що після отримання копії позовної заяви відповідач звернувся до Рівненського місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги з метою отримання правничої допомоги, а призначення вчасно йому адвоката не залежало від нього самого. Ухвалою суду від 24 травня 2023 року визнано обов`язковою явку представника позивача ПАТ «Страхова компанія «Провідна» в судове засідання у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП для надання особистих пояснень. Судове засідання призначено на 08 червня 2023 року на 12 год. 00 хв. Представник позивача О.Морозова в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити, з підстав, що зазначені у позові. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнали, просили відмовити в їх задоволенні, з підстав, що зазначені у відзиві. Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. 21 листопада 2018 року між ПАТ «СК «Провідна» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №06/675207/1809/18, строком дії на 12 місяців до 21 листопада 2019 року та відповідно до якого об`єктом страхування є транспортний засіб КІА RIO, д.н.з. [NUMBER] . Також судом установлено, що 20 серпня 2019 року о 12 год. 55 хв. року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу та транспортного засобу MERCEDES BENZ д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Постановою судді Рівненського міського суду Рівненської області від 06 вересня 2019 року у справі № 569/16978/19 [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності та визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Як убачається зі змісту мотивувальної частини вказаної постанови, судом установлено, що [PERSON] 20 серпня 2019 року о 12 год. 55 хв. на вул.. Київська 56-в в м.Рівне, керуючи транспортним засобом марки «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «КІА» д.н.з. [NUMBER] . Внаслідо ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За нормою частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини шостої цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 28 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до ПАТ «СК «ПРОВІДНА» із заявою про факт настання події та просила виплатити страхове відшкодування. 02 вересня 2019 року ФОП [PERSON] проведено огляд пошкодженого транспортного засобу КІА RIO, д.н.з. [NUMBER] , про що складено відповідний акт огляду транспортного засобу. 07 жовтня 2019 року позивач затвердив страховий акт 1 №2300282621, 12 грудня 2019 року позивач затвердив страховий акт 2 №2300282621, відповідно до яких сума страхового відшкодування складає 60911,93 гривень та 80658,77 гривень (до виплати 19746,84 грн) відповідно. Даними платіжного доручення № 036980 від 08 жовтня 2019 року стверджується, що позивач перерахував страхову виплату в розмірі 60911,93 грн. на рахунок ТОВ «Рівне-Авто», призначення оплата страхового відшкодування згідно договору №06/6752071/1809/18, згідно акту №2300282621 для [PERSON] , згідно рах №0144 від 04.10.2019. Даними платіжного доручення № 046321 від 13 грудня 2019 року стверджується стверджується, що позивач перерахував страхову виплату в розмірі 19746,84 грн. на рахунок ТОВ «Рівне-Авто», призначення оплата страхового відшкодування згідно договору №06/6752071/1809/18, згідно акту №2300282621 для [PERSON] , згідно рах. №813 від 27.11.199. Матеріалами справи підтверджується, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винуватця пригоди [PERSON] застрахована не була. Частиною першою статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно із ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. За приписами ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п .27 постанови № 4 від 01 березня 2013р., при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика, суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Так, у випадку суброгації, відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні, із збереженням самого зобов`язання, на підставі договору страхування, а також ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування». У випадку регресу, одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється нормами ст. 1191 ЦК України. Згідно із правовою позицією Верховного Суду в справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року, згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. У відповідності до ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дані норми законів встановлюють перехід права вимоги від страхувальника до страховика, що називається суброгацією. При суброгації нового зобов"язання із відшкодування збитків не виникає - відбувається зміна кредитора: потерпілий (тобто страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. У результаті страховик виступає замість потерпілого. У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику. Тому, якщо страхове відшкодування лише частково погашає спричинені потерпілому збитки, то до заподіювача шкоди є можливість пред`явлення двох вимог: перша - вимога страховика в розмірі виплаченого потерпілому страхового відшкодування, друга вимога - потерпілого в розмірі тієї частини завданої шкоди, яка не була покрита страховим відшкодуванням. Заподіювач шкоди може висувати проти страховика лише ті вимоги (заперечення), які він має до потерпілої особи. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою. У даній справі позивач на підставі договору майнового страхування, укладеного між ним та потерпілою в ДТП особою, здійснив виплату страхового відшкодування та тим самим відшкодував завдану потерпілому у ДТП майнову шкоду. З урахуванням наведеного у цій справі виникають два види зобов`язань: - деліктне зобов`язання, що виникло внаслідок ДТП, сторонами якого є потерпіла особа (кредитор) та особа, відповідальна за завдані збитки (винна особа, боржник), та - договірне зобов`язання, що виникає з договору добровільного майнового страхування, сторонами якого є страховик (страхова компанія) та страхувальник (потерпілий у ДТП). При цьому слід відрізняти поняття зобов`язання, як правовідношення (договірне або позадоговірне), від обов`язків, які мають сторони такого зобов`язання. Так, згідно пункту 4 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що між ПАТ АТ «Страхова компанія «Провідна» і [PERSON] виникли відносини не регресу, як про це заявляє позивач в позові, а суброгації. У відповідності із положеннями ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін. При цьому суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту (аналогічну правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 та від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17). При суброгації до страховика переходить лише частина вимоги страхувальника до заподіювача шкоди, яка дорівнює розміру страхового відшкодування. Таким чином, розмір страхового відшкодування має визначатися за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не вправі вимагати від заподіювача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику з порушенням умов договору страхування. Якщо розрахунок здійснювався за іншими правилами, ніж зазначено в договорі страхування, то при визначенні розміру вимоги страховика, який підлягає задоволенню, до заподіювача шкоди із суми, виплаченої страховиком страхувальнику, виключається виплата, не передбачена договором. Як встановлено судом із п.12.9. -12.9.2 копії договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № №06/675207/1809/18 виплата страхового відшкодування здійснюється у випадках пошкодження транспортного засобу: -шляхом перерахування на рахунок СТО на умовах частини І Договору -вигодонабувачу та/або за письмовою згодою вигодонабувача Страхувальнику; -фізичним особам, у тому числі зареєстрованим як ФОП, або юридичним особам, що беруть участь в організації та здійсненні евакуації. Відповідно до п.11.5 Договору Сторони дійшли згоди, що визначення розміру страхового відшкодування при пошкодженні/загибелі ТЗ та/або ДО здійснюється на підставі документів, що підтверджують вартість відновлювального ремонту Застрахованого ТЗ та/або ДО і які обираються Страховиком за одним із кількох із вищезазначених варіантів, зокрема: документів ремонтної організації СТО, які підтверджують необхідні витрати на ремонт Застрахованого ТЗ/ДО, висновку авто товарознавчого дослідження (акту незалежної експертизи), яка проведена спеціалізованою організацією обраною Страховиком (витрати на послуги експертів оплачуються замовником). Відповідно до п. 12.3 Договору розмір страхового відшкодування визначається виходячи з фактичного розміру збитків, завданих ТЗ у результаті страхового випадку, та розрахованого відповідно до Умов Договору в межах страхової суми. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні категорично заперечив, необхідність проведення ремонтних робіт в обсязі, що зазначений у рахунках-фактурах ПАТ «Рівне-авто». Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1,2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до\~ст.79 достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки, позивачем ПАТ «Страхова компанія «Провідна» не доведено належними та достатніми доказами розміру матеріальних збитків, висновку експертизи, який би підтверджував їх розмір суду не надано, зазначені в акті обстеження пошкоджень автомобіля дані про його пошкодження не відповідають даним, які зазначені в виставлених СТО для його ремонту рахунках вимоги про відшкодування [PERSON] шкоди є недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню. Не заслуговують на увагу суду посилання представника відповідача [PERSON] [PERSON] на той факт, що витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу розраховані без врахування коефіцієнту фізичного зносу, оскільки ч. І Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів , що укладений між ПАТ "СК "Провідна" та [PERSON] передбачений такий розрахунок без врахування зносу. Що стосується заяви представника відповідача [PERSON] [PERSON] про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне. У п. 27 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", роз`яснюється, що для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Страховий випадок у даній справі настав 20 серпня 2019 року. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Таким чином, строк звернення до суду з вимогою про відшкодування шкоди позивач міг звернутись до 20 серпня 2022 року. Проте відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Таким чином, звернувшись до суду з даним позовом 17.01.2023 року позивачем строк позовної давності не пропущено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed