Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, відповідно до якої просить суд ухвалити рішення, яким визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з позивачем. В обґрунтування позову вказує на те, що вона і відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Позивач і відповідач разом не проживають, оскільки розлучилися, відповідно до рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 16.08.2017р. дитина проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, жодної допомоги, не надає. У той же час позивачка самостійно забезпечує дитині належний догляд, піклування, виховання та розвиток. За місцем проживання позивачка характеризується позитивно, має постійне місце роботи. Позивачка забезпечили дитині задовільні побутові умови проживання, у тому числі належного харчування, медичного догляду і дошкільного розвитку. Наразі між позивачкою і відповідачем існує спір щодо визначення місця проживання дитини, який вони самостійно, в позасудовому поряду, вирішити не можуть. З урахуванням якнайкращих інтересів дитини, позивачка просить суд визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . Ухвалою суду від 20.03.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. 05.06.2023 року підготовче провадження у справі було закрито і призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] надала суду заяву відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутність, позов підтримує повністю, наполягає на його задоволенні у зв`язку з необхідністю вирішення нагальних питань місця проживання дитини, місця реєстрації дитини, вирішення питання про лікування, навчання дитини, оскільки батько самоусунувся від виконання та вирішення цих завдань і від виховання дитини. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку шляхом надсилання судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Крім того, інформація щодо розгляду справи наявна на офіційній сторінці Богородчанського районного суду Івано-Франківської області в мережі Інтеренет на веб-сайті судової влади. Про причини неявки [PERSON] суд не поінформував, своїм правом на подання відзиву не скористався, заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від нього не надходило. З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Представник третьої особи Богородчанської селищної ради Римарук В.В. подав заяву про розгляд справи без його участі, просить суд врахувати наданий раніше селищною радою висновок і задовольнити заяву. Представник третьої особи Івано-Франківської РДА Івано-Франківської області Івано-Франківської районної військової адміністрації в судое засідання не з`явилися, надали суду заяву відповідно до якої вважають себе неналежною 3-ю особою та просили замінити їх на належу 3-ю особу. Представник третьої особи Івано-Франківської міської ради в судове засідання не з`явився, надали суду заву відповідно до якої просять справу розглядати у їх відсутність. Крім того, вважають що спір про визначення місця проживання дитини відсутній. За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності учасників провадження, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в заочному порядку, за наявними матеріалами. Дослідивши надані суду письмові докази в їх сукупності, суд встановив таке. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. За приписами ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно із ч.1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, який рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 16.08.2017р. було розірвано. Позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Після реєстрацію шлюбу подружжю присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно витягу з реєстру Богородчанської територіальної громади №2023/001768576 від 27.02.2023р. дитина проживає разом із матір`ю за зареєстрованим місцем проживання: [ADDRESS] . Згідно з довідкою Початкової школи №9 Івано-Франківської міської ради №24-120 від 27.12.2022р., відповідно до якої, класний керівник засвідчує, що [PERSON] , [INFO] навчається в школі з 01 вересня 2020 року. Батько дитини [PERSON] контакту із школою (дошкільною групою) не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вихователями не спілкується, батьківські збори не відвідує. Судом встановлено, що наразі між батьками виник спір щодо місця проживання дитини. Згідно зі ст. 56 ЦК України о рганами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Богородчанською селищною радою, як органом опіки та піклування, був наданий суду висновок від 04.05.2023 року про доцільність визначення місця проживання дитини, згідно із яким орган опіки та піклування вважає доцільним визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із її матірю [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації від 03.04.2023 року № 1474/108/51/01-2023, наданої Івано-Франківським районним управлінням поліції відділення поліції №2 (смт Богородчани), [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , перетнув Державний кордон України 26.02.2022 року та на даний час не повернувся на територію України. Згідно з висновком оцінки потреб сім`ї від 13.04.2023 року, складеним [PERSON] , начальником відділу соціальної роботи управління «Центр надання соціальних послуг» Богородчанської селищної ради, встановлено, що потреби дитини задоволені в повному обсязі. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 13.04.2023 року, проведеного комісією в складі [PERSON] , начальника служби у справах дітей Богородчанської селищної ради, [PERSON] , головного спеціаліста з питань соціально-правового захисту дітей служби у справах дітей Богородчанської селищної ради, [PERSON] , начальника відділу соціальної роботи управління «Центр надання соціальних послуг» Богородчанської селищної ради, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , умови проживання в будинку задовільні, створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Із системного тлумачення ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. При цьому суд також враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Позицію органу опіки та піклування Івано-Франківської міської ради, з приводу того, що вони не вбачають спору між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, суд не приймає до уваги, та відноситься до нього критично, оскільки даний висновок орган опіки та піклування зробив на підставі спілкування з матір`ю відповідача [PERSON] , яка повідомила, що її син відсутній за місцем проживання. Така позиція органу опіки та піклування Івано-Франківської міської ради викладена у формі заяви є неприйнятною, оскільки її також обґрунтовано зверненням позивача до органу опіки з заявою щодо затвердження висновку, ще у листопаді 2022 року. Працівниками служби було здійснено виїзд за адресою проживання батька дитини, однак двері ніхто не відчинив. Така позиція органу опіки та піклування Івано-Франківської міської ради безпідставна, оскільки обгрунтована проведеним безрезультатним виїздом та рішенням від 09.02.2023 р. №141, яке не обгрунтовано жодними доказами, а лише тим фактом що двері органу опіки та піклування Івано-Франківської міської ради за місцем проживання батька ніхто не відчинив. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов 05.06.2023р. за місцем проживання батька його мати повідомила про його відсутність та його перебування в лавах ЗСУ. Викладене зі слів матері та не перевірено документально, суперечить висновку виконкому Богородчанської селищної ради від 04.05.2023р., працівники якої дослідили умови проживання дитини та батьків, умови виховання та навчання дитини, з`ясували документально підтвердженні відомості про відсутність батька дитини та перетин ним державного кордону України 22.06.2022р., який на даний час на територію України не повернувся. Даним висновком спростовується не лише позиція органу опіки та піклування Івано-Франківської міської ради, а і твердження матер відповідача про захист ним Відчизни. Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [INFO] необхідно визначити місце її проживання разом з матір`ю [PERSON] . На підставі наведеного,

Outcome: approved