Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

02.03.2023 до суду звернувся [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] з вимогами: позбавити відповідачку батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; стягувати аліменти з відповідачки на його користь на утримання сина у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідачки до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 25.11.2014 розірвано. Від шлюбу народився [PERSON] , [INFO] , який тривалий час проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 03.03.2023 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 13.03.2023 провадження у справі відкрито, справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження, призначено справу у підготовче судове засідання. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 15.05.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Від позивача надійшла заява про задоволення позову, просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] повідомлена про розгляд справи шляхом опублікування оголошення на офіційному сайьі судової влади України, про причини неявки суд не сповістила, відзиву або заперечень проти позову не надала. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідачки, яка повідомлялася про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, і від якої не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за її відсутністю, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, проти чого не заперечувала представник позивача. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] народився [PERSON] , батьками його зареєстровані [PERSON] , [PERSON] (а. с. 8) Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 11.11.2014 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 9) Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 12.02.2021 [PERSON] звільнено від сплати аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 9-11) З характеристики, виданої директором комунального закладу "Слобожанський ліцей № 1" Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області вбачається, що за час навчання [PERSON] його мати [PERSON] жодного разу не відвідувала батьківські збори, не підтримувала контакту з класним керівником, не відвідувала виховних заходів та не цікавилась результатми навчання та поведінкою сина (а.с. 12) Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 155 СК України, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, лікування дитини, не спілкуються з дитиною, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. У відповідністю зі ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, духовного та соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 Сімейного кодексу України. Пунктом 1, 2 частини першої статті 164 СК України визначено, Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінки. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграфи 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні, прийнятому у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09), Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зав`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Розірвання сімейних зав`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин. Згідно висновку виконавчого комітета Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області № 835 від 17.04.2023 визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 39) Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Досліджені судом докази дають підстави дійти висновку про доведеність позивачем свідомого нехтування відповідачкою [PERSON] своїми батьківськими обов`язками, суд дійшов висновку про наявність підстав для позбавлення батьківських прав відповідачки стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. У відповідністю з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що суд дійшов висновку про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітнього сина [PERSON] , який проживає разом з батьком, який матеріально забезпечує дитину, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення аліментів з відповідачки на утримання дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved