Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Балагурак В.В. звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. В обґрунтування позовної заяви посилалась на те, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 05.06.2008. [PERSON] при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку» складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. [PERSON] була ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви. Позичальник була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до виявленого бажання, [PERSON] було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, а для користування кредитним картковим рахунком видано кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 7000 грн. Позичальник не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини є [PERSON] та [PERSON] .. 26.08.2020 позивачем була направлена претензія кредитора до приватного нотаріуса Студенцова О.В. та 08.09.2020 отримано відповідь, в якій зазначено, що спадкоємці померлої із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Таким чином, відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідачі не відмовились від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 08.06.2021 до спадкоємців було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 05.06.2008 становить 8028,26 грн., а саме заборгованість за тілом кредиту. Посилаючись на викладене вище, просить стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 8028,26 грн. за кредитним договором № б/н від 05.06.2008. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2023 матеріали цивільної справи прийнято до свого провадження, призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою Шевченківського\~районного суду\~м.\~Запоріжжя від 30.05.2023 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача, належним чином повідомлений в судове засідання не з`явилась, просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги задовольнити, про що подала до суду письмову заяву. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] належним чином повідомлені, у судові засідання жодного разу не з`явились, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Судом встановлено, що 05.06.2008 [PERSON] підписала заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. Згідно інформації, викладеної у вказаній заяві [PERSON] підтвердила, що погоджується із тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг (а.с.23). [PERSON] було видані кредитні картки (а.с.35). Згідно з свідоцтвом про смерть [PERSON] , померла [INFO] (а.с.41). Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 05.06.2008, укладеним між ПриватБанком та [PERSON] , станом на 31.05.2015 заборгованість складала 4926,96 грн, з яких: 4778,44 грн. за тілом кредиту; 148,52 грн. заборгованість за відсотками (а.с.7-9). Згідно з розрахунком заборгованості за договором № б/н від 05.06.2008, укладеним між ПриватБанком та [PERSON] , станом на 30.06.2019 заборгованість складала 5074,02 грн, з яких: 4693,37 грн. за тілом кредиту; 180,65 грн. заборгованість за відсотками.(а.с.10-12). Станом на 31.12.2019 сума заборгованості складає 6182,05 грн. Сума перерахунку 197,29 грн. (а.с.13). Станом на 05.08.2021 сума заборгованості склала 8028,26 грн.(а.с.14). В матеріалах справи міститься: довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (а.с.22); виписка по рахункам [PERSON] за період з 20.06.2008 по 30.03.2020 (а.с.15-21); Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.24,25-34). 26.08.2020 позивачем було направлено до Приватного нотаріуса Студенцова О.В. претензію кредитора від 30.07.2020 вих. № SAMDN50000022119813 в порядку ст. 1281 ЦК України (а.с.42-43). На вказану претензію ПАТ КБ «ПриватБанк» було отримано відповідь приватного нотаріуса Студенцова О.В, в якій зазначено, що ним 22.08.2020 на підставі претензії банка, було заведено спадкову справу № 82/2020 (а.с.63). 08.06.2021 позивачем було направлено листи-претензії від 01.06.2021 вих. №SAMDN50000022119813 на адресу [PERSON] та за вих. № SAMDN50000022119813 на адресу [PERSON] щодо сплати заборгованості в розмірі 8028,26 грн. за кредитним договором № б/н від 05.06.2008, як спадкоємцям після померлої [PERSON] (а.с.45-49). Згідно з інформацією, наданою Центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Запорізької області від 24.11.2021 № 03-05/13/843 [PERSON] , [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] до дня смерті [INFO] . Станом на 21.11.2019 [PERSON] була зареєстрована за вказаною адресою разом з [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.66). 31.08.2020 приватним нотаріусом Оріхвського нотаріального округу Запорізької області Студенцовим О.В. на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк» заведено спадкову справу № 82/2020 після померлої [PERSON] , спадкову справу зареєстровано в Спадковому реєстрі за № 66337027, про що свідчать матеріали спадкової справи № 82/2020 (а.с.77-83). АТ КБ «ПриватБанк» зареєстроване як юридична особа, має Статут (а.с.50-55). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1216, 1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша-друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частини перша, третя статті 1268 ЦК України). Також статтею 1241 ЦК України встановлено право осіб на обов`язкову частку у спадщині. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦПК України). Крім того, відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як роз`яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця. Аналіз норм статей 1216, 1218, 1219, 1231, 1268, 1269, 1296, 1297 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно (право володіння, користування). Особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника регламентовані приписами статей 1281 і 1282 ЦК України. Статтею 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. За змістом статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Абзацом 2 пункту 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців. Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості. Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 82/2020 спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] була заведена Приватним нотаріусом Оріхівського нотаріального округу Запорізької області на підставі претензії кредитора АТ КБ «ПриватБанк». При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, спадкової маси, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором встановленого законом строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо спадкової маси на час відкриття спадщини, на підтвердження того, що саме входило до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] та вартості одержаного у спадщину майна спадкоємцями, і що вартість спадкового майна, яке прийнято спадкоємцями, є достатньою для задоволення вимог кредитора та стягнення заборгованості спадкодавця в межах вартості майна одержаного у спадщину. Реєстрація місця проживанням відповідачів разом з [PERSON] на час смерті, не свідчить про те, що ними фактично прийнято спадщину, оскільки судом не здобуто, а позивачем не надано доказів, що вищевказана квартира є об`єктом спадкування. Представником позивача, клопотань про витребування інформації, а саме щодо належності квартири померлій, чи будь якого іншого майна, не подано. Таким чином, позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних доказів щодо наявності спадкової маси, яку б успадкували відповідачі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в позові судові витрати понесені по сплаті судового збору покладаються на позивача..

Outcome: dismissed