Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

[PERSON] через свого представника [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту постійного спільного проживання. Заява мотивована тим, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцями майна свого померлого [INFO] батька [PERSON] та після його смерті була заведена спадкова справа. За життя [PERSON] володів 7/10 квартири [ADDRESS] . Крім того, 3/10 вказаної квартири володів померлий [INFO] батько [PERSON] [PERSON] . Однак, [PERSON] не оформив право власності на 3/10 квартири, які з життя належали його батькові. Постановою приватного нотаріуса ВМНО Діброви Л.О. від 20.08.2021 року №143/02-31 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на 3/10 частки квартири [ADDRESS] , підставою для такої відмови стало те, що [PERSON] не надала документи, які б підтверджували факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті його батька [PERSON] . Таким чином, для одержавння права на спадкування заявником необхідно встановити юридичний факт спільного проживання [PERSON] разом з його батьком [PERSON] на день смерті [INFO] . Вищевикладене і стало підставою для звернення до суду із даною заявою. Ухвалою суду від 15.03.2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримав та просив задовольнити. Представник заінтересованих осіб [PERSON] та [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. На адресу суду від представника заінтересованих осіб надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, не заперечував щодо задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви, з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що 03.05.2013 року складено відповідний актовий запис №1207, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , [INFO] помер [PERSON] (а.с.7). Згідно Листа №1687 від 17.03.2021 року КП «ВМБТІ» повідомило, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи №87744 на квартиру [ADDRESS] станом на 29.12.2012 року за [PERSON] зареєстровано 3/10 часток квартири, за [PERSON] 7/10 часток (а.с.11). З Технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] вбачається, що власниками є: [PERSON] (3/10) та [PERSON] (7/10) (а.с.9-10). Відповідно до Свідоцтва на право власності на житло від 24.02.2000 року, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.49). Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом Серія ВМС №438119, спадкоємцем частки майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її син [PERSON] , спадкове майно, на яке в указаній частці видано свідоцтво складається з 1/5 частки квартири під [ADDRESS] (а.с.50). Крім того, З Договору дарування частини квартири Серія НМС №270637 від 28.03.2011 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] передали безоплатно у власність (подарували), а [PERSON] прийняв дарунок, а саме: 2/5 частини квартири [ADDRESS] (а.с.51). Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина (а.с.4). З Довідки про склад спадкоємців №57/02-14 від 28.04.2023 року вбачається, що згідно матеріалів спадкової справи заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , спадкоємцями після смерті [PERSON] є його: донька [PERSON] , дружина [PERSON] та Донька [PERSON] (а.с.48). Постановою №143/02-31 від 20.08.2021 року, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Діброва Л.О.відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/10 частки квартири [ADDRESS] , власником яких є [PERSON] , оскільки [PERSON] не надала документи, які б підтверджували факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] (а.с.5-6). Судом встановлено, що заявник [PERSON] є донькою померлого [PERSON] , та остання претендує на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON] . Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. У той же час кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України). За змістом статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю. У п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Головною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Такими особами можуть бути й інші родичі спадкодавця, причому ними можуть також особи однієї статі зі спадкодавцем, або особи, які взагалі не пов`язані спорідненням зі спадкодавцем. Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статті 58 та 59 ЦПК України вказують на те, що докази повинні бути належними та допустимими. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до Довідки №249 від 16.04.2021 року [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] по день смерті [INFO] . Знятий з реєстрації 17.05.2013 року (а.с.13). Відповідно до Довідки №38587 від 04.06.2021 року [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] по день смерті [INFO] . Знятий з реєстрації 08.10.2020 року (а.с.15). Відповідно до Акту про фактичне проживання особи від 16.03.2023 року, посвідченого керівником УК «Стрілецька 91» Марченко О.П., за адресою: [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] фактично проживали за вказаною адресою з 29.07.1983 року по 01.05.2013 року (а.с.33). В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON] та [PERSON] які суду пояснили, що вони давно знали [PERSON] та [PERSON] . Вказали, що [PERSON] проживав разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] по день його смерті. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Від встановлення вказаного в заяві факту залежить виникнення у заявника права на отримання спадщини. Враховуючи те, що заявник у інший спосіб не може довести факт спільного проживання [PERSON] разом з [PERSON] і зазначені обставини не можуть бути встановлені у інший спосіб, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою, обставини, викладені в ній, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв`язку з чим вона підлягає задоволенню.

Outcome: approved