Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

ТзОВ «КРЕДІ ФІНАНС АКТИВ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по сплаті інфляційних втрат та втрат пов`язаних з судовим розглядом справи в розмірі 4684,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 24 вересня 2020 року Любарським районним судом Житомирської області прийнято судове рішення у справі №282/604/20 яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «КРЕДІ ФІНАНС АКТИВ» інфляційних втрат в сумі 29582,74 грн. 55 коп. та судових витрат у сумі 2102,00 грн. Факт неналежного виконання [PERSON] зобов`язань встановлено рішенням Любарського районного суду Житомирської області від 24.09.2020 у справі №282/604/20, породжує виникнення нового зобов`язання. 21 січня 2021 року державним виконавцем Любарського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) відкрито виконавче провадження №64217122. У зв`язку з невиконанням боржником/відповідачем рішення суду щодо сплати інфляційних втрат за кредитним договором в сумі 29\~582,74 грн., 31 січня 2023 року позивачем проведено нарахування на заборгованість за період з 24.09.2020 (день прийняття рішення суду) по 31.01.2023, що склала 10490 грн.98 коп. інфляційних втрат. В судове засідання представник позивача не з`явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, та у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на веб-сайті суду, відзив на позов не подала, про причини неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи на адресу суду не надіслала. Відповідно до\~ст.280 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не подав відзив на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов таких висновків. Рішенням Любарського\~районного суду\~Житомирської області\~від 24\~вересня 2020\~року \~№282/604/20\~стягнуто із\~ [PERSON] на користь ТзОВ «КРЕДІ ФІНАНС АКТИВ» заборгованість по інфляційних втратах у сумі 29582 грн. 74 коп., що виникла внаслідок невиконання грошового зобов`язання, а також сплачений судовий збір в сумі 2102 грн. 00 коп. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження, старшим державним виконавцем Любарського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) Чмирук О.М. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №282/604/20, виданого 24 вересня 2020 року Любарським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «КРЕДІ ФІНАНС АКТИВ» заборгованість по інфляційних втратах у сумі 29582 грн. 74 коп., що виникла внаслідок невиконання грошового зобов`язання, а також сплачений судовий збір в сумі 2102 грн. 00 коп. Згідно розрахунку директора ТОВ «Креді Фінанс Актив» Нівінчук М.Ю. від 02.02.2023, загальна сума інфляційних втрат за період з 24.09.2020 по 30.01.2023 становить 10490,98 грн. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. У частині п`ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних правовідносин, але й з інших підстав. У пункті 45 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц зроблено висновок, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Позивачем складено розрахунок, відповідно до якого інфляційні втрати складають 10490,98 грн. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 у справі №750/5104/17 Велика Палата Верховного Суду вирішила відступити від висновків, викладених Верховним Судом України у Постанові від 20.01.2016 в справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися вимоги статті 625 ЦК України та у Постанові від 02.03.2016 в справі № 6-2491цс15, який полягав у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин, виходячи з наступного. Тому суд дійшов висновку, що на спірні правовідносини поширюються вимоги статті 625 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на зазначене, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Положення статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Така правова позиція викладена і у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18, провадження № 686/21962/15-ц та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу. Зазначене також відповідає правовому висновку, наведеному у Постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946цс15, Постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 459/3560/15-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 753/23612/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 461/479/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 761/43507/16-ц. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у Постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом якого грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і з факту завдання шкоди особі. Відповідач по справі була обізнана про грошове зобов`язання, оскільки рішенням Любарського районного суду Житомирської області у справі 282/604/20, з неї на користь відповідача стягнуто заборгованість по інфляційним втратам. З огляду на те, що відповідач порушила грошове зобов`язання з виплати грошових коштів, то у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат відповідно до ст.625 ЦК України. Оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України. Зазначений правовий висновок міститься у Постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року № 6-1946цс15, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Саме такі висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у Постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Отже, відповідач має невиконане грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили. Разом з тим, відповідно до п.18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває по теперішній час. Таким чином, наданий позивачем розрахунок суми інфляційних втрат підлягає перерахунку з урахуванням вищевказаного пункту\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~та розраховується за період з 24 вересня 2020 року по 23.02.2022. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язання, з урахуванням відсутності у матеріалах справи доказів виконання [PERSON] своїх зобов`язань та з огляду на зміст\~статті 625 ЦК України, п.18\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованість у сумі 5103,93 грн. інфляційних втрат. Відповідно до\~ст 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із ухваленням судом рішення про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені ним і документально підтверджені в розмірі 1303,83 грн.(5103,93 грн./10490,98 грн х 2680 грн. (сума сплаченого судового збору). Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, оскільки дані витрати документально не підтверджені матеріалами справи.

Outcome: partial