Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Черкаської селищної ради Краматорського району Донецької області, про позбавлення батьківських прав, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона в період з грудня 2012 року по січень 2018 року проживала з відповідачем без реєстрації шлюбу. Від спільного життя з відповідачем в них [INFO] народилася донька [PERSON] . Спільне життя позивача з відповідачем не склалось, тому вони перестали спільно проживати, дитина залишилась проживати з позивачем. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання доньки не надавав, тому позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, який було задоволено рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2018 року та з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини. За заявою позивача було відкрито виконавче провадження та станом на 01 травня 2023 року розмір заборгованості по сплаті аліментів [PERSON] складає 146 337,34 грн. Відповідач про дитину не піклується, не цікавиться її успіхами в школі, станом здоров`я, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування, не спілкується з дитиною, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються позивачем без участі відповідача, дитина знаходиться на повному її утриманні. 09 жовтня 2021 року позивач вийшла заміж за [PERSON] , від шлюбу в них народилась спільна дитина. Крім того, позивач має ще одну дитину, [PERSON] , 2007 року народження, який також проживає з позивачем. З огляду на викладене, дитина [PERSON] - [PERSON] проживає в сім`ї, де [PERSON] фактично виконує обов`язки батька, він бере участь у вихованні дитини, цікавиться станом її здоров`я, успіхами у навчанні, морально та матеріально підтримує дитину. [PERSON] ухиляється від виховання своєї дитини, свідомо нехтує своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. В зв`язку з викладеним просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] , та представник позивача, адвокат Могила С.М., який діє на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серія ВА №1052871 від 23 травня 2023 року, в судове засідання не з`явилися. 13 червня 2023 року до суду надала заяви, в яких просили справу розглянути за їхньої відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій також зазначив, що згоден з будь-яким рішенням суду. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Черкаської селищної ради Краматорського району Донецької області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Черкаської селищної ради Краматорського району Донецької області, про позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. У відповідності до ст. 165 Сімейного Кодексу України «Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина…» та п. 18 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24 вересня 2013 року виконкомом Привільської сільської ради Слов`янського району Донецької області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 5, складений 24 вересня 2013 року. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Слов`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), 09 жовтня 2021 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що 09 жовтня 2021 року складено відповідний актовий запис №46, та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Згідно з витягом з реєстру територіальної громади від 08 травня 2023 року за №2023/003545415, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно з витягом з реєстру територіальної громади від 05 травня 2023 року за №2023/003510614, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 15 квітня 2022 року №4806-7000825084 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце перебування [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою від 07 червня 2022 року №4806-7001264291 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце перебування [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки про склад сім`ї від 09 травня 2023 року, за адресою: [ADDRESS] , мешкає родина з п`яти осіб, до складу якої входять заявник [PERSON] , її чоловік [PERSON] , син [PERSON] , донька [PERSON] , та син [PERSON] . Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 10 травня 2023 року, складеного завідувачем сектору захисту прав дітей ССД АВК Вознесенської міської ради Дробинською Н.В., головним спеціалістом сектору захисту прав дітей ССД АВК Вознесенської міської ради Трофименко О.В., проведено обстеження житлово-побутових умов проживання родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Родина являється ВПО з м. Слов`янська Донецької обл., квартиру винаймає. В будинку чисто та затишно. У дитини є окрема кімната з усіма необхідними меблями, вдосталь місця для сну та відпочинку, окреме місце для виконання домашнього завдання. В наявності приготована їжа та вдосталь запасів продуктів харчування. Матір`ю створені всі необхідні умови для проживання, виховання та всебічного розвитку дитини. Дитина забезпечена одягом та взуттям відповідно до вікових та сезонних потреб. Атмосфера в родині доброзичлива. Відповідно до довідки від 11 травня 2023 року №32, наданої директором Олександрівського ліцею Черкаської селищної ради, учениця 2 класу [PERSON] , яка навчалась у 2 класі в період 2020 - 2021 навчального року, регулярно відвідувала заняття у школі у період навчання в Олександрівському ліцеї, дитина завжди була доглянута. Мати дитини, [PERSON] , спілкувалась з педагогами, які навчали доньку, цікавилась шкільним життям дитини. Батько, [PERSON] , контакту зі школою, де навчалась дитина, не підтримував, із вчителями не спілкувався. Згідно з довідкою директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5 від 08 травня 2023 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно навчається у 4-Б класі Слов`янської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №5. 26 листопада 2018 року на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 22 жовтня 2018 року [PERSON] було видано виконавчий лист №2/243/3251/2018 про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. З довідки Слов`янського ВДВС у Краматорському районі Донецької області від 11 травня 2023 року вбачається, що станом на 01 травня 2023 року заборгованість [PERSON] по аліментам у виконавчому провадженні АСВП №63361267 з примусового виконання виконавчого листа №2/243/3251/2018 становить 146 337,34 грн. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного Кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Аналогічні положення викладені і в ст. 150 Сімейного Кодексу України. Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, що принижують людську гідність дитини. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства», кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканість та захист гідності. Дисципліна і порядок сім`ї мають забезпечуватися на принципах, що ґрунтуються на взаємоповазі, справедливості і виключають приниження честі та гідності дитини. Держава здійснює захист дитини від: усіх форм фізичного і психічного насильства, образи, недбалого і жорстокого поводження з нею, у тому числі з боку батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно з ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року розтлумачив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХП від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до статті 9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. В п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, а крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року за № 789-Х11, дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту, турботи, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відповідач не виявляє щодо дітей батьківського піклування, фактично самоусунувшись від виконання своїх батьківських обов`язків. Статтею 150 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: - батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; - батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; - батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Тобто, суд приходить до висновку, що [PERSON] не бере участі у вихованні своєї малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , не цікавиться її життям, не бере участі в її розвитку та вихованні, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення та взагалі не цікавиться життям своєї дитини. Так, ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 7,15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, тощо, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», із підстав, передбачених п.2, 4, 5 ч.1 ст. 164 СК України, особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки в разі досягнення ними повноліття. Як слідує з висновку органу опіки та піклування Черкаської селищної військової адміністрації від 12 червня 2023 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [PERSON] з січня 2018 року і по теперішній час зі співмешканкою та дочкою контактів не підтримує, участі у житті, вихованні та утриманні малолітньої доньки не приймає. Батько свідомо самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дитини, тривалий час ніде не працює, існує за рахунок пенсії матері, не сплачує аліменти, періодично вживає спиртні напої. На підставі викладеного орган опіки та піклування Черкаської селищної військової адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно з частиною шостою ст. 19 СК України, суд може не погодитися з Висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З урахуванням цих обставин та встановлених фактів, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Черкаської селищної військової адміністрації № 01-10/161 від 12 червня 2023 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Положенням ч. 1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України передбачено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, при цьому, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками. Суд вважає, що матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про навмисне та злісне невиконання відповідачем своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, оскільки протягом тривалого часу відповідач не проявляє відносно своєї дитини належної турботи та уваги, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не піклується про стан її здоров`я та розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, хоча зобов`язаний це робити та має таку можливість. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. З огляду на ці обставини та на підставі відомостей, які характеризують особу відповідача, його ставлення до дитини, суд вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки це сприятиме інтересам дитини. На підставі наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими, відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, та виходячи з інтересів дитини та конкретних обставин справи, суд вважає можливим позбавити батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, оскільки позивач при зверненні до суду із даним позовом звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073 гривень 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved