Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» звернулося до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення у розмірі 74 355,05 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 14 927,15 грн., 3% річних у розмірі 5 784,93 грн. та судового збору. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в квартирі [ADDRESS] здійснюється ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ». Відповідачі являються співвласниками квартири [ADDRESS] , а тому являються споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у вказаній квартирі. Ознайомившись з умовами договору про надання послуги з постачання теплової енергії та договором про надання послуги з постачання гарячої води на офіційному сайті виконавця: https://tec4.kiev.ua/ Мельничук В.В. приєдналася до договору про надання послуг з постачання теплової енергії з ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» підписавши Заяви-приєднання до індивідувального договору про надання послуги з постачання гарячої води, та з постачання теплової енергії за особовим рахунком № [NUMBER] . Відповідно до заяви-приєднання до індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води кількість осіб, які фактично користуються послугою - 8 осіб. Позивач зазначає, що відповідачі своєчасно з жовтня 2014 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та з серпня 2017 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилася заборгованість станом на 01.02.2022 у розмірі 74 355,05 грн., що складається із заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 40 730,12 грн. та заборгованості за послуги з гарячого водопостачання у розмірі 33 624,93 грн. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховано інфляційну складову боргу у розмірі 14 927,15 грн. та 3% річних у розмірі 5 784,93 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.06.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників судового розгляду в судове засідання, витребувано від [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] копії правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS] та витребувано від Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації відомості про кількість зареєстрованих осіб у вказаній квартирі за період з жовтня 2014 року по лютий 2022 року (а.с. 65-69). 08 липня 2022 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою заяву [PERSON] про розгляд справи № 755/4043/22 у порядку загального позовного провадження за позовом ТОВ «Євро-реконструкція» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без задоволення (а.с. 79-79 зв.). 13 липня 2022 року на адресу Дніпровського районного суду м. Києва від відповідачів надійшов відзив на позов в якому відповідачі просять застосувати строки позовної давності та зазначають про часткове визнання заборгованості у розмірі 39 539,99 грн. 05 серпня 2022 року на адресу Дніпровського районного суду м. Києва від Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації на виконання вимог ухвали суду надійшов Витяг з Реєстру територіальної громади м. Києва щодо осіб зареєстрованих у квартирі [ADDRESS] за період часу з 30.01.2017 по 25.07.2022. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. За нормою ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як убачається з матеріалів справи, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та членам її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності виданого Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією 19.08.2021 (а.с. 33). За адресою: [ADDRESS] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до відомостей, що містяться у Витязі № 82445228 від 25.07.2022 з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих/знятих з реєстрації осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , відповідачі зареєстровані у квартирі з 06.08.1993 по теперішній час. 04 лютого 2022 року відповідачем [PERSON] підписано заяву-приєднання до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та заяву-приєднання до індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24, 25). Відповідно до змісту заяви-приєднання до індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води, кількість осіб, які фактично користуються послугою - 8 осіб. Отже, споживачами послуг з постачання гарячої води та централізованого опалення, які надавалися позивачем у спірний період являються відповідачі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 р. № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За повідомленням позивача, відповідачі свої зобов`язання зі сплати послуг з надання централізованого опалення та гарячого водопостачання не виконували, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 01.02.2022 у розмірі 74 355,05 грн., що складається із заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 40 730,12 грн. та заборгованості за послуги з гарячого водопостачання у розмірі 33 624,93 грн. на підтвердження чого позивачем надано помісячний розрахунок суми заборгованості. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховано інфляційну складову боргу у розмірі 14 927,15 грн. та 3% річних у розмірі 5 784,93 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Заперечуючи проти заявленого у позові розміру заборгованості, відповідачі вказують на те, що загальний розмір заборгованості з урахуванням строку позовної давності та сплаченими платежами має складати 35 143,82 грн., інфляційна складова боргу 702,15 грн. та 3 % річних у розмірі 3 694 грн. Зазначили, що нарахування заборгованості здійснювалося виходячи з розрахунку на 10 осіб, хоча у квартирі зареєстровано 8 осіб, про що вони неодноразово повідомляли позивача. Також вказали, що зобов`язання із сплати вартості наданих послуг вони мають нести з 2022 року, тобто з часу укладення договору. Доводи відповідачів про те, що обов`язок зі сплати вартості наданих позивачем послуг у них виник з 2022 року, тобто з часу укладення договору, суд до уваги не приймає, виходячи з наступного. У постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року по справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду від 15.03.2018 року по справі № 401/710/15-ц зроблено висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (частина 3 ст. 11 ЦК України). Згідно статті 4 ЦК України, актами цивільного законодавства, серед іншого, є постанови Кабінету Міністрів України. За нормою ст. 179 ЖК України, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. На час спірних правовідносин діяли Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 зі змінами (далі - Правила). Згідно пункту 30 Правил споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. Верховний Суд у постанові від 22.01.2022 по справі № 201/11406/20 зазначив, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відтак, посилання відповідачів про виникнення у них обов`язку зі сплати вартості наданих житлово-комунальних послуг з 04.02.2022 не ґрунтуються на положеннях закону. Разом з тим, суд приймає до уваги подану відповідачами заяву про застосування строку позовної давності та при цьому враховує наступне. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Позов поданий до суду засобами поштового зв`язку 17.05.2022. Позовні вимоги заявлені за період часу з жовтня 2014 року по 01.02.2022 за послуги з централізованого опалення та з серпня 2017 року по 01.02.2022 за послуги з постачання гарячої води. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», на всій території України з 12.03.2020 року до 22.05.2020 року установлено карантин. 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Дію карантину, встановленого вищевказаною постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», продовжено на всій території України згідно з постановами Кабінету Міністрів України № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 657 від 23.06.2021, № 677 від 29.06.2021, № 787 від 28.07.2021, № 855 від 11.08.2021, № 889 від 18.08.2021, № 954 від 13.09.2021, № 1003 від 20.09.2021, № 981 від 22.09.2021, № 1066 від 11.10.2021, № 1096 від 20.10.2021, № 1102 від 25.10.2021, № 1240 від 24.11.2021, № 1237 від 29.11.2021, № 1246 від 02.12.2021, № 1336 від 15.12.2021, № 1407 від 29.12.2021, № 1432 від 30.12.2021, № 1435 від 30.12.2021, № 1 від 12.01.2022, № 140 від 09.02.2022, № 229 від 23.02.2022, № 249 від 11.03.2022, № 311 від 18.03.2022, № 318 від 19.03.2022, № 369 від 26.03.2022, № 372 від 26.03.2022, № 488 від 29.04.2022, № 594, від 17.05.2022, № 597 від 17.05.2022, № 630 від 27.05.2022, № 928 від 19.08.2022, № 1423 від 23.12.2022, № 97 від 04.02.2023 та № 336 від 18.04.2023. Отже, з урахуванням дії карантину з 12.03.2020 року, що до дати подачі позову - 17.05.2022 становить 2 роки 2 місяці 5 днів, позовна давність від дати 17.05.2019 (три роки, що передувало подачі позову) продовжується на вказаний строк, тому позовну давність слід рахувати з 12.03.2017 року. Враховуючи, що строк позовної давності необхідно рахувати починаючи з 12.03.2017 року, та беручи до уваги строки за які позивачем нараховано заборгованість, підлягають застосуванню строки позовної давності щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення. Натомість, з наданого позивачем розрахунку заборгованості та наданих відповідачами до відзиву на позов копій платіжних документів про сплату послуг з централізованого опалення убачається, що здійснюючи розрахунок заборгованості позивачем не враховано сплачені відповідачами грошові кошти у розмірі 2 000 грн. за січень 2022 року. Крім цього, здійснюючи розрахунок заборгованості позивачем не враховано сплачені відповідачами грошові кошти за послуги з гарячого водопостачання у розмірі 542,94 грн. за травень 2019 року та 481,62 грн. за вересень 2021 року. Отже, заборгованість відповідачів за послуги з централізованого опалення, з урахуванням строку позовної давності та не врахованих позивачем оплат з боку відповідачів, становить 30 166,77 грн. Пунктами 11, 14 Правил визначено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. За наявності витоків із загальнобудинкової мережі споживачі, які не мають квартирних засобів обліку або не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку, оплачують послуги з холодного, гарячого водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами (нормами) за місяць, у якому ці витоки виявлено. Показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживачів. Показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця. Відповідно пунктів 18, 20 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Згідно розрахунку заборгованості, за послуги з гарячого водопостачання відповідачам з серпня 2017 року по листопад 2020 року нараховано оплату за десять зареєстрованих мешканців; у грудні 2020 року - за вісім мешканців; з січня по травень 2021 року - за десять мешканців та з червня 2021 року по січень 2022 року - за вісім мешканців. Натомість, згідно Витягу з реєстру територіальної громади м. Києва від 25.07.2022 № 82445228, за адресою: [ADDRESS] , за період з 30.01.2017 по 13.02.2020 було зареєстровано дев`ять осіб та з 14.02.2020 - вісім осіб. У зв`язку з цим, враховуючи фактичну кількість зареєстрованих осіб та оплату послуг з гарячого водопостачання не за показниками лічильника обліку гарячої води, беручи до уваги встановлені обсяги споживання та тарифи, помісячні розрахунки заборгованості і приписи ч. 1 ст. 13 ЦПК України, за спірний період з серпня 2017 року по 13.02.2020 за кількістю дев`яти мешканців та з 14.02.2020 по січень 2022 року за кількістю восьми мешканців загальна сума за послуги з гарячого водопостачання за підрахунками суду складає у розмірі 49 218,73 грн. При цьому, з урахуванням сплачених відповідачами коштів у розмірі 14 450,54 грн. (13 425,98 грн. - за довідкою позивача + 1 024,56 грн. - за квитанціями відповідачів, що не враховані в довідці) та проведених позивачем перерахунків за бухгалтерською довідкою на суму 6 065,70 грн, залишок боргу за послуги з гарячого водопостачання становить у розмірі 28 702,49 грн., що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача. Вказаний період стягнення за послуги з гарячого водопостачання заявлено у межах строку позовної давності. Отже, загальний розмір заборгованості відповідачів за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання наданих позивачем становить 58 869,26 грн. (30 166,77 грн. + 28 702,49 грн.). Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Частиною 1 статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Дані норми закону регулюють відносини, що виникають при пасивній солідарності (множинності осіб на стороні боржника). Згідно частини 4 вищевказаної статті 543 ЦК України, виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Отже, після виконання солідарного зобов`язання незалежно від того, виконане воно всіма боржниками або одним із них, воно повністю припиняється. Натомість виникає нове зобов`язання між боржником, який виконав зобов`язання, й іншими боржниками, яке визначено положеннями ст. 544 ЦК України. Аналіз наведених положень закону вказує на те, що позивач має право вимагати виконання обов`язку щодо сплати житлово-комунальних послуг як від власника квартири, так і від будь-якої іншої особи, яка зареєстрована або проживає у житлі власника, адже така особа на рівні з власником користується усіма житлово-комунальними послугами. Згідно зі статтею 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень i протиправних посягань. Одним із способів захисту порушених суб`єктивних прав є звернення до суду. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем за порушення відповідачами виконання зобов`язань зі сплати вартості послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання нараховано інфляційні втрати у розмірі 14 927,15 грн. та 3 % річних у розмірі 5 784,93 грн. Здійснивши розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, з урахуванням строку позовної давності за вимогами з оплати послуг з централізованого опалення та зменшеної до стягнення суми з оплати послуг з гарячого водопостачання, розмір інфляційних втрат складає 12 535,69 грн. (6 691,37 грн. за послуги з постачання централізованого опалення + 5 844,32 грн. за послуги з гарячого водопостачання) та 3 % річних складає 5 142,35 грн. (2 678,05 грн. за послуги з централізованого опалення + 2 464,30 грн. за послуги з гарячого водопостачання). За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зважаючи на викладене вище, оцінивши надані сторонами докази та заперечення відповідачів у їх сукупності, враховуючи часткове визнання відповідачами факту наявності заборгованості за наданими житлово-комунальними послугами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» підлягають частковому задоволенню, а саме в частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 30 166,77 грн., за послуги з постачання гарячої води у розмірі 28 702,49 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 12 535,69 грн. та 3 % річних у розмірі 5 142,35 грн. В іншій частині вимог позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, в порядку розподілу судових витрат між сторонами, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 620,25 грн. з кожного з відповідачів (а.с. 50, 51).

Outcome: partial