Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

В лютому 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Омега Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Омега Фінанс») звернулось суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовна заява обґрунтована тим, що між АТ «Юнекс Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 0.055.4.0919.ФО_К від 16.09.2019 року на суму 29484,54 грн. із терміном користування до 16.09.2022 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12 процентів річних, та комісією за обслуговування кредиту 3,49 відсотка щомісячно. Відповідачем кредитні кошти отримані, проте свої зобов`язання нею не виконуються належним чином. Відповідач не сплачує щомісячні платежі за кредитом, комісію за обслуговування та проценти за користування кредитом та інші платежі, тим самим допускаючи порушення умов Кредитного договору. 31.03.2021 року між АТ «Юнекс Банк» та ТОВ «ФК «Омега Фінанс» укладено договір факторингу № 31/03-2021, відповідно до якого ТОВ «ФК «Омега Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являються боржниками АТ «Юнекс Банк», в тому числі і право грошової вимоги за кредитним договором укладеним з відповідачем. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором [PERSON] станом на 31.03.2021 року має заборгованість в сумі 42550,16 грн., що складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 15690,50 грн., заборгованість по тілу кредиту (згідно графіку платежів) 9208,51 грн.; строкові проценти за кредитом 165,59 грн.; прострочені проценти за кредитом 3108,41 грн.; строкова комісія за обслуговування кредиту 1029,01 грн.; прострочена комісія за обслуговування кредиту 12462,49 грн.; штрафи, пені у розмірі 885,65 грн. В зв`язку з наявною заборгованістю позивач звернувся до суду та просить стягнути вказану суму боргу та судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 6600,00 грн. Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 21.02.2023 року прийнято справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано сторонам по справі подати відзив та відповідь на відзив. 06.04.2023 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначила, що заперечує проти заявлених вимог ТОВ «ФК «Омега Фінанс» стверджуючи, що позовна заява не містить розрахунку вказаної в позові суми боргу, який позивач бажає стягнути з відповідача за зобов`язаннями позичальника, не надано доказів хто проводив розрахунок, та на яких підставах розрахована заборгованість. Вказує, що АТ «Юнекс Банк» станом на 31.03.2021 року не повідомило позивальника про відступлення права вимоги. Оскільки в тексті договору не визначено за яку саме послугу банк встановив щомісячну комісію, а тому відповідач не повинен сплачувати комісію банку, пеню, штраф. Крім того, паспорт споживчого кредиту не є належним доказом щодо погодженої між сторонами процентної ставки, оскільки зазначена у ньому інформація щодо ліміту кредитування, процентної ставки, порядку повернення кредиту, розміру штрафних санкцій та процентної ставки при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту стосується основних умов кредитування при отриманні споживачем та чинна до 16.09.2019 року. З врахуванням зазначеного, [PERSON] просила повністю відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Омега Фінанс». 24.04.2023\~року представником\~позивача подано\~до суду\~відповідь на\~відзив,\~в якому\~остання наголошує\~на той\~факт,\~що [PERSON] ,\~під час\~укладеннякредитного договору №0.055.4.0919.ФО_К від 16.09.2019 року, ознайомлювалася з його текстом та змістом в цілому, у тому числі, з графіком платежів за кредитним договором, паспортом споживчого кредиту, а також з усією інформацією про умови кредитування. Жодних заперечень щодо уточнення чи зміни викладу вказаних документів не висловлювала та з ними погодилася, свою згоду на укладення кредитного договору не відкликала, про що свідчать її особисті підписи. Також, до вказаної відповіді на відзив представником позивача додано детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 0.055.4.0919.ФО_К від 16.09.2019 року в період з 16.09.2019 12.04.2023 року, кожна складова якого, на думку позивача, є належним та обґрунтованим доказом наявної заборгованості [PERSON] , яка відображена також у виписках по особовому рахунку відповідача, реєстрі прав вимоги та графіку погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за кредитним договором. ТОВ «ФК «Омега Фінанс», як новий кредитор, який отримав право грошової допомоги по відношенню до [PERSON] , яка належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором № 0.055.4.0919.ФО_К від 16.09.2019 року, вважає заявлені вимоги обґрунтованими належним чином, а тому просить задовольнити їх в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у поданій до суду письмовій заяві просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неприбуття суд не повідомила. Відтак, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності сторін та їх представників. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.09.2019 року відповідач [PERSON] звернулася до АТ «Юнекс Банк» з Заявою - анкетою на видачу кредиту. 16.09.2019 року між АТ «Юнекс Банк» правонаступником якого є ТОВ «ФК «Омега Фінанс» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0.055.4.0919.ФО_К. Відповідно до п. 1.1 умов договору № 0.055.4.0919.ФО_К від 16.09.2019 року [PERSON] було надано кредит у сумі 29484,54 грн. з терміном користування до 16.09.2022 року (день остаточного повернення кредиту), а позичальник зобов`язується повернути отримані кредитні кошти, сплатити комісії, нараховані проценти за користування кредитом а інші платежі в порядку, в строки та на умовах, передбачених цим договором та правилами, а також виконати інші умови цього договору. Пунктом 1.4 договору визначено, що позичальник за користування кредитом сплачує: 1.4.1. проценти за користування кредитом - щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки 12,0% (дванадцять процентів) річних; 1.4.2. комісію за надання кредиту - одноразово, не пізніше дня надання кредиту, в розмірі 0,0 % (нуль процентів) від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього Договору; 1.4.3. комісію за обслуговування кредиту - щомісячно, в розмірі 3,49 % (три цілих і сорок дев`ять сотих процента) від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього договору, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів. Відповідний розмір кредиту, проценти, комісія та строки погашення кредиту також визначені паспортом споживчого кредиту, власноручно підписаним [PERSON] 16.09.2019 року. Додатком до договору № 0.055.4.0919.ФО_К від 16.09.2019 року визначено графік погашення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів та обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за Кредитним договором. Відповідно до\~Графіків погашення\~кредит надавався\~строком з\~16.09.2019\~року по\~15.09.2022\~року.За цей період Позичальник, крім тіла кредиту - 29484,54 грн. мала ще також сплатити, проценти за користування кредитом у сумі 5764,66 грн. та комісії за обслуговування кредиту у сумі 37044,36 грн. Всього сума платежів за кредитом протягом дії Договору мала скласти 72293,56 грн. 31.03.2021 року за результатами проведення електронного аукціону між АТ «Юнекс Банк» і ТОВ «ФК «Омега Фінанс» було укладено договір факторингу № 31/03-2021, згідно якого АТ «Юнекс Банк» відступило, а ТОВ «ФК «Омега Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 0.055.4.0919.ФО_К від 16.09.2019 року до [PERSON] . Дані обставини\~підтверджуються також:\~протоколом електронного\~аукціону №UA-PS-2021-03-19-000106-1;\~платіжним дорученням\~№ 63\~від 31.03.2021\~року;\~актом прийому-передачі\~прав вимоги\~до договору\~факторингу №\~31/03-2021\~від 31.03.2021\~року;\~реєстром прав\~вимоги;\~повідомленням про\~відступлення прав\~вимоги ТОВ\~«ФК «Омега\~Фінанс»від 06.05.2021 року, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, відповідно до якого адресат не прийняв вказаний лист за закінченням терміну зберігання. Як вбачається із долученої до матеріалів справи виписки по особовому рахунку за період 16.09.2019 року по 31.03.2021 року, відповідач [PERSON] активно користувалася кредитною карткою, що підтверджує використання нею кредитних коштів. Водночас, взяті на себе зобов`язання щодо погашення боргу не виконує. [PERSON] \~не виконувала\~грошові зобов`язання\~у строки,\~визначені договором,не сплачувала щомісячні платежі за кредитом, комісію за обслуговування та проценти за користування кредитом та інші платежі, тим самим допускаючи порушення умов Кредитного договору, внаслідок чого, станом на 31.03.2021 року у неї виникла заборгованість в сумі 42550,16 грн., що складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 15690,50 грн., заборгованість по тілу кредиту (згідно графіку платежів) 9208,51 грн.; строкові проценти за кредитом 165,59 грн.; прострочені проценти за кредитом 3108,41 грн.; строкова комісія за обслуговування кредиту 1029,01 грн.; прострочена комісія за обслуговування кредиту 12462,49 грн.; штрафи, пені у розмірі 885,65 грн. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з вимогами статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, відповідно до вищевказаних правових норм, договору відступлення права вимоги, витягу з реєстру боржників позивач набув права вимоги за зазначеним вище договором, в якому позичальником є відповідач. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 15690,50 грн., заборгованості по тілу кредиту (згідно графіку платежів) 9208,51 грн.; строкові проценти за кредитом 165,59 грн.; прострочені проценти за кредитом 3108,41 грн.; штрафи, пені у розмірі 885,65 грн. є правомірними і законними та підлягають стягненню з відповідача в загальному розмірі 29058,66 грн. на користь позивача, оскільки виходять із кредитних договірних зобов`язань. Твердження відповідача [PERSON] стосовно того що позовна заява не містить обґрунтованого розрахунку заборгованості за кредитним договором № 0.055.4.0919.ФО_К від 16.09.2019 року станом на 31.03.2021 року суд вважає безпідставним з огляду на наступне. Відповідно до умов договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021 року, укладеного між АТ «Юнекс Банк» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «Юнекс Банк», в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором № 0.055.4.0919.ФО_К від 16.09.2019 року. Додатком № 1 до договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021 року є Реєстр прав вимог. Відповідно до Реєстру прав вимог станом на 31.03.2021 року загальна сума заборгованості боржника [PERSON] за кредитним договором № 0.055.4.0919.ФО_К від 16.09.2019 року становить 42550,16 грн., з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 15690,50 грн., заборгованість по тілу кредиту (згідно графіку платежів) 9208,51 грн.; строкові проценти за кредитом 165,59 грн.; прострочені проценти за кредитом 3108,41 грн.; строкова комісія за обслуговування кредиту 1029,01 грн.; прострочена комісія за обслуговування кредиту 12462,49 грн.; штрафи, пені у розмірі 885,65 грн. Зазначене підтверджується виписками по особовому рахунку [PERSON] . Верховний Суд у постанові від 25.05.2021 року у справі № 554/4300/16-ц дійшов правового висновку, що «Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.» Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду у постанові від 17.12.2021 по справі № 278/2177/15-ц (отже, виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором». Матеріалами справи підтверджується, що кредитний договір було укладено на підставі вільного волевиявлення [PERSON] . На підтвердження своєї обізнаності про умови кредитування [PERSON] поставила свій підпис у кредитному договорі, тим самим підтвердивши отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, наданого згідно з обраними умовами кредитування. Крім того, за період з жовтня 2019 року по січень 2020 року, з квітня 2020 року по червень 2020 року та в серпні 2020 року [PERSON] погашала кредитну заборгованість на загальну суму 12390,90 грн., що підтверджує той факт, що вона визнала умови кредитного договору дійсним та законним. Таким чином, відповідач була обізнана про всі умови кредитного договору та прийняла їх як справедливі та прийнятні для себе і не зверталась до банку із заявами або скаргами щодо зміни умов кредитування та не пред`являла вимоги щодо визнання кредитного договору недійсним. Стосовно стягнення з відповідача заборгованості зі сплати строкової комісії за обслуговування кредиту у розмірі 1029,01 грн. та прострочена комісія за обслуговування кредиту 12462,49 грн. у задоволенні яких просить відмовити представник відповідача, суд зазначає наступне. Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно до умов п. 1.4.3 кредитного договору № 0.055.4.0919.ФО_К від 16.09.2019 року за користування кредитом позичальник сплачує комісію за обслуговування кредиту щомісячно, в розмірі 3.49 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього Договору, яка включається до складу щомісячних платежів. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 31.03.2021 року сума заборгованості зі сплати комісії за обслуговування кредиту складає 1029,00 грн. та прострочена комісія за обслуговування кредиту складає 12462,49 грн. Банк, встановивши у кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, не зазначив, за які саме послуги сплачується комісія. Кредитним договором передбачено право позичальника на отримання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена також ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування». Перелік послуг з обслуговування кредиту, за які справляється плата у вигляді комісії за обслуговування комісії, договір не містить, при цьому, щомісячна плата за обслуговування міститься й у пункті 1.4.3 кредитного договору та у графіку щомісячних платежів. Відповідно до положень ч. 1 та 5 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів»(у редакції, чинній на час укладення кредитного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частиною третьою цієї статті визначено перелік несправедливих умов договору. Вказаний перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Враховуючи наведене, оскільки відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги, перелік яких відсутній у кредитному договорі, а отримання інформації щодо кредиту безоплатна відповідно до ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування», вказаний пункт кредитного договору є несправедливим та підлягає визнанню недійсним. Вказане відповідає правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі N 583/3343/19. Положеннями абз. 3 ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі N 6-2071цс16. Також, Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі N 6-1746цс16 вказав, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168,банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Вказане відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 11.03.2020 року у справі N 708/195/19. Кредитним договором передбачено право Позичальника на отримання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена також ч. 1 ст.11 ЗУ «Про споживче кредитування», при цьому, перелік надання інших послуг за вказану у п. 1.4.3 Договору плату, умовами договору не передбачено. Вказана щомісячна плата за обслуговування кредиту міститься у графіку щомісячних платежів і не залежить від потреби позичальника. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по комісії за обслуговування кредиту у розмірі 1029,01 грн. та простроченої комісії за обслуговування кредиту у розмірі 12462,49 грн. необхідно відмовити за безпідставністю. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях Згідно зі ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості. Враховуючи те, що до позивача на підставі договору Факторингу перейшло право вимоги по стягненню із відповідача заборгованості на загальну суму 29058,66 грн., яка виникла із кредитного договору № 0.055.4.0919.ФО_К від 16.09.2019 року, при цьому належних та допустимих доказів виконання останньою свого грошового зобов`язання зі сплати даного боргу суду не надано, тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 0.055.4.0919.ФО_К від 16.09.2019 року у розмірі 29058,66 грн. Щодо стягнення судових витрат позивача, пов`язаних зі сплатою судового збору судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 2684,00 грн., а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме у розмірі 1832,90 грн. (2684,00х68,29%). Щодо витрат на професійну правничу допомогу позивача, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а згідно п. 1 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137 ЦПК України). Нормою ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги від 05.04.2021 адвокатом Кумко О. Д., пунктом 3.1.1 якого визначається порядок оплати послуг. Відповідно розрахунку та акту наданих послуг від 03.02.2023 року за договором про надання правової допомоги від 05.04.2021 року заявлена до стягнення сума 6 600,00 грн., що включає кількість годин роботи - 5 год. 30 хв., вартість однієї години 1200,00 грн. Отже, відповідно положень ст. 137, 141 ЦПК України, зважаючи співмірність витрат на правову допомогу, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, зважаючи, що позов позивача задоволено частково, що складає 68,29 % від загального розміру заявленої позовної вимоги позивача, суд дійшов до висновку про те, що заява про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 6600,00 грн. підлягає частковому задоволенню, та стягненню з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 975,31 грн. Отже, відповідно положень ст. 137, 141 ЦПК України, зважаючи що позов позивача задоволено частково, що складає 68,29 % від загального розміру заявленої позовної вимоги позивача, а тому з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення на правничу допомогу (6600,00 грн. витрати позивача х 68,29% розмір задоволеної позовної вимоги позивача) в розмірі 4507,14 грн. Отже, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, загальний розмір яких становить 6340,04 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial