Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

У квітні 2021 року позивач звернулася до суду із позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів та стягнення аліментів, у якому, зокрема, просила суд змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на її користь, що встановлений рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28.08.2014 на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] з частки від заробітку на тверду грошову суму в розмірі 5 000,00 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб 10.12.2005, який в подальшому був розірваний рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25.09.2013. Вказує, що від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що 10.12.2019 між сторонами було повторно зареєстровано шлюбу. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Посилається, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач, імовірно перебуває в Ісламській Республіці Іран, уродженцем якої він є, участі у матеріальному утриманні дітей не бере. Стверджує, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28.08.2014 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30.07.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що відповідач є працездатним, отримує дохід, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, а тому може сплачувати аліменти на утримання дітей. Позивач посилається, що після визначення розміру аліментів Святошинським районним судом м. Києва змінилися обставини, внаслідок чого, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Крім того, вказує, що має право на збільшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що розмір визначених судом аліментів не забезпечує на даний час належне утримання дитини, виходячи з її віку та для забезпечення всебічного розвитку дитини. Зазначає, що позивач не може зазначити, який дохід отримує відповідач, проте вважає, що аліменти у розмірі 5000,00 грн. забезпечить належне та виправдане утримання дитини. У зв`язку з вищевикладеним, просила позов задовольнити в повному обсязі. 27.04.2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 02.07.2021 було роз`єднано у самостійні провадження позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та зміну способу стягнення аліментів. Вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, виділено в окреме провадження за наслідками якого дану справу було зареєстровано за № 760/4178/23. Ухвалою суду від 23.02.2023 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Сторонам було направлено копію ухвали від 23.02.2023, також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками відповідачем було отримано 18.03.2023 (а.с. 24, 25). У встановлений ухвалою суду від 23.02.2023 строк відзив на позовну заяву подано не було. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, то сторони у судове засідання не викликалися. Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, приходить до наступного висновку. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 7-8). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28.08.2014 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30.07.2014 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9). 24.02.2021 на виконання даного рішення суду Святошинським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист (а.с. 10). Обґрунтовуючи позов в частині зміни розміру аліментів позивач посилалася на те, що розмір присуджених судом аліментів на утримання дитини не є достатнім для задоволення потреб дитини, з огляду на вік дитини та необхідні потреби для забезпечення її життєдіяльності, розвитку здібностей та відпочинку, оздоровлення та лікування. Також позивачем зазначено, що відповідач отримує лише частину доходу офіційно, що становить 10 000,00 грн., а іншу частину отримує неофіційно. Аналізуючи матеріали справи та наявні у справі докази, суд погоджується з доводами позивача щодо необхідності зміни розміру аліментів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1ст. 181 СК України). Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Виходячи з положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, статтею 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, положення ст. 192 СК України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. Розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. При цьому, частиною 3 ст. 181 СК України встановлено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину: у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.4 ст. 183 СК України, якщо після збільшення встановленого законом мінімального розміру аліментів на дитину розмір аліментів, визначений судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, буде менший ніж мінімальний розмір аліментів, передбачений частиною другою статті 182 цього Кодексу, одержувач аліментів має право звернутися до суду із позовом про відповідне збільшення розміру аліментів до платника аліментів. Виходячи зі змісту положень ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів батько дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища матері може бути підставою для її вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, визначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки). Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 5 лютого 2014 року (справа № 6-143цс13). Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд зазначає, що оскільки на даний час позивач самостійно виховує дитину та несе витрати на її утримання, натомість відповідач є працездатним та відомості про його офіційне працевлаштування відсутні, вимог позивача не спростував та ніяких документів в обґрунтування своїх заперечень проти позову не надав, а тому суд погоджується здоводами позивача щодо зміни розміру аліментів. Суд також враховує обставини наведені позивачем у позові, зокрема про те, що відповідач є директором, власником та бенефеціаром ряду юридичних осіб, зокрема: ТОВ «Гроус Компані» - директор, власник та бенефіціар, розмір статного капіталу - 5 000,00 грн.; ТОВ «Лекевро» - директор, засновник та бенефіціар, розмір статного капіталу - 15 000 000 грн.; ТОВ «ФК «Токката» - бенефіціар, розмір статного капіталу - 15 000 000 грн.; ТОВ «Ерон Компані» - директор, власник та засновник, розмір статного капіталу - 2 000 000 грн.; ТОВ «Кленсфорт» - директор, розмір статного капіталу - 6 100 000 грн. (а.с. 13-17). Разом з тим, суд вважає, що позивачем не доведено у повному обсязі розмір аліментів у сумі 5 000,00 грн., які остання просить стягнути з відповідача. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, суд вважає за необхідне також зазначити, що розмір аліментів має бути розумним та виправданим, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав дитини, обов`язок по утриманню, який покладений також і на відповідача, та захистом прав відповідача, а тому вважає за можливе їх визначити у розмірі 4 000,00 грн. З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне зміни розмір аліментів присуджених рішенням суду та визначити їх до стягнення з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 4 000,00 грн. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 ЦПК України). Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п.3 ч.1ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Виходячи з цих обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial