Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

05 червня 2023 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника. Заява мотивована тим, що співмешканець заявника - [PERSON] постійно вчиняє відносно неї фізичне, психологічне домашнє насильство, що проявляється в погрозах, нецензурній лексиці, лайці, обзиванні, штовханні, ляпасах, тощо. Постійно погрожує руйнуванням будинку, в якому заявник проживає, бив вікна, побив мобільний телефон, телевізор, поперевертав меблі, викидав з холодильника продукти харчування, тощо. Заявник неодноразово зверталась до поліції. 08 березня 2023 року [PERSON] , з`явившись на подвір`я заявника в стані алкогольного сп`яніння почав погрожувати, обзивати її та наносити удари, штовхати. 02 червня 2023 року [PERSON] знову перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з`явившись на подвір`я заявника, кидав каміння по вікнах будинку, вибив дві шибки. Схожі випадки траплялись неодноразово. Ухвалою від 05 червня 2023 року відкрито провадження у вказаній справі. В судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити, видати відносно [PERSON] обмежувальний припис строком на 6 місяців, пояснивши, що [PERSON] являється її співмешканцем, при цьому він проживає в с. Порик Хмільницького району Вінницької області, де має власне житло, а будинок [ADDRESS] належить їй. Протягом останніх 3-4 років [PERSON] постійно вчиняє щодо неї психологічне та фізичне насильство, погрожує забити, знищити, псує речі, 02 червня 2023 року він прийшов до неї додому та налякав її до такої степені, що вона втратила свідомість, її сусідка викликала відповідні служби. Адвокат Мариніч Г. В. просила заяву задоволити, зазначила, що лише за 2023 рік заявниця зазнала від [PERSON] систематичного домашнього насильства, вона обґрунтовано переживає за своє життя. [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, заяв, клопотань не подав, про день та час розгляду заяви був повідомлений належним чином. Його неявка не перешкоджає розгляду заяви відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України. Суд, заслухавши заявника, його адвоката, дослідивши письмові докази у справі, дійшов наступних висновків. Заявник неодноразово зверталась до поліції з приводу протиправних дій [PERSON] відносно неї, переслідування, сварок, насильства, що підтверджується рапортами Хмільницького РВП (а.с. 10, 12, 13-15, 17, 19, 20, 22, 24), довідками про результати розгляду звернення ДОП СП Хмільницького РВП (а.с. 16, 18, 21). Крім того, постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10 травня 2023 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності, зокрема за за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за фактом того, що 08 березня 2023 року о 19:30 год. по [ADDRESS] , [PERSON] вчинив насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої співмешканки [PERSON] , а саме виражався в її адресу нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою (а.с. 8). Із письмових пояснень [PERSON] від 02 червня 2023 року слідує, що він близько 19:00 год. приїхав до заявниці, однак оскільки хвіртка була зачинена, то він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, почав ображати її нецензурними словами, висловлювати погрози та образи, після чого взяв камінці та кинув у вікно, розбивши дві шибки (а.с. 11). Відповідно до п.п. 3, 6, 8 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - діяння (дія або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 24 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Відповідно до ч. 2 ст. 26 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 26 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству"визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону № 2229-VIII, обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». Беручи до уваги наведені обставини, суд приходить до висновку про високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до [PERSON] необхідно застосувати обмежувальний припис. Суд, співставляючи інтереси учасників справи, враховуючи суспільні інтереси, приходить до переконання, що є достатніми аргументи заявника для видачі обмежувального припису стосовно [PERSON] , тому заяву про видачу обмежувального припису необхідно задовольнити.

Outcome: approved