Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

Заявник [PERSON] , в особі представника Дубця М.О. звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання [PERSON] однією сім`єю із спадкодавцем [PERSON] , який помер [INFO] , з 2005 року і до часу відкриття спадщини. Посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме земельну ділянку, площею 2,6408 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Звенячинської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області. Заповіту спадкодавець не залишав, а тому після його смерті відкрилась спадщина за законом. Спадкоємці 1-3 черги відсутні. Заявник вважає себе спадкоємцем 4 черги за законом майна померлого [PERSON] , а тому 30.08.2022 звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, проте у вчиненні нотаріальної дії відмовлено у зв`язку з тим, що необхідно встановити факт проживання із спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Заявник посилається на те, що в період із 2005 року і по день смерті [PERSON] та на момент його смерті проживав із ним в будинку, що в [ADDRESS] . Він здійснював догляд за [PERSON] , вели спільне господарство та мали спільний бюджет. У зв`язку із наведеним просить встановити вказаний факт. В судовому засіданні заявник [PERSON] та представник заявника Дубець М.О. підтримали заявлену вимогу. Заявник вказав суду, що познайомився із [PERSON] , проживаючи в с.Йосипівка. Він працював в кузні, а останній працював заправщиком. У 2002 році [PERSON] попросив його доглядати за ним, оскільки той був хворим. Квартира в якій він проживав разом із [PERSON] була отримана останнім та розташована в [ADDRESS] . Заявник вказав, що він із [PERSON] проживали як рідні брати, в них був спільний бюджет, вели спільне господарство, зароблені кошти витрачали на продукти харчування, ліки, побутову хімію. [INFO] [PERSON] помер. Він займався похованням останнього та залишився проживати у вищевказаній квартирі, яку в подальшому приватизував на своє ім`я. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка розміром 2,6408 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в адмінмежах Звенячинської сільської ради. На даний час він, як спадкоємець четвертої черги за законом майна померлого [PERSON] , бажає оформити своє право на спадщину , однак не може цього зробити, а тому змушений звернутись до суду із даною заявою. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, до суду надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Суд, заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України. Згідно з статтею 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження №14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина перша статті 1221 ЦК України визначає, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За змістом статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частини другої статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статей 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.02.2011 (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, а саме: земельну ділянку, площею 2,6408 га, кадастровий номер 7321584900:01:008:0004, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Звенячинської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області та належала [PERSON] на підставі Державному акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 082950, виданого 22.06.2007 (а.с.11). Встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складав, а тому після його смерті відкрилась спадщина за законом. Спадкоємців 1-3 черги за законом після смерті [PERSON] не має. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що заявник [PERSON] 30.08.2022 звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на майно [PERSON] , проте нотаріусом повідомлено про необхідність встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем. З довідки Звенячинського старостинського округу №1 Кострижівської селищної ради №591 від 30.08.2022 вбачається, що [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] (а.с.8). З довідки Звенячинського старостинського округу №1 Кострижівської селищної ради №734 від 29.11.2022 вбачається, що [PERSON] здійснював догляд та хоронив [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.9). Крім цього із акту зустрічної перевірки фактичного місця проживання №735 від 29.11.2022 вбачається, що [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] з 18.10.1989 по даний час. В період із 2005 року проживав однією сім`єю та здійснював догляд за [PERSON] до дня його смерті [INFO] (а.с.10). Із довідки Заставнівської багатопрофільної лікарні вбачається, що [PERSON] , 1946 року народження, житель с. Йосипівка перебував на амбулаторному та двічі на стаціонарному лікуванні в Кострижівській ДЛ за період 2010-2011 роки і був забезпечений необхідними ліками за рахунок [PERSON] (а.с.21). Із Договору оренди землі від 30.12.2019 вбачається, що [PERSON] уклав із ПП «Західний Буг» договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7321584900:01:008:0004, загальною площею 2,6408 га (а.с.24) З відповіді на запит ПП «Західний Буг» вбачається, що земельна ділянка за кадастровим номером 7321584900:01:008:0004, площею 2,6408 га, розташована на території Звенячинської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області обробляється ПП «Західний Буг» згідно договору оренди землі б/н від 30.12.2019 укладеного між [PERSON] та ПП «Західний Буг». У зв`язку із тим, що право власності на вище вказану ділянку зареєстровано за [PERSON] , який помер [INFO] , Державна реєстрація договору оренди можливо провести тільки після набуття права власності (спадкування) на земельну ділянку. Орендна плата в повному обсязі щорічно виплачується [PERSON] , інших осіб, які б зверталися за виплатою орендної плати або ж пред`являли претензії до підприємства не було (а.с. 23). Із довідки про доходи вбачається, що [PERSON] отримував орендну плату за земельну ділянку (пай) від ПП «Західний Буг» (а.с.22). В судовому засіданні свідок [PERSON] вказала суду, що являється рідною сестрою заявника та проживає в [ADDRESS] , тобто поруч із квартирою, де проживали [PERSON] та [PERSON] . Свідок зазначила, що [PERSON] приїхав в с. Йосипівка у 1989 році. Спочатку проживав із нею в її квартирі, а починаючи із 2005 року проживав із [PERSON] у квартирі, яка належала останньому. В них були відносини, як рідних братів, вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство. За декілька років до смерті [PERSON] тяжко захворів, догляд за ним здійснював [PERSON] , який купляв ліки, продукти харчування, а потім і хоронив. Свідок [PERSON] вказав суду, що являється односельчанином заявника. У померлого [PERSON] рідних не було. [PERSON] протягом тривалого часу проживав із [PERSON] в квартирі , яка належала останньому, здійснював за ним догляд, коли той тяжко захворів, хоронив. З огляду наведеного, суд приходить до висновку, що факт проживання спадкоємця [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] протягом п`яти років до часу відкриття спадщини, а саме до [INFO] знайшов своє підтвердження в судовому засіданні та має юридичне значення, оскільки від даного факту залежить право заявника на оформлення спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а тому його необхідно встановити. На підставі викладеного та

Outcome: approved