Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з даним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить змінити розмір аліментів, визначений рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 листопада 2020 року, надалі стягувати із [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Бучацького районного суду від 12.11.2020 визначено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду до повноліття дочки. Вказує, що вона з дитиною проживають окремо від чоловіка. З врахуванням інфляції, триваючим воєнним станом та подорожчанням життя в Україні, встановлений розмір аліментів не може забезпечити нормальний та повноцінний розвиток їхньої дитини. Вважає, що належний розмір аліментів, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дочки, у будь-якому разі не повинен бути меншим ніж прожитковий мінімум. Вказує, що самостійно вона не може забезпечити такий рівень життя для їхньої дитини, тому вважає, що батько, який є здоровим і працездатним може сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн, окрім того, відповідач немає на утриманні інших осіб. За наведених обставин просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 02 травня 2023 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено справу до судорвого розгляду. Позивач [PERSON] , будучи присутньою в судовому засіданні, просила позов задовольнити з підстав, викладених у ньому, додатково зазначила, що на утримання дитини потрібні чималі кошти, зокрема, донька відвідує дитячий садочок, за який щомісячно необхідно оплачувати близько 500 грн, крім того, у дитсадку додатково займається вивченням англійської мови, вартість уроків складає 350 грн у місяць. Вона несе й інші витрати на дитину, які є необхідними та загальновідомими. Натомість, батько, окрім того, що сплавчує аліменти у мінімальному розмірі, жодної іншої участі в утриманні та вихованні дитини не бере. За наведених обставин просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в зал судового засідання не прибув повторно, будучи належним чином повідомленим про дату та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подавав. Відзиву від імені відповідача на адресу суду не надходило. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Заслухавши позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Бучацьким районним відділом держанвої реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області 30 січня 2018 року. Як вбачається з копії судового наказу Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 листопада 2020 року (справа №595/1596/20), вирішено стягувати з боржника [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , на користь стягувача [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 29 жовтня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.ст.150,180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною другою ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною першою ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] просить збільшити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] на її користь на підставі судового наказу Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 листопада 2020 року, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що з моменту ухвалення рішення про стягнення аліментів витрати на утримання доньки, у зв`язку із запровадженням на території України воєнного стану, інфляцією, та подорожчанням життя в Україні, значно зросли. Також їй необхідні кошти, щоб оплачувати дошкільний навчальний заклад, який відвідує її дочка та уроки англійської мови. Натомість, відповідач не спілкується та не бажає брати участі в утриманні та вихованні їхньої спільної дитини. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Законом України «Про Державний бюджет на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум з 01 січня 2023 року для дітей віком до 6 років - 2272 грн, від 6 до 18 років - 2833 грн. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] та зобов`язаний брати участь в її утриманні. Позивач [PERSON] стверджує, що відповідач інших утриманців не має, він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому, вважає, що він може сплачувати заявлений нею розмір аліментів на утримання їхньої дочки. Відповідач, в свою чергу, не скористався своїм правом надати суду докази, які б свідчили про те, що він бере участь в утриманні дитини, як і не надав жодних відомостей щодо свого працевлаштування та розміру доходу. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, кожен з яких відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази того, що існують перешкоди для працевлаштування відповідача у матеріалах справи відсутні. З огляду на досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачє особою працездатного віку, відомостей, які б свідчили про обмеження його фізичної діяльності суду не надано, а тому такий має об`єктивну можливість працювати та утримувати на належному рівні спільну з позивачкою дитину. Водночас слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Позивач, обґрунтовуючи необхідність зміни розміру аліментів на утримання доньки, у свою чергу, не надала суду жодних відомостей про свій матеріальний стан й, відповідно, доходи, а також не навела достатніх доказів на підтвердження можливості відповідача сплачувати аліменти у заявленій нею сумі. Враховуючи зміст ст.ст. 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 теж зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Приймаючи до уваги те, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, беручи до уваги те, що обов`язок щодо утримання дітей покладається рівною мірою на обох батьків, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити частково і розмір аліментів визначити в твердій грошовій сумі у розмірі 2800 грн на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, що з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини буде відповідати вимогам закону та буде достатнім в деякій мірі для гармонійного розвитку дитини та захистить її права. Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у більшому розмірі, оскільки позивачем не надано доказів, які б підтверджували такий майновий стан відповідача, який би дозволяв йому сплачувати аліменти в більшому розмірі. Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 05.02.2014 року № 143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Судовий наказ Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 листопада 2020 року у справі №595/1596/20, після набрання рішенням законної сили, підлягає відкликанню. Позивач звільнена від сплати судового збору, згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 за №3674-VІ. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір. На підставі ст.ст. 150, 180-182, 192 СК України та

Outcome: partial