Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

29.12.2022\~представник ТзОВ «Ековей Вейст Менеджмент» подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за надання послуг із вивезення побутових відходів у розмірі 8366,56 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 2481,00 грн. та витрати на правничу професійну допомогу у розмірі 1000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог вказує, що ТзОВ «Ековей Вейст Менеджмент» (колишня назва ТзОВ "АВЕ-Львів") на підставі публічного договору від 01.07.2013 про надання послуг з вивезення побутових відходів, опублікованому в офіційному друкованому засобі масової інформації Кам`янка-Бузької міської ради - газеті «Життя і Слово» є надавачем послуг з вивезення побутових відходів з території м.Кам`янка-Бузька, зокрема за адресою проживання відповідача. Зазначає, що відповідачка заяв про незгоду з умовами опублікованого договору та про відмову укладати договір до товариства не подавала, а тому вважається такою, що прийняла пропозицію товариства щодо укладення вказаного договору. Однак, [PERSON] не виконує договорні обо`язки щодо оплати послуг з вивезення побутових відходів та у неї наявна заборгованість, яка згідну звірки взаєморозрахунків за період з березня 2015 по серпень 2022 становить 8366,56 грн. Ухвалою суду від 20.03.2023 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07.04.2023 відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила суд у задоволенні позову відмовити повністю. Пояснила, що вказаний позивачем публічний договір оублікований в газеті у 2013 році, тоді як вона набула право власності на житловий будинок в [ADDRESS] , лише 20.08.2014, а тому не могла протягом місяця часу надати свою письмову відмову укласти договір про надання послуг чи свою незгоду з його умовами. Вказує, що акт звірки взаєморозрахунків не є належною підставою факту виконання будь-яких господарських операцій. Крім того, позивачем не було надано їй індивідуальний контейнер для накопичення сміття житлового будинку, чим унеможливив надання своїх послуг. В судове засідання представник позивача ТзОВ «Ековей Вейст Менеджмент» - адвокат Сєргєєва О.І. не з`явилась, однак через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні щодо позову заперечила та вказала, що ніякого договору їй надано не було, вона не потребує надання позивачем послуг з вивезення побутових відходів, оскільки вона їх утилізовує, зберігаючи в гаражі. Також зазначила, що у справі минув загальний строк позовної давності. Беручи до уваги заяву представника позивача про розгляд справи без її участі, заслухавши відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУМВС України у Львівській області відповідачка [PERSON] зареєстрована у житловому будинку у [ADDRESS] , Відповідно до свідоцтва про право власності на майно [NUMBER] від 20.08.2014, житловий будинок у [ADDRESS] , у формі приватної власності належить [PERSON] (а.с.42). Судом встановлено, що рішенням Кам`янка-Бузької міської ради від 13.05.2013 № 86 «Про затвердження та введення в дію протоколу конкурсної комісії щодо визначення виконавця послуг з вивезення твердих та негабаритних побутових відходів з території м.Кам`янка-Бузька» виконавцем послуг з вивезення побутових відходів визначено ТзОВ "АВЕ-Львів" (а.с.15). Разом з тим, судом згідно відомостей з сайту https://opendatabot.ua/ встановлено, що 31.08.2019 ТОВ «АВЕ-ЛЬВІВ» змінило назву на ТОВ «Ековей Вейст Менеджмент». В якості пропозиції для підписання споживачами публічного договору від 01.07.2013, в офіційному друкованому засобі масової інформації Кам`янка-Бузької міської ради - газеті «Життя і Слово» 12.07.2013, а також на веб-сайті міської ради було опубліковано редакцію публічного договору про надання послуг з вивезення побутових відходів. Пунктом 1 вказаного договору передбачено, що виконавець зобов`язується згідно з графіком надавати споживачу послуги з вивозу побутових відходів, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбаченими цим договором на підставі рішення Кам`янка-Бузької міської ради від 13.05.2013 № 86. Згідно до п. 2 Договору визначено, що виконавець надає Споживачеві послуги з вивезення твердих побутових відходів, розрахунковим періодом є календарний місяць ( п.12.1. Договору). У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше ніж до 20 числа періоду, що настає за розрахунковим ( п. 12.2. Договору). Оплата послуг Виконавця здійснюється Замовником у безготівковому порядку шляхом перерахування ним грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця на підставі виставлених Виконавцем квитанцій на оплату ( п. 13. Договору). Плата вноситься на поточний рахунок Виконавця, вказаний у цьому Договорі та квитанції на оплату послуг ( п. 14 Договору). Споживач зобов`язується оплачувати в установлений договором строк за надані йому послуги з вивезення відходів ( пп. 2 п. 20 Договору). Виконавець зобов`язується надавати послуги відповідно до вимог чинного законодавства про відходи, санітарних норм і Правил надання послуг з вивезення побутових відходів, затверджених Кабінетом Міністрів України та цього договору. ( пп.1 п.22 Договору). Цей договір є підставою для появи публічно правових відносин TOB «АВЕ - Львів» з усіма без винятку споживачами, що підпадають під цю категорію ( п. 30.1. Договору). Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України оплата послуги здійснена Споживачем є прийняттям Споживачем пропозиції ТОВ «АВЕ- Львів» про укладання цього Договору та приєднання до цього Договору ( п.30.2 Договору). Договір діє з 01.07.2013 по 30.06. 2018 (п. 30.3 Договору). Якщо не менш як за тридцять календарних днів до дати закінчення Договору Виконавець письмово не повідомить іншу сторону про намір розірвати цей договір, він вважається автоматично продовженим на наступні 12 місяців ( п. 32 Договору). Рішенням Кам`янка-Бузької міської ради від 02.10.2014 № 165 було погоджено тарифи на послуги з вивезення твердих побутових відходів для споживачів м.Кам`янка-Бузька на рівні 8,00 грн./чол. для населення (а.с.16). Одночасно, як видно з рішень Кам`янка-Бузької міської ради від 17.03.2016 №33, 03.05.2017 №68, 20.08.2018 №164, 25.09.2019 №157, 30.09.2020 №126 про погодження тарифів на послуги з вивезення твердих побутових відходів, такими на рівні економічно обгрунтованих витрат погоджено зміни до тарифів за вказані послуги. Підставою рішень стали клопотання TOB «АВЕ - Львів» ( а.с. 17, 18, 21, 24, 28). Як зазначає у позовній заяві позивач, відповідач неналежно виконує свої зобов`язання по вищевказаному договору, та у неї згідно Акту звірки взаєморозрахунків за період: березень 2015 - серпень 2022 станом на 31.08.2022 наявна заборгованість за надані послуги із вивезення побутових відходів у розмірі 8366,56 грн. (а.с. 29). Однак, відповідач [PERSON] у своєму відзиві проти позову заперечила, вказавши, що вона не користується послугами ТзОВ «Ековей Вейст Менеджмент» з вивезення твердих побутових відходів. Відтак, судом встановлено, що дані цивільні правовідносини виникли, щодо невиконання зобов`язання на підставі правочину з надання/отримання житлово-комунальних послуг, у тому числі щодо з вивезення побутових відходів. Вирішуючи даний спір, суд виходив з наступних мотивів та положень закону. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Згідно з частинами першою, другою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні. Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом. Разом з тим, згідно зі статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Виходячи з тлумачення пункту 2 статті 205 ЦК України і пункту 2 статті 642 ЦК України, можна зробити висновок, що укладення договору шляхом вчинення виключно конклюдентних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом. Таким чином, договір про надання послуг з вивезення побутових відходів є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання). Договір з вивезення відходів містить в собі також елементи договору приєднання (стаття 634 ЦК України), оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Вивезення відходів є видом житлово-комунальних послуг, що надаються мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці і на ці правовідносини розповсюджується Закон України «Про житлово-комунальні послуги» Цим законом зокрема, передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (частина третя пункт 1 та 5 статті 20). Такі положення Закону України «Про житлово комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та не можливість споживача відмовитись від укладання договору (за виключенням у випадках встановлених законом та у порядку встановленому законом), зокрема договору про вивезення відходів. За таких обставин, прийняття оферти виконавця послуг з вивезення відходів може бути у вигляді мовчання. Згідно з пунктом б частини першої статті 15 Закону України «Про відходи» громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів. У частинах другій та третій статті 35-1 Закону України «Про відходи» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів. Збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, спеціально обладнаними для цього транспортними засобами. На виконання зазначеного закону прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2008 року № 1070 про затвердження «Правил надання послуг з поводження з побутовими відходами», за положеннями пунктів 6-13 цієї постанови визначення норми вивозу відходів, контроль якості послуг, графік надання послуг визначається замовником послуг- органом місцевого самоврядування, а оплата за послуги здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 2006 року № 1010. Системне тлумачення вказаних норм свідчить, що на фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з вивезення побутових відходів; а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору про вивезення відходів або конклюдентних дій , які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання. Вказане узгоджується з позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 22 лютого 2018 року справа № 641/2634/16-ц. Судом встановлено, що в матеріалах справи містяться докази направлення ТзОВ «Ековей Вейст Менеджмент» (колишня назва ТзОВ "АВЕ-Львів") оферти про вивезення побутових відходів, та [PERSON] не довела, що не користуються цими послугами - тобто прийняла оферту. Посилання відповідача про те, що публічний договір оублікований в газеті у 2013 році, тоді як вона набула право власності на житловий будинок в [ADDRESS] , лише 20.08.2014, а тому не могла протягом місяця часу надати свою письмову відмову укласти договір про надання послуг чи свою незгоду з його умовами, суд відхиляє, оскільки згідно вказаних вище норм закону на [PERSON] покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з вивезення побутових відходів. Разом з тим, судом встановлено, що згідно п. 30.3 Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, даний договір мав термін дії, а саме з 01.07.2013 по 30.06. 2018, що також свідчить про прийняття відповідачкою оферти шляхом погодження на укладання договору про вивезення відходів або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, оскільки таке прийняття може бути також у вигляді мовчання, яке зі сторони [PERSON] і відбулось в даному випадку. Крім того, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів того, що відповідачка не користується послугами позивача по вивезенню твердих побутових відходів від її домоволодіння або уклала договір про вивезення відходів іншим виконавцем послуг, а тому відповідач вважається такою, що прийняла оферту. За таких обставин, [PERSON] зобов`язана сплачувати вартість послуг, пов`язаних із вивезенням побутових відходів, які здійснює ТзОВ «Ековей Вейст Менеджмент», за тарифами визначеними органом місцевого самоврядування на підставі Постанови КМУ. Судом відзначається, що у даному конкретному випадку між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини, за якими відповідач отримувала надані ТзОВ «Ековей Вейст Менеджмент» житлово-комунальні послуги, а на неї в свою чергу покладено обов`язок щодо оплати житлово-комунальних послуг. Однак остання, взяті на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим і виникла заборгованість, яка згідно Акту звірки взаєморозрахунків за період: березень 2015 - серпень 2022 станом на 31.08.2022 становить 8366,56 грн. Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги. З представленого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість абонента за період з 30.03.2015 по 31.08.2022 становить 8366,56 грн. Відповідач [PERSON] у відзиві на позов, покликається на сплив позовної давності, вказуючи на те, що стягнення заборгованості за період з 30.03.2015 по 31.08.2022 суперечить чинному законодавству, а саме: ст. 256 та ст. 257 ЦК України, де загальна позовна давність становить три роки. Вирішуючи питання про застосування позовної давності, суд враховує положення статті 257 ЦК України де зазначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Разом з тим, згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ст.261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відтак, враховуючи межі позовних вимог, за яким позивач просив стягнути борг нарахований станом на 31.08.2022, а також суму боргу, яка нарахована поза межами строку позовної давності, суд дійшов до висновку, що сума заборгованості відповідача, яка нарахована в межах позовної давності та протягом часу розгляду справи становить 4539,88 грн.. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, оскільки будь-яких підстав для переривання чи зупинення строку позовної давності за період з 29.12.2019 по 29.12.2022 судом не встановлено, то заява про застосування позовної давності є підставною, а позивачу слід відмовити у позові про стягнення заборгованості, який нарахований поза межами строку позовної давності. Враховуючи те, що судом встановлено невиконання відповідачем, як споживачами послуг, обов`язку щодо оплати наданих позивачем житлово-комунальних послуг, та з врахуванням наведено з відповідача необхідно стягнути заборгованість в розмірі 4539,88 грн. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ТзОВ «Ековей Вейст Менеджмент» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору та витрат на правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1339,74 грн. судового збору та 540 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: partial