Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

20 березня 2023 року до суду звернулося Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі - АТ «Кредобанк») із зазначеним позовом до [PERSON] (далі - відповідач 1) та [PERSON] (далі - відповідач 2) про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 17902/2018 від 16 липня 2018 року у розмірі 214868,79 грн та витрати зі сплати судового збору. Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачами зобов`язань за Кредитним договором № 17902/2018. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 22 березня 2023 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Відповідачам надано встановлений законом строк для направлення відзиву на позовну заяву (а.с.63). На адресу суду 24 квітня 2023 року надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник відповідачів адвокат Духовна О.В. зазначила, що відповідачі не визнають позов у повному обсязі та просять суд в задоволені позову відмовити, оскільки розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 17902/2018 є неправомірним та суперечать чинному законодавству України. Також у відзиві зазначено, що протягом розгляду судом справи відповідачами здійснювались платежі у рахунок погашення існуючої заборгованості загалом у розмірі 6000 грн. (а.с.69-91). Представник позивача 26 квітня 2023 року надав суду відповідь на відзив, а також 27 квітня 2023 року позивач надав суду уточнення позовних вимог в частині розміру заборгованості станом на 26 квітня 2023 року, а саме: 212984,19 грн, з них: 165974,26 грн - тіло кредиту; 10175,98 грн - відсотки; 695,25 - донараховані відсотки; 35056,75 грн - штраф; 1082,95 грн - пеня. (а.с.92-109). Від представника відповідачів 04 травня 2023 року до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив (151-166). Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи 16 липня 2018 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 17902/2018, відповідно до умов якого, позивач зобов`язався надати відповідачу 1 кредит у розмірі 267519,77 грн, а відповідач 1, зі свого боку, зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі та строки, визначені графіком погашення кредиту. Строк кредитування - 84 місяці (до 15 липня 2025 року). З метою забезпечення виконання позичальником (відповідач 1) зобов`язань, 16 липня 2018 року позивач уклав Договір поруки № 17902/2018/2 з [PERSON] (чоловік [PERSON] ). Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу 1 кредит у розмірі 267519,77 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем 1 умов кредитного договору, позивач 13 вересня 2022 року направив відповідачу 1 досудову вимогу щодо погашення заборгованості та дострокового повернення кредиту зі сплатою, нарахованих і несплачених відсотків за користування кредитом, комісії у розмірі 206108,79 грн, у тому числі: 165974,26 грн - основний борг (у т.ч. прострочений - 28470,26 грн); прострочені відсотки - 8915,39 грн; нараховані відсотки - 809,69 грн; штраф за невиконання не грошових зобов`язань - 30409,45 грн. З метою забезпечення виконання зобов`язань відповідача 1, позивач 1 грудня 2022 року направив відповідачу 2 досудову вимогу з пропозицією сплатити кредитну заборгованість у розмірі 177741,41 грн: 38581,51 грн - прострочена заборгованість за основним боргом; 11767,15 грн - прострочені проценти; 127392,75 грн, а також зазначив, що про остаточну суму заборгованості відповідача 2 буде повідомлено у відділенні банку у день сплати заборгованості. Вимоги банку відповідачі проігнорували. Позивач звернувся до суду та просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за Кредитним договором № 17902/2018 від 16 липня 2018 року, яка станом на 23 січня 2022 року становила 214868,79 грн, в тому числі: 165975,26 - тіло кредиту; 14301,47 - відсотки; 445,06 - донараховані відсотки; 1082,95 - пеня; 33065,05 грн - штраф за невиконання негрошових зобов`язань. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України). Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України). Згідно з частиною четвертою статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит. Пунктом 4.7. Кредитного договору визначено, що Банк, у випадках, передбачених пунктом 2.10 цього Кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника. У випадку несвоєчасної оплати процентів, комісій, інших платежів та/або повернення кредиту (частини кредиту) право Банку вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, інших належних до сплати платежів за цим Кредитним договором виникає, у разі прострочення оплати процентів, комісій, інших платежів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Ураховуючи викладене, з пред`явленням позивачем відповідачу 1 досудової вимоги від 13 вересня 2022 року, у позивача припинилось право нараховувати проценти за кредитом. Водночас, розрахунок заборгованості відсотків за кредитом, згідно з яким їх розмір склав 10175,98 грн включають період з 16 вересня 2022 року по 26 квітня 2023 року, а також позивач просить стягнути донараховані відсотки у розмірі 694,25 грн за квітень 2023 року (а.с.122-125). Отже, доводи позивача про те, що він не просить стягнути відсотки за кредитним договором після закінчення строку кредитування спростовуються матеріалами справи. Стосовно аргументів відповідачів про звільнення їх від відповідальності боржника у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, суд зазначає таке. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України). Укладаючи договір сторони погодились, що у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. Розмір пені не може перевищувати 15 % від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання (пункт 5.1 кредитного договору). За пунктом 5.3.1. кредитного договору позичальник сплачує на користь банку штраф у розмірі 0,4% від суми заборгованості за кредитом, щомісячно за кожен випадок порушення, невиконання або неналежного виконання зобов`язань/вимог п.п. 10.1.3.1 та/або п.п. 10.1.3.3 кредитного договору. Позивач просить стягнути пеню у розмірі 1082,95 грн та штраф за невиконання негрошових зобов`язань щодо нездійснення відповідачем 1 страхування заставного транспортного засобу у розмірі 35056,76 грн. Разом з цим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнений пунктом 18, яким визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також цим пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Проте штраф за невиконання негрошового зобов`язання у розмірі 35056,75 грн позивачем нараховано за період з 01 серпня 2019 року по 30 квітня 2023 року. Розмір пені за прострочені відсотки і комісії складає 1082,95 грн, яка нарахована за період з 16 липня 2018 року по 22 жовтня 2020 року. Варто зазначити, що у досудовій вимозі щодо виконання договірних зобов`язань, надісланих відповідачам 13 вересня і 1 грудня 2022 року, сплатити пеню за прострочені відсотки і комісії позивач не вимагав. Крім того, у розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 17902/2018 позивачем не наведено яким чином позивач провів нарахування пені за прострочені відсотки і комісії та штрафу за невиконання негрошових зобов`язань, обмежившись тільки зазначенням їх розміру. Судом також встановлено, що у період з 13 вересня 2022 року по 26 квітня 2023 року у рахунок погашення існуючої заборгованості відповідачами було сплачено 13650 грн, про що відображено у розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 17902/2018 станом на 26 квітня 2023 року (а.с.123). Сукупність зазначених обставин унеможливлюють встановити судом реальний розмір заборгованості за Кредитним договором № 17902/2018 від 16 липня 2018 року, який підлягає стягненню з відповідачів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини перша-третя статті 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами статті 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Обов`язок доказування і подання доказів належить кожній стороні, яка повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Ураховуючи встановлені обставини справи, спираючись на вказані норми законодавства України, суд дійшов висновку, що позивач належним чином не довів свої позовні вимоги. Наведене дає підстави суду дійти висновку, що у задоволенні позовних вимог має бути відмовлено. На підставі статей 526, 527, 549, 510, 612, 625, 629, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX,

Outcome: dismissed