Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

27.02.2023 позивач звернувся до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 14.03.2023, мотивуючи тим, що згідно особового рахунку № [NUMBER] відповідач за період з 01.05.2017 по 01.02.2023\~ має заборгованість за теплову енергію у розмірі 14180,60 грн. В добровільному порядку зобов`язання щодо сплати коштів за надані послуги відповідач не виконує. КП БМР «Білоцерківтепломережа» відповідачу було надіслано претензію про наявність заборгованості з вимогою сплатити у добровільному порядку, але боржник не відреагував на дану пропозицію та не сплатив борг. Тому, позивач просить у судовому порядку стягнути з відповідача суму боргу за теплову енергію на користь КП БМР «Білоцерківтепломережа» у розмірі 14180,60 грн. за період з 01.05.2017 по 01.02.2023 , в порядку ст. 625 ЦК України за період з 01.05.2017 по 01.02.2022\~ інфляційні втрати у розмірі 2666,25 грн. і\~ 3% річних у розмірі 1001,61 грн., та судові витрати у розмірі 2684,00 грн. 31.03.2023 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 02.05.2023 представник позивача, за довіреністю у справі Мартиненко Т.М., подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача на користь КПБМР «Білоцерківтепломережа», в порядку ст. 625 ЦК України, за період з 01.05.2017 по 01.02.2022\~ інфляційні втрати у розмірі 2666,25 грн. і\~ 3% річних у розмірі 1001,61 грн., та судові витрати у розмірі 2684,00 грн., враховуючи, що відповідачем оплачено суму боргу у розмірі 14180,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання позивач повідомлений належним чином, 20.06.2023 до суду надійшла заява, від представника позивача, за довіреністю у справі Мартиненко Т.М. про розгляд справи у\~ відсутності представника КПБМР «Білоцерківтепломережа», вимоги позивач підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, направила до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що станом на 30.04.2023 борг КПБМР «Білоцерківтепломережа» у сумі 13249,96 грн. нею сплачено. В судове засідання з`явитися вона не має можливості, оскільки перебуває на лікуванні у КНП КОР «Київський обласний онкологічний диспансер». За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України за умов неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст. 12 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно рішенням Білоцерківської міської ради від 23.12.2005 року за №388 виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м. Біла Церква є КП БМР «Білоцерківтепломережа» - позивач у справі. Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 22.03.2023 (а.с.35), відповідач - [PERSON] , [INFO] , з 01 лютого 2011 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 14), з 09 вересня 2021 року за [PERSON] зареєстровано право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.09.2021 за № 1-1379, посвідченого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області Мельничук М.В. ( а.с.15). З розрахункового листа абонента по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритого за вказаною адресою на ім`я відповідача, на підставі заяви приєднання до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії поданої [PERSON] 20.09.2022 до КП БМР «Білоцерківтепломережа», вбачається, що сплата коштів за надані комунальні послуги здійснюється не у повному обсязі, тому за період з 01.05.2017 по 01.02.2023 виникла заборгованість за теплову енергію у розмірі 14180,60 грн., що підтверджено матеріалами справи ( а.с.5-7,16). З матеріалів справи (а.с.13), вбачається, що позивач у порядку досудового врегулювання спору, звертався до відповідача із претензією, про сплату в добровільному порядку суми заборгованості, однак борг відповідач не сплатила, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Згідно наданих відповідачем квитанцій ( а.с.46-48), [PERSON] 29.04.2023 та 30.04.2023 сплатила на користь КП БМР «Білоцерківтепломережа» заборгованість за теплову енергію у сумі 13250,00 грн. З розрахункового листа абонента по особовому рахунку № [NUMBER] (а.с.41-43) вбачається, що відповідачем на користь позивача було здійснено сплату коштів\~ за теплову енергію, а саме: у лютому 2023 року 1800,00 грн., у березні 2023 року 2000,00 грн., у квітні 2023 року 1300,00 грн. та 11950,00 грн. Тобто, з наведеного встановлено, що відповідач сплатила заборгованість перед позивачем, яка виникла у період 01.05.2017 по 01.02.2023, у розмірі 14180,60 грн., тому позивач зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути у судовому порядку з відповідача на свою користь кошти в порядку ст. 625 ЦК України, за період з 01.05.2017 по 01.02.2022. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-4 від 24.06.2004 , виконавцем послуг з центрального опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація ). У відповідності до п.3 ч.2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017, виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація. Відповідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» від 09.07.2010 за № 2479-VI, органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Згідно із ч.1 п.1 ст. 6 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» від\~ 09.07.2010 за № 2479-VI, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг бере участь у формуванні та реалізації державної політики у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-4 від 24.06.2004, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, формує в межах своєї компетенції державну політику щодо встановлення цін на природний газ, тарифів на транспортування та постачання підприємствам і організаціям, які виробляють та надають житлово-комунальні послуги населенню. Ч. 2 ст. 14 в редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-4 від 24.06.2004, передбачено, що ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Плата за комунальні послуги (централізоване опалення, централізоване постачання гарячої води) береться за затвердженими постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг в установленому порядку тарифами та вноситься щомісяця. Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. П. 5 ч. 3 ст. 20 в редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-4 від 24.06.2004 р, передбачено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. П.п. 1,2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017, покладено обов`язок на індивідуального споживача щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. У відповідності до ч.1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017,\~ споживач здійснює оплату за спожиті житлово - комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та /або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Отже, згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновок Верховного Суду викладений у постанові від 14.02.2018 року у справі № 462/6393/15-ц). Згідно ст. 525 ЦК України\~ одностороння відмова\~ від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше\~ не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України\~ зобов`язання\~ має виконуватися належним чином відповідно до умов\~ договору та вимог цього Кодексу, інших актів\~ цивільного законодавства, а за відсутності\~ таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ч.1, ч. 4 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Згідно із ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, згідно вищенаведених правових норм\~ обов`язком відповідача, як споживача комунальних послуг та власника житлового приміщення є своєчасна їх оплата, згідно затверджених в установленому порядку тарифів з дотриманням вимог законодавства, а відповідач, яка з 01.02.2011 є споживачем вказаних послуг, адже зареєстрована за адресою їх надання, допустила порушення вимог законодавства, та з 09.09.2021 є власником 1/4 частини квартири, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за опалення та підігрів води у розмірі 14180,60 грн. за період з 01.05.2017 по 01.02.2023. У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін, як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 частини 3 статті 20\~ Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми, полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, що також зазначено у правовій позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц. Суд, перевіривши розрахунок наданий позивачем (а.с. 8-12), дійшов висновку, що розмір інфляційних втрат за період з 01.05.2017 по 01.02.2022\~ становить 2666,25 грн., а\~ 3% річних - 1001,61 грн. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач відзив на позов з належними та допустимими доказами в підтвердження заперечень та спростування доводів позивача до суду не подала. З наданих до суду виписок з історії хвороби № 4556-574 та № 3243-422 (а.с.49-50), вбачається, що [PERSON] у період з 09.03.2023 по 20.03.2023 та з 05.04.2023 по 14.04.2023 перебувала на стаціонарному лікуванні в Центрі гематології та трансплантації кісткового мозку Київського обласного онкологічного диспансеру. Разом з тим, відповідачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів того, що заборгованість з оплати комунальних послуг утворилася у зв`язку з незалежних від неї обставин, враховуючи, що у вказаний період нею проводилася оплата послуг з постачання теплової енергії, однак не у повному обсязі, та після подання позову до суду нею було сплачено суму боргу в розмірі 14180,60 грн. Тому, даючи оцінку встановленим обставинам та поданим доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Суд вважає за доцільне роз`яснити відповідачу, що вона, в порядку ч. 4 ст. 435 ЦПК України, має право звернутися до суду з відповідною заявою щодо відстрочення чи розстрочення суми боргу, з наданням належних, допустимих та достатніх доказів на\~ підтвердження таких вимог. Також, суд звертає увагу, що питання оплати житлового-комунальних послуг між декількома користувачами житлового приміщення повинні регулюватися відповідною домовленістю (угодою) між ними, а вразі оплати наданих послуг одним із користувачів, останній не позбавлений права пред`явлення відповідного позову про стягнення понесених витрат (частини витрат) до інших користувачів. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі, які складаються з судового збору в розмірі 2684,00 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved