Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що з 19.05.2020 року її прийняли на роботу до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг». 10.05.2022 року її звільнили з AT «СМНВО-Інжиніринг» за угодою сторін ст.36 КЗпП України. Відповідач останнім часом виплачував заробітну плату не регулярно, а згодом перестав платити. Внаслідок чого станом на день звільнення за відповідачем утворилася заборгованість в сумі 12466,80грн., яку їй виплатити відмовилися. Після звільнення розрахунковий лист, в якому зазначались суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні), не видавався. На її звернення до відповідача щодо отримання довідки про загальну суму заборгованості по заробітній платі, отримано усну відповідь, що такі довідки не видаються, оскільки сума заборгованості по заробітній платі підтверджується виданими працівнику корінцями, які є розрахунковими листами. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України виплата всіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація, згідно ч.1 ст.117 КЗпП України, повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Вона звільнилася у травні 2022 року, отже, згідно до довідки форми ОК-5 та відповідно до порядку визначеного постановою КМУ №100 заробітна плата та фактично відпрацьовані її робочі дні за два останні місяці, що передували звільненню становлять: за березень 2022 року - 6700,00грн. (мінімальна заробітна плата) 23 р.д., за квітень 2022 року - 6700,00грн. 20 р.д., що в сумі складає 13400,00грн. / 43 р.д. = середньоденна заробітна плата 311,63грн. Затримка виплати заробітної плати склала 269 днів з наступного робочого дня після звільнення (з 11.05.2022 року по 22.05.2023 року) по день подачі позову. Таким чином, середній заробіток, що підлягає стягненню становить (311,63 грн.х269 днів) = 83828,47грн. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 12466,80грн., та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 83828,47грн. Від представника\~Акціонерного товариства\~«Сумське машинобудівне\~науково-виробниче\~об`єднання\~-\~Інжиніринг» надано\~до суду\~відзив на\~позовну заяву,\~в якому\~зазначено,\~що сума\~середнього заробітку\~з 11.05.2022\~року по\~09.11.2022\~року становить\~35214,19грн.,\~виходячи з\~суми середньоденного\~заробітку \~311,63грн.\~Також просить\~врахувати принцип\~справедливості та\~співмірності,\~та врахувати правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 27.04.2016 року у справі №6-113цс16, постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 року у справі №716/9584/15-ц. В обгрунтування наявності обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), які спричинили порушення зобов`язання Товариства по своєчасній виплаті заробітної плати є надзвичайність та невідворотність військової агресії з боку російської федерації. Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) військову агресію російської федерації проти України. Просять в задоволенні позову про стягнення середнього заробітку відмовити, а у випадку стягнення середнього заробітку зменшити розмір стягнення середнього заробітку до 1000грн. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав: Суд установив, що позивач [PERSON] з 19.05.2020 року по 10.05.2022 року перебувала у\~трудових відносинах\~з Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг». 10.05.2022 року позивач звільнилася з роботи за угодою сторін (ст.36 КЗпП України), що підтверджується копією трудової книжки [PERSON] . Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В день звільнення позивача АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» не виплатило належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України. Як вбачається з розрахункового листа Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» за травень 2022 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] станом на день звільнення становила 12466грн.80коп. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі в розмірі 12466грн.80коп. (ця сума визначена з урахуванням утриманого податку на доходи фізичних осіб та військового збору). У разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України в редакції, яка діяла на час звільнення позивачки). Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України, зокрема, у висновках щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012. Норма ч.1 ст.117 КЗпП України, яка обмежує період, за який може бути стягнутий середній заробіток, шістьма місяцами (в редакції Закону від 01.07.2022 року), не підлягає застосуванню, оскільки суд керується нормами КЗпП України, які були чинні на час звільнення позивачки, застосовується нормативно-правовий акт, під час дії якого відбулося звільнення позивачки. Сума середньоденного заробітку позивача становить 311,63грн. (ця сума зазначена без відрахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору). Вимоги позивача про стягнення середнього заробітку заявлені за період з 11.05.2022 року по 22.05.2023 року включно. Період затримки розрахунку становить 206 робочих днів з наступного робочого дня після звільнення по день подачі позову (з 11.05.2022 року по 22.05.2023 року): травень 2022 року - 15, червень 2022 року - 22, липень 2022 року - 21, серпень 2022 року - 23, вересень 2022 року - 22, жовтень 2022 року 15, листопад 2022 року - 15, грудень 2022 року - 12, січень 2023 року - 14, лютий 2023 року - 12, березень 2023 року - 13, квітень 2023 року - 12, травень 2023 року 10, враховуючи, що наказом №82 від 07.10.2022 року встановлений з 10.10.2022 року триденний робочий тиждень з робочими днями «понеділок», «вівторок», «середа». Таким чином, середній заробіток, що підлягає стягненню становить (311,63грн.х206 днів) = 64195,78грн. Доводи представника АТ «СМНВО - Інжиніринг» з приводу того, що товариство звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, адже це порушення допущено саме внаслідок військової агресії росії проти України, що відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2021.02.0-7 є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили), не заслуговують на увагу, так як роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Крім того, вимоги закону не змінювалися, діюче законодавство зобов`язує роботодавця своєчасно виплачувати працівнику заробітну плату. Надані представником АТ «СМНВО - Інжиніринг» копії сертифікатів Сумської торгово-промислової палати стосуються зобов`язань відповідача, які не є предметом даного судового провадження та містять конкретні відомості про неможливість виконання конкретних зобов`язань. Разом з тим, зазначені обставини жодним чином не свідчать про неможливість виконання зобов`язання із виплати заробітної плати. Відповідачем не надано жодних доказів неможливості виконання саме цього зобов`язання, як то відсутність грошових коштів та неможливість їх залучення чи то неможливість використання наявних грошових коштів. Щодо розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі при звільненні суд зазначає наступне. Однак,\~у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц (провадження №14-623цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника. Позивач працювала на підприємстві два роки, була звільнена за власним бажанням, на момент звільнення заборгованість по заробітній платі становила 12466грн 80коп, строк затримки розрахунку при звільнені складає рік. Відповідач має складний фінансовий стан внаслідок запровадженого воєнного стану в Україні та зумовленою ним неможливістю здійснювати свою господарську та підприємницьку діяльність в повному обсязі. Отже, вбачається очевидна неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості (сума середнього заробітку перевищує суму заборгованості більш ніж у п`ять разів), а тому суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначення розміру відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат в розмірі 15000грн. З огляду\~на викладене,\~суд вважає\~необхідним позовні\~вимоги задовольнити\~частково та\~стягнути з\~Акціонерного товариства\~«Сумське машинобудівне\~науково-виробниче\~об`єднання\~- Інжиніринг» на користь позивачки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 15000грн. З огляду\~на викладене,\~суд вважає\~необхідним позовні\~вимоги задовольнити\~частково та\~стягнути з\~Акціонерного товариства\~«Сумське машинобудівне\~науково-виробниче\~об`єднання\~- Інжиніринг» на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 12466грн 80коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 15000грн. (з суми середнього заробітку підлягають стягненню податок на доходи фізичних осіб та військовий збір). Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1073,60грн.

Outcome: partial