Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

Акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - АТ «ОТП Банк») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.08.2018 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2019962722, відповідно до якого позивач зобов`язався відкрити картковий рахунок відповідачу та надати картку, встановивши кредитний ліміт. Відповідачем використано кредит в загальному розмірі 41000 грн., за який позивачем нараховано щомісячно відсотки у розмірі 5%. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором з істотним порушенням сплати щомісячних платежів не у повному обсязі з простроченням їх дати сплати, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість. 09.01.2023 позивач направив відповідач вимогу про сплату простроченої заборгованості. Станом на дату складання позову відповідач має заборгованість у загальній сумі 57544,96 грн., яка складається з заборгованості по тілу у сумі 41000 грн. та заборгованості по відсотках у сумі 16544,96 грн. Просить стягнути з відповідача заборгованість за спірним договором у загальному розмірі 57544,96 грн., а також судові витрати у сумі 2684 грн. Представник позивача Порчинський О.І. в судове засідання не з`явився, у позові просив про розгляд справи без участі їх представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Своїм правом на подачу відзиву не скористалася. 27.03.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 08.08.2018 між АТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №2019962722, відповідно до якого відповідач отримала кредит у сумі 3105,98 грн. на придбання товару у гіпермаркеті ТОВ «Епіцентр К» зі сплатою 300 грн. додаткових послуг «СМС-довідка», 186,36 грн. на придбання послуг зі страхування у продавця, тобто у загальному розмірі 3592,34 грн. на 24 місяці, зі сплатою кредитних коштів та відсотків за користування кредитом відповідно до паспорту споживчого кредиту, встановленого графіку платежів (який є невід`ємною частиною договору), з кінцевим терміном повернення кредиту 08.08.2020 в сумі 5532,53 грн. Придбання товару [PERSON] у гіпермаркеті ТОВ «Епіцентр К» 08.08.2018 підтверджується рахунком від 08.08.2018 №Грл/02-0002072, видатковою накладною від 08.08.2018 №Ррз/02-0210665, фіскальним чеком від 08.08.2018 та специфікацією до кредитного договору від 08.08.2018. [PERSON] отримала AT «ОТП Банк» кредитну карту зі строком дії до 04/21, на підтвердження чого склала розписку, на якій відповідач своїм підписом підтвердила отримання банківської платіжної картки та пін-конверту. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, у зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором від 08.08.2018 №2019962722 заборгованість відповідача станом на 31.01.2023 становить 57544,96 грн., яка складається з заборгованості по тілу в сумі 41000 грн. та заборгованості за відсотками в сумі 16544,96 грн. 09.01.2023 позивач направив відповідачу лист-вимогу про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором від 08.08.2018 №2019962722 шляхом погашення заборгованості у сумі 57544,96 грн. Згідно з випискою за банківським рахунком № [NUMBER] , відкритим на ім`я [PERSON] , за період з 10.08.2018 по 20.12.2022 відповідач користувалася кредитними коштами шляхом оплати товарів та/або послуг. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання були розроблені АТ КБ «Приватбанк», то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Зі змісту позовної заяви вбачається, що позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами був укладений кредитний договір №2019962722, який є змішаним договором кредитного договору та договору про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток. Невід`ємною частиною цього договору є заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» (№2019962722_CARD від 08.08.2018), умови надання банківських послуг, тарифи, у тому числі з положеннями договорів та усіх додатків до них, які розміщені на офіційному сайті банку. Відповідно до цього договору позивач відкрив картковий рахунок відповідачу та надав картку, встановивши кредитний ліміт, а відповідач використала кредитні кошти в загальному розмірі 41000 грн. Суд відзначає, що дійсно в кредитному договорі №2019962722 від 08.08.2018 на отримання коштів в кредит для оплати товару є заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» (№2019962722_CARD від 08.08.2018). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Тарифи, а також на Умови та правила надання банківських послуг як невід`ємні частини договору. При цьому, матеріали справи не містять підтвердження того, які саме умови надання банківських послуг та тарифи погодила відповідач, при тому, що банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами. Суд вважає, що відомості із сайту позивача не можуть бути належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача можуть будь-коли змінюватися самим банком в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом. Суд вважає, що АТ «ОТП Банк» в порушення приписів ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» не повідомив відповідача про умови кредитування і не узгодив їх з нею. Таким чином, між сторонами 08.08.2018 за заявою №2019962722_CARD був безпосередньо укладений кредитний договір у вигляді заяви, підписаної сторонами, яка не містить строку повернення кредиту (користування ним), розміру відсотків за користування кредитом, а також порядку їх нарахування. Зазначені висновки суду відповідають висновкам, зробленим Великою Палатою Верховного Суду під час розгляду справи №342/180/17 за аналогічними правовідношеннями. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] фактично отримала в АТ «ОТП Банк» і використала на власний розсуд грошові кошти в сумі 41000 грн. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав в судовому порядку шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми коштів. Враховуючи наведене, суд вважає незмістовними доводи позивача, які протирічать зазначеним висновкам суду. Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача тіла кредиту в сумі 41000 грн., що має наслідком відмову в задоволенні решти позовних вимог. Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору, розраховані пропорційно розміру позовних вимог (71,25%), що становить 1912,35 грн., у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення.

Outcome: partial