Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Направленим позовом заявниця просить суд ухвалити рішення, яким визнати протиправними дії відповідача щодо розірвання договору про сплату внесків у обслуговуючий кооператив і зобов`язати видати посвідчення члена кооперативу та довідку про внесення пайового внеску у повному обсязі. Розгляд справи розпочинався в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання, однак у подальшому здійснено перехід до спрощеного позовного провадження з викликом учасників. У судовому засіданні представниця позивачки вимоги підтримала і просила задовольнити. Повідомила суду наступне. Між сторонами укладено договір про сплату внесків у обслуговуючий кооператив і здійснено першу оплату на його виконання. Після початку війни позивач прострочила одну оплату, а відповідач направив листа про те, що договір у зв`язку із цим розірвано в односторонньому порядку. Такі дії відповідача позивач вважає протиправним у зв`язку із чим просить вимоги задовольнити у повному обсязі. У подальшому позивачка сплатила усі передбачені договором внески. Представниця позивачки у судовому засіданні не повідомила суду чому посвідчення члена обслуговуючого кооперативу не було отримано, як це передбачено укладеним між сторонами правочином, протягом п`яти днів з дня його підписання і чому вимоги заявлено саме зараз. Де зв`язок між розірванням договору і вимогами у даній частині. Також, не надано суду відомостей з приводу звернень до відповідача із проханням видати довідку про повну сплату пайових внесків. Представниця заявниці у судовому засіданні не заперечувала щодо проведення розгляду справи у заочному порядку. Відповідач, будучи належним чином і неодноразово повідомленим про існування даного судового провадження й проведення у ньому засідань на слухання справи не з`явився і жодних заяв не скеровував. Заслухав пояснення представниці позивачки, дослідив надані нею матеріали, судом встановлено наступні фактичні обставини справи й відповідно ним правовідносини. Позивачка є громадянкою України, отримувала код платника податків, має зареєстроване місце проживання і при зверненні до суду сплатила судовий збір. 16 грудня 2021 року між сторонами укладено договір № Ж/1/3/1/4/38 про сплату внесків у обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Амбасадор". Предметом\~ правочину визначено, що ЖБК зобов`язується організувати будівництво житлового будинку у с. Зарічани Житомирського району Житомирської області за рахунок внесків інших асоційованих членів ЖБК, здати його в експлуатацію, передати учаснику квартиру в об`єкті будівництва та всі необхідні у зв`язку із цим документи. Учасник, у свою чергу, зобов`язується сплатити до ЖБК внески у порядку і розмірах встановлених договором та додатками до нього й отримати об`єкт нерухомості лише за умови повної сплати внеску. Пунктом 3.7. договору передбачено, що після сплати учасником повного розміру внеску ЖБК надає учаснику довідки про асоційоване членство та про внесення пайового внеску в повному обсязі. Не пізніше п`яти календарних днів після підписання даного договору ЖБК зобов`язано видати посвідчення про членство учаснику або його представнику (пункт 5.2.7. договору). Сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання обов`язків за даним правочином, якщо воно стало наслідками воєнних дій, що підтверджується довідкою Торгово-промислової палати або іншого уповноваженого органу (п. 7.4.). Відповідно до порядку сплати внесків, що є додатком до договору позивач мала сплатити внески у обумовленому розмірі 21 грудня 2021 року, 30 квітня та 31 жовтня 2022 року. 5 жовтня 2022 року відповідач повідомив позивача про те, що укладений між сторонами договір розірвано у зв`язку із порушенням його умов учасником. Запропоновано звернутись для повернення коштів. Позивачкою внесені кошти на рахунок відповідача 16 грудня 2021 року і 24 січня 2023 року в повному обсязі. Заявниця у період часу з 2 березня по 16 квітня, а також з 11 по 18 грудня 2022 року перебувала за кордоном. Повідомлення у месенджері "ВАЙБЕР" датоване 27 квітня 2022 року свідчить про те, що відповідач повідомляв позивачку про припинення будівництва у зв`язку із наявністю блок посту поруч із будівництвом, що унеможливлює його проведення. Позивачка зверталась до відповідача з приводу листа про розірвання договору. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України). За приписами статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового оборогу, вимог розумності та справедливості. Згідно із статтями 11, 629 ЦК України встановлено, що договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Тобто припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. У разі порушення боржником негативного зобов`язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобов`язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов`язання. Така вимога може бути пред`явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов`язання (ст. 611 ЦК України). Згідно із статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. За змістом частини першої ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами (ч. 3 ст. 202 Цивільного кодексу України). У відповідності до ч. 5 ст. 202 Цивільного кодексу України, до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. За змістом наведених положень закону одностороння відмова від договору є юридичним фактом, який зумовлює його розірвання, отже є правочином, який має юридичні наслідки у вигляді припинення цивільних правовідносин. Розірвання договору може здійснюватися за згодою сторін і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається. Положеннями ст. 617 Цивільного кодексу України унормовано, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні"). Цивільний кодекс України не містить поняття "форс-мажор", але ст. 617 Цивільного кодексу України підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання визначає випадок або непереборну силу. Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю (ч. 1 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні"). У листі № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставною введення воєнного стану. Отже введення воєнного стану в Україні визнано Торгово-промисловою палатою України форс-мажорною обставиною, яка є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Проаналізувавши фактичні обставини справи й вимоги законодавства, якими врегульовані правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Суд погоджується з доводами позивачки, що дії відповідача у даному випадку щодо розірвання в односторонньому порядку правочину щодо сплати внесків у обслуговуючий кооператив були протиправними. Відсутні положення договору підписаного сторонами, які б передбачали можливість такого. Дійсно і позивачкою визнається прострочення зарахування внесків. Однак такі дії вчинено за наявності загального відомого факту форс-мажорних обставин введення на території України воєнного стану. Більше того надана на дослідження інформація месенджера свідчить про фактичне припинення виконання зобов`язань у зв`язку із таким форс-мажором і відповідачем. Зазначеними положеннями матеріального закону, що продубльовано і вимоги правочину укладеного сторонами одностороння відмова від його виконання не допускається. Скерував лист позивачці про односторонню відмову від правочину, суд вважає, відповідач порушив, як вимоги законодавства України, так і досягнуті сторонами домовленості за правочином. Інша частина вимог, суд вважає не може бути задоволена судом, оскільки суду не надано доказів порушення і таких положень договору у зв`язку із чим у даній частині вимоги залишається без задоволення. Оскільки позов задоволено частково, у порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають до стягнення понесені та документально підтверджені судові витрати за розгляд даної справи, що складаються із сум сплаченого судового збору в розмірі 715,73 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2333,33 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial