Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. [INFO] в м. Дубно Рівненської області померла [PERSON] . 19 лютого 2018 року було посвідчено заповіт [PERSON] , згідно якого вона заповіла [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 2/6 частини житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] та на 2/6 частини земельної ділянки площею 0,0068 га та 2/6 частини земельної ділянки площею 0,0012 га, що знаходяться в [ADDRESS] . Позивач вчасно прийняв спадщину після смерті [PERSON] , інших спадкоємців, що прийняли спадщину чи претендують на обов`язкову частку в спадщині немає. 01 жовтня 2021 року державним нотаріусом Першої Дубенської державної нотаріальної контори Тимощук Л.Л. було видано на ім`я позивача свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/6 частки житлового будинку [ADDRESS] , який належав померлій [PERSON] , а у оформленні спадкових прав на 2/6 частини земельної ділянки площею 0,0068 га та 2/6 частини земельної ділянки площею 0,0012 га, що знаходяться в [ADDRESS] , позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що за життя [PERSON] її частку на кожну земельну ділянку не було визначено, а тому не можливо встановити склад спадкового майна. В зв`язку з цим позивач був змушений звернутись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на 2/6 частин земельних ділянок площею 0,0068 га та площею 0,0012 га. 27 жовтня 2022 року рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області визнано за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на: - 1/3 частину земельної ділянки від загальної площі земельної ділянки 0,0068 га, кадастровий номер 5610300000:01:003:1679, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] ; - 1/3 частину земельної ділянки від загальної площі земельної ділянки 0,00152 га, кадастровий номер 5610300000:01:003:1673, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] . Після оформлення своїх спадкових прав на земельні ділянки [PERSON] було встановлено, що всі земельні ділянки, які знаходяться по [ADDRESS] знаходяться в спільній сумісній власності, а тому частка померлої [PERSON] є у земельних ділянках, якими фактично користуються [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Тобто земельна ділянка під житловим будинком по [ADDRESS] поділена на 8 земельних ділянок, які зареєстровані як спільна сумісна власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , проте кожен з них користується своїми земельними ділянками. Тому при зверненні до нотаріуса оформити свої спадкові права на 2/6 частини земельної ділянки площею 0,0086 га, кадастровий номер 5610300000:01:003:1639, 2/6 частини земельної ділянки площею 0,0011 га, кадастровий номер 5610300000:01:003:1640, 2/6 частини земельної ділянки площею 0,0014 га, кадастровий номер 5610300000:01:003:1641, 2/6 частини земельної ділянки площею 0,0012 га, кадастровий номер 5610300000:01:003:1671, 2/6 частини земельної ділянки площею 0,0089 га, кадастровий номер 5610300000:01:003:1672, 2/6 частини земельної ділянки площею 0,0141 га, кадастровий номер 5610300000:01:003:1680, які надані для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходяться в [ADDRESS] та належали померлій [PERSON] , позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що за життя [PERSON] її частку на кожну земельну ділянку не було визначено, а тому не можливо встановити склад спадкового майна. У зв`язку зі смертю [PERSON] , як однієї із співвласників земельних ділянок, позивач не може реалізувати своє право на оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] . Тому, враховуючи те, що за життя [PERSON] , на підставі чинного законодавства, яке діяло на момент набуття нею права власності на земельні ділянки, набула права на 2/6 частин від загальної площі земельних ділянок, тому після її смерті таке право переходить до її спадкоємця - [PERSON] саме у вказаному розмірі. Враховуючи те, що за життя [PERSON] не було визначено її частки у спадковому майні та не зареєстровано право власності на 2/6 частини від кожної земельної ділянки, а після її смерті в досудовому порядку це зробити неможливо, тому позивач змушений звертатись до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 03.05.2023 відкрито загальне провадження та призначено підготовче засідання (а.с. 75). Представник позивача адвокат Рідченко М.В. просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити (а.с.163). Відповідач позов визнає, треті особи не заперечують щодо задоволення позову, про що подали заяви, просять розглянути справу без їх участі (а.с.153-162). Згідно ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову у випадку визнання позову відповідачем і якщо таке визнання прийняте судом. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що [INFO] в м. Дубно Рівненської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Дубенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 12 січня 2021 року (а.с. 8). За заявою [PERSON] державним нотаріусом Першої Дубенської державної нотаріальної контори Тимощук Л.Л. було заведено спадкову справу №48/2021 та 01 жовтня 2021 року було видано на ім`я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/6 частки житлового будинку [ADDRESS] , який належав померлій [PERSON] та право спільної часткової власності [PERSON] на 2/6 частки житлового будинку [ADDRESS] зареєстровано у встановлено законом порядку 01.10.2021, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.9-10, 92-149). 27 жовтня 2022 року рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області визнано за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право власності на: - 1/3 частину земельної ділянки від загальної площі земельної ділянки 0,0068 га, кадастровий номер 5610300000:01:003:1679, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] ; - 1/3 частину земельної ділянки від загальної площі земельної ділянки 0,00152 га, кадастровий номер 5610300000:01:003:1673, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.11-13). Право спільної часткової власності [PERSON] на 1/3 частину земельної ділянки від загальної площі земельної ділянки 0,0068 га, кадастровий номер 5610300000:01:003:1679, та 1/3 частину земельної ділянки від загальної площі земельної ділянки 0,0012 га, кадастровий номер 5610300000:01:003:1673, зареєстровано у встановлено законом порядку 12.12.2022 , що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.14, 15). Земельна ділянка під житловим будинком по [ADDRESS] поділена на 8 земельних ділянок, а саме: земельна ділянка площею 0,0086 га, кадастровий номер 5610300000:01:003:1639, земельна ділянка площею 0,0011 га, кадастровий номер 5610300000:01:003:1640, земельна ділянка площею 0,0014 га, кадастровий номер 610300000:01:003:1641 земельна ділянка площею 0,0012 га, кадастровий номер 5610300000:01:003:1671, земельна ділянка площею 0,0089 га, кадастровий номер 5610300000:01:003:1672, земельна ділянка площею 0,0141 га, кадастровий номер 5610300000:01:003:1680, які зареєстровані як спільна сумісна власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Витягами з Державного земельного кадастру та кадастровим планом земельних ділянок (а.с.16-68). Постановою державного нотаріуса Першої Дубенської державної нотаріальної контори Тимощук Л.Л. від 20.04.2023 [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в праві власності на земельні ділянки, що знаходяться в [ADDRESS] та належали померлій [PERSON] , у зв`язку з тим, що за життя [PERSON] її частку на кожну земельну ділянку не було визначено, а тому не можливо встановити склад спадкового майна (а.с.69-70). IV. Норми права, які застосував суд. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Відповідно до ст.1217, 1218 ЦК України,спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За змістом ст. 1296 ЦК України оформлення спадщини здійснюється шляхом видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. У п.п.4.15 п.4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Згідно викладеного в листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Частиною 3 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частиною 1 ст. 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Разом з тим, відповідно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, в даній статті встановлюється презумпція рівності часток співвласників. Крім того, згідно положень ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до змісту ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку; г) співвласників багатоквартирного будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувана (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувану (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувану (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі. При вчиненні правочину, який передбачає перехід права власності на частку у праві спільної власності на такий об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995, зазначено, що частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Аналогічна правова позиція міститься в п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Під час розгляду справи відповідач та треті особи - співвласники спірних земельних ділянок, визнали позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Той факт, що земельні ділянки належали частково і спадкодавцю [PERSON] підтверджується документально, не визначення за життя [PERSON] її частки на кожну земельну ділянку є перешкодою у оформленні спадкових прав позивача. У зв`язку зі смертю [PERSON] , як однієї із співвласників земельних ділянок, позивач не може реалізувати право на оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] . Беручи до уваги наведене, а також положення ст. 372 ЦК України, вбачається, що у спірних правовідносинах поділ спільного майна у позасудовому порядку шляхом укладання відповідної угоди між співвласниками є неможливим у зв`язку зі смертю одного з них. Таким чином, суд вирішив задовольнити позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved