Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

У травні 2023 року до суду надійшли скеровані в порядку статті 32 Цивільного процесуального кодексу України матеріали позовної заяви [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №86291, вчиненого 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною. Позов мотивовано тим, що виконавчий напис вчинено з порушенням статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки запропоновано стягнути з позивача на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 30\~000 гривень заборгованості за кредитним договором №07778-03/2021 від 11 березня 2021 року укладеним між позивачем і ТзОВ Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» в простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. За приписами глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2023 № 296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 на підтвердження безспірності заборгованості кредитором має бути наданий оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору. Позивач вважає, що порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У відзиві на позов ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заперечує проти задоволення позову, вважає вимоги позивача безпідставними, вказує на вчинення нотаріусом усіх необхідних дій для перевірки безспірності кредитної заборгованості. Від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, пояснень не надходило. На підставі пункту 2 частини шостої статті 19, частини першої статті 274 ЦПК України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Позивачем подано клопотання про розгляд справи у його відсутності. У зв`язку з неявкою усіх учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до вимог статті 247 ЦПК не здійснювалось. Дослідивши докази у справі суд дійшов висновку про задоволення позову з таких мотивів. За матеріалами справи 11 березня 2021 року шляхом використання електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора між товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] укладений кредитний договір №07778-03/2021, за умовами якого позивач отримав кредит в розмірі 7500 гривень під 912,5% річних строком на 18 днів. Кредитний договір нотаріально не посвідчений. 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною вчинено виконавчий напис №86291, у якому запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за період з 30.11.2021 по 22.12.2021 у розмірі: 7500 гривень за тілом кредиту, 22500 гривень за відсотками, 50 гривень плати за вчинення виконавчого напису, а всього 30 050 гривень. У виконавчому написі зазначено про те, що право вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло на підставі договору факторингу №30112021-1 від 30.11.2021, за яким відступлено право вимоги за кредитним договором №07778-03/2021 від 11.03.2021 укладеного між ТзОВ «ІНВЕСТРУМ» та [PERSON] . Постановою головного державного виконавця Ковельського ВДВС у Ковельському районі Волинської області від 23 серпня 2022 року відкрито виконавче провадження №69705784 з виконання виконавчого напису нотаріуса. Предметом позову є оспорювання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках та порядку, встановлених законом. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»), під час якої нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідно до\~статті 87\~Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону\~України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Отже безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 зроблено висновок, про те, що судовими рішеннями визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», тому договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Зміни до Переліку №1172, які дозволяли вчиняти виконавчий напис у кредитних правовідносинах на підставі нотаріально не посвідчених договорів, визнані нечинними постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Таким чином, на час вчинення оспорюваного виконавчого напису - 22.12.2021, для нотаріуса для підтвердження безспірності заборгованості передбачалось надання: а)\~оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів), б) документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц зазначено: «боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису». Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України\~основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У цій справі відповідачем не наданий суду нотаріально посвідчений кредитний договір, який міг слугувати підставою для вчинення виконавчого напису. Доводи відповідача\~про дотримання\~нотаріусом вимог\~законодавства при\~прийнятті для\~вчинення виконавчого\~напису нотаріально\~не посвідченого\~кредитного договору\~ є\~помилковими. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що встановлена законом процедура стягнення боргу на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1073,60 гривень судового збору.

Outcome: approved