Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

11 січня 2022 року позивач звернулась до Балаклійського районного суду Харківської області з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила те, що 15 січня 2020 року вона уклала шлюб з відповідачем, який було зареєстровано Балаклійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про що в Книзі реєстрації шлюбів 15 січня 2020 року було зроблено відповідний актовий запис за № 06. За час проживання у шлюбі у сторін народилась дитина, син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось. Приблизно з грудня 2021 року шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені. У даний час сторони проживають окремо. Позивач з сином проживає за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що починаючи з січня 2022 року відповідач припинив надавати належну матеріальну допомогу на виховання сина, який проживає разом з позивачем і знаходиться на її повному утриманні. В даний час позивачеві з сином коштів на існування не вистачає. Працювати позивач не в змозі, у зв`язку з тим що вона займається вихованням малолітньої дитини. Зі свого боку відповідач може надавати позивачеві матеріальну допомогу, однак усіляко ухиляється від надання такої допомоги у добровільному порядку. Інших дітей у відповідача немає та ніяких утримань по іншим виконавчим документам з його доходу не проводиться. Договору про відрахування аліментів на дитину, а також на утримання позивача з ініціативою відповідача між сторонами не досягнуто. Відповідач працює і в змозі виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини і на утримання позивача, у зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді Балаклійського районного суду Харківської області від 08 лютого 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 18 березня 2022 року № 11/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Балаклійського районного суду Харківської області і визначено Новомосковському міськрайонному суду Дніпропетровської області. Ухвалою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 травня 2023 року прийнято до провадження цивільну справу, продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явилась, 22 травня 2023 року представник позивача адвокат Волошина О. В. подала до суду заяву, у якій просила цивільну справу розглянути у судовому засіданні без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву чи клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки у судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. Судом установлено, що 15 січня 2020 року сторони вступили в зареєстрований шлюб, про що Балаклійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 15 січня 2020 року складено актовий запис № 06, про що надано належним чином засвідчену копію свідоцтва про шлюб /а.с.9/. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується належним чином засвідченою копією свідоцтва про народження /а.с.10/. Згідно з довідкою від 10 січня 2022 року № 10, виданою виконавчим комітетом Донецької селищної ради, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживає, зокрема, малолітня дитина [PERSON] /а.с.12/. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України. За змістом статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, ураховуючи всі вищевикладені обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дитини, те, що відповідач є батьком малолітньої дитини, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі досягнуто не було, відповідач є працездатним, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню, а з відповідача підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.. Щодо позовної вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У зв`язку з тим, що малолітній син сторін [PERSON] , який не досяг трирічного віку проживає разом з позивачем, що підтверджено матеріалами справи та не оспорюється сторонами, суд вважає, що вбачаються підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача. Однак, ураховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позов у зазначеній частині підлягає частковому задоволенню, та з відповідача належить стягнути на користь позивача аліменти на утримання останньої в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, тобто до [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а у разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Крім того, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, а позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1\~984,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial