Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

До суду звернувся позивач з позовом до АТ КБ «Приватбанк» третя особа: [PERSON] , про витребування майна з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позову зазначив, що 21.07.2008 між позивачем та ВАТ «Банк Фінанси та кредит» був укладений кредитний договір №23-512/08-А, за яким банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, кредитні ресурси в сумі 34605,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 12,5 процентів річних для придбання транспортного засобу SSANG YONG RODIUS 2696, 2008 року випуску, чорного кольору, тип КТЗ -легковий седан - В, № двиг. [NUMBER] , № кузова [NUMBER] . Позичальник зобов`язався повністю повернути кредитні кошти до 20.07.2017. Крім того, 21.07.2008 між позивачем та банком був укладений договір застави зазначеного автомобіля. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.02.2015 у справі №755/24747/14-ц з позивача на користь ПАТ «БАНК Фінанси та кредит» була стягнута заборгованість за договором кредиту та судові витрати всього на суму 152759,69 грн. За твердженням позивача, в 20-х числах жовтня 2019 року він отримав з Дніпровського районного суду м. Києва позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов`язання вчинити певні дії (справа №755/15348/19). З тексту вказаної позовної заяви позивачу стало відомо, що в рамках виконавчого провадження через прилюдні торги в червні 2019 була реалізована його квартира. Через кілька днів після цього, дізнався і про те, що 15.04.2019 через прилюдні торги також був реалізований спірний автомобіль, власницею якого стала третя особа [PERSON] . 08.08.2022 позивачу стало відомо, що власником спірного автомобілю на сьогодні є відповідач АТ КБ «Приватбанк» на підставі договору купівлі-продажу (СГ) № 7089/19/010730 від 20.06.2019. На підставі вищевикладеного, позивач просить суд витребувати з чужого незаконного володіння АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] автомобіль SSANG YONG RODIUS 2696, 2008 року випуску, чорного кольору, тип КТЗ -легковий седан - В, № двиг. [NUMBER] , № кузова [NUMBER] . Ухвалою суду від 18.10.2022 у справі за вказаним позовом відкрито провадження у справі за правилами (спрощеного) позовного провадження. Крім того, позивач також звернувся із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб SSANG YONG RODIUS 2696, 2008 року випуску, чорного кольору, тип КТЗ - легковий седан-В, № двиг. 66592612537540, № кузова [NUMBER] . Ухвалою суду від 18.10.2022 заяву [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до АТ КБ «Приватбанк» третя особа: [PERSON] , про витребування майна з чужого незаконного володіння - задоволено. 20.02.2023 до суду від представника відповідача - Яндульського Д.В. надійшов по справі відзив. В якому позов вважав необґрунтованим, просив відмовити, виходячи з наступного. Представник відповідача повідомив, що розглядаючи спори щодо витребування такого майна, суди повинні мати на увазі, що у позові про витребування майна може бути відмовлено лише з підстав, зазначених у статті 388 ЦК України. Під час розгляду спорів про витребування майна суди мають установити всі юридичні факти, визначені статями 387 та 388 ЦК, зокрема чи набуто майно з відповідних правових підстав, чи с підстави набуття майна законними, чи с набувач майна добросовісним набувачем тощо. У разі встановлення, що відповідач є добросовісним набувачем, суд повинен установити, чи вибуло майно з володіння власника поза його волею. Представник відповідача вважає, що відповідач є добросовісним набувачем майна. Спірне майно було реалізоване у порядку, встановленому для виконання судових рішень, при цьому торги недійсним не визнавалися. А тому у відповідності до ч.2 ст. 388 ЦК України таке майно не може бути витребувано від добросовісного набувача. Вирішуючи питання застосування до спірних правовідносин положень ч.2 ст. 388 ЦК України, суд повинен мати на увазі, що позов власника про витребування майна в особи, яка придбала його в результаті публічних торгів, проведених у порядку, встановленому для виконання судових рішень, підлягає задоволенню лише в тому разі, якщо торги були визнані недійсними Як зазначено позивачем та підтверджується матеріалами справи, майно позивача було відчужено, шляхом проведення прилюдних торгів з продажу арештованого нерухомого майна, які були проведені під час здійснення виконавчого провадження, а в подальшому було продано відповідачу. Позивач суду не надав, а у матеріалах справи відсутні докази визнання недійсними електронних торгів від 15.04.2019 з продажу спірного майна. Також повідомив суд, що оскільки прилюдні торги проводились на примусове виконання виконавчого напису, який набрав законної сили та на момент продажу майна не був оспорений, тому факт несплати позивачем 514176, 37 грн. вартості нерухомого майна, придбаного за кредитним договором від 21.07.2008, не потребує доведення. Разом з тим, представник відповідача звертав увагу суду на те, що майно позивача було відчужене ще до проведення електронних торів 25.04.2019 про що на думку представника відповідача, позивачу було відомо, та спірність відносин виникла як мінімум 25.04.2019, в той час як з позовною заявою сторона звернулася в жовтні 2022. На підставі вищевикладеного, представник відповідача просить суд застосувати строки позовної давності, на підставі ст. 257 ЦК України. 08.02.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, де позивач повідомив наступне. Виконавче провадження [NUMBER] від 12.02.2019 року, в якому було реалізоване рухоме майно позивача (транспортний засіб SSANG YONG RODIUS 2696, 2008 року випуску, чорного кольору, тип - КТЗ- легковий седан-В, ДНЗ: [NUMBER] ), відкрито постановою приватного виконавця Телявського А.М. від 12 лютого 2019 року за виконавчим написом №202 від 05.02.2019 року, вчиненим приватним нотаріусом Кондратюком В.С. Рішенням Дніпровського районного в м. Києві суду у справі Ne755/6436/19 від 27.12.2019 зазначений виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. Щодо вимоги представника відповідача про застосування судом строків позовної давності, позивач зазначив, що автомобіль вибув з володіння позивача та був реалізований на електронних торгах на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С., вчиненого 05.02.2019, зареєстрований в реєстрі за №202. який визнано таким, що не підлягає виконанню, тому у розумінні положень статті 388 ЦК України спірне рухоме майно вибуло з володіння позивача поза його волею. Рішення Дніпровського районного в м. Києві суду у справі №755/6436/19 про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С., вчиненого 05.02.2019, зареєстрованого в реєстрі за №202, було прийнято 27.12.2019, набрало чинності 27.01.2020, а тому, на думку позивача позов поданий в межах строків позовної давності. 24.05.2023 до суду від позивача надійшла заява про подання доказів, в якій позивач просив долучити до справи копії судових рішень, а саме у справі №/8183/20 постанову Київського апеляційного суду від 11.04.2023 та рішення Дніпровського районного в м. Києві суду від 08.11.2022 у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Телявського А.М., Державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Куксова М.С., Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей та сім?ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання прилюдних торгів недійсними, визнання недійсним протоколу проведення прилюдних торгів, скасування акта державного виконавця, визнання права власності. Відповідно до п. 1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про їх права та взаємовідносини. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За приписами частин першої та другої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним і власник не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Правилом частини першої статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судовим розглядом встановлено, що 21.07.2008 між позивачем та ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» був укладений кредитний договір №23-512/08-A, за яким банк надав позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 34605,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 12,5 процентів річних для придбання транспортного засобу SSANG YONG RODIUS 2696, 2008 року випуску, чорного кольору, тип КТЗ - легковий седан-В, N двиг. [NUMBER] , № кузова [NUMBER] . Позичальник зобов`язався повністю повернути кредитні ресурси до 20.07.2015. Крім того, 21.07.2008 між позивачем та банком був укладений договір застави зазначеного автомобіля. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.02.2015 у справі №755/24747/14-ц з позивача на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» була стягнута заборгованість за договором кредиту та судові витрати всього на суму 152759,69 грн. При цьому, 31.07.2019 Київським апеляційним судом по зазначеній справі було скасовано ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 07.08.2017 про поновлення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» строку пред`явлення до виконання виконавчого листа №755/24747/14-ц. 15.11.2018 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за договором відступлення прав вимоги, відступає права вимоги за кредитними договорами та договорами поруки відповідно до підписаного реєстру договорів ТОВ «Вердикт Капітал», предметом якого є відступлення, первісний заставодержатель відступає та передає, а новий заставодержатель приймає та набуває всіх прав, належних первісному заставодержателю за договорами застави, які забезпечують виконання зобов`язань за кредитним договорами та перелічені у додатку № 1 до цього договору. У додатку № 1 до договору про відступлення прав вимоги за договорами застави від 15.11.2018 року під №219 значиться позивач, у якому також наявні дані про ІПН заставодавця, номер та дата договору застави, номер у реєстрі, короткий опис застави, ПІБ позичальника та номер кредитного договору. При цьому, ТОВ «Вердикт Капітал», як правонаступник ПАТ «Фінанси і Кредит», не вчиняє жодних дій щодо реалізації заставленого майна для стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 152759,69 грн. на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06.02.2015 року. 05.02.2019 приватним виконавцем Кондратюк В.С. вчинено виконавчий напис за змістом якого, приватний виконавець на підставі ст. ст. 87-91 ЗУ «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провалиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172, пропонує звернути стягнення з позивача, який є боржником за кредитним договором №23-512/08-4 від 21.07.2008, укладеним із ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі договору про відступлення прав вимоги за договорами застави від 15.11.2018 є ТОВ «Вердикт Капітал». Строк платежу за кредитним договором№23-512/08-A від 21.07.2008 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 15.11.2018 по 16.01.2019. Сума заборгованості складає 18254,69 доларів США, що еквівалентно 514176,37 грн. та 18457,34 грн. комісії. Сума заборгованості загалом складається із заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за відсотками, заборгованості з комісії та нарахованих відсотках. Загальна сума, яка підлягала стягненню з позивача на користь відповідача згідно змісту виконавчого напису нотаріуса становила 515876,37 грн. Постановою приватного виконавця Телявського А.М. від 12.02.2019 за вказаним виконавчим написом нотаріуса відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Постановою приватного виконавця Телявського А.М. від 12.02.2019 накладено арешт на кошти боржника. Постановою приватного виконавця Телявського А.М. від 12.02.2019 накладено арешт на майно боржника: на спірну квартиру та на предмет застави - автомобіль. Постановою приватного виконавця Телявського А.М. від 15.02.2019 про опис та арешт майна (коштів) боржника, описано та накладено арешт на належний позивачу транспортний засіб. 17.04.2019 позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до ТОВ «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису нотаріуса № 20, вчинений приватним нотаріусом Кондратюком В.С. 05.02.2019 таким, шо не підлягає виконанню (справа № 755/6436/19). 27.12.2019 по зазначеній справі було прийнято рішення, яким визнано виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, яке набрало законної сили 27.01.2020. Згідно правових висновків Верховного Суду у постановах від 07.11.2018 у справі №712/1317/14-ц (провадження №61-22566св18), від 12.12.2018 у справі № 759/18852/14-ц (провадження №61-21320св18), від 07.02.2019 у справі № 522/1516/15-ц (провадження №61-25870в18), від 03.07.2019 у справі №372/4917/13 (провадження №61-11606св18), від 19.08.2020 у справі №202/1698/17 (провадження №61-6431св20), від 23.12.2020 у справі №639/7253/18-ц - враховуючи те, що виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого проводилась примусова процедура продажу рухомого майна на електронних торгах, визнаний у судовому порядку таким, що не підлягає виконанню, це призводить до висновку про недійсність таких електронних торгів, з огляду на відсутність підстав і прав на відчуження такого майна. З матеріалів справи судом вбачається, що в жовтні 2019 до Дніпровського районного суду м. Києва звернувся [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов`язання вчинити певні дії (справа №755/15358/19). Як зазначено в позовній заяві, позивачу стало відомо, що в рамках виконавчого провадження через прилюдні торги 15.04.2019 був реалізований спірний автомобіль, власницею якого стала третя особа [PERSON] . 08.08.2022 позивачу стало відомо, що власником спірного автомобіля є АТ КБ «Приватбанк» на підставі договору купівлі-продажу (СГ) №7089/19/010730. Так, вказану позовну заяву [PERSON] рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.12.2019 було задоволено частково. Вирішено усунути перешкоди у користуванні правом власності [PERSON] шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Постановою Київського апеляційного суду міста Києва від 15.06.2022 (справа №755/15348/19) апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Дніпровського районного суд ум. Києва від 02.12.2019 в частині задоволених позовних вимог у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов`язання вчинити певні дії скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні позовом [PERSON] до [PERSON] , Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось та судом апеляційної інстанції не переглядалось. Ухвалою Верховного Суду від 21.07.2022 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 15.06.2022 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зобов`язання вчинити певні дії. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.11.2022 було визнано недійсними електронні торги, проведені 18.06.2019 ДП «Сетам» МЮУ з реалізації квартири [ADDRESS] . Визнано недійсним протокол проведення електронних торгів №413338, проведених 18.06.2019 ДП «Сетам» МЮУ з реалізації квартири [ADDRESS] . Скасовано акт приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Телявського А.М. від 21.06.2019 про проведені електронні торги з реалізації квартири [ADDRESS] . Визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] ., посвідчене ПН КМНО Куксовою М.С., видане на ім`я [PERSON] . Витребувано у набувача [PERSON] на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Постановою Київського апеляційного суду від 11.04.2023 рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 08.11.2022 залишено без змін. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 330 ЦК України встановлено, що, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст.. 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього. Власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння відповідно до ст. 387 ЦК України. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з Його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 6-223316, який у подальшому підтримано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.12.2018 у справі №522/2202/15-ц- положення ст. 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Судовим розглядом встановлено, що витребуваний позивачем автомобіль вибув з володіння поза волею позивача. Особисто позивач не вчиняв жодних дій та не приймав жодних рішень щодо розпорядження цим майном. Крім того, це майно не було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, а реалізоване на прилюдних торгах в позасудовий спосіб на виконання виконавчого напису, який судом був визнаний недійсним. Відповідно до позиції Верховного суду України (постанова ВСУ від 24.06.2015 у справі №6-251цс15 (пункт 70 постанови) - за змістом ст. 388 ЦК майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважаться таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Аналогічні висновки викладені у постанові ВП ВС від 05.12.2018 у справі Ne522/2110/15-ц, у постанові ВІТ ВС від 05.12.2018 справа №522/2202/15-ц. Також суд оцінює критично твердження представника відповідача у відзиві, щодо застосування строків позовної давності, виходячи з наступного. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Якщо позовні вимоги судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму). Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники. Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого частиною першою статті 10, частиною першою статті 60 ЦПК України 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції, та частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Викладене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 26.11.2019 у справі № 914/3224/16 (провадження № 12-128гс19). З вищенаведеного вбачається, що обов`язок доказування покладається також і на відповідача. Представником відповідача не було обгрунтувано в достатній мірі свою вимогу щодо застосування строків позовної давності та не надано суду належних доказів. Разом з тим, суд зазначає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Як встановлено, автомобіль вибув з володіння позивача та був реалізований на електронних торгах на підстав виконавчого напису приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С., вчиненого 05.02.2019, зареєстрований в реєстрі за №202, який визнано таким, що не підлягає виконанню, тому у розумінні положень статті 388 ЦК України спірне рухоме майно вибуло з володіння поза волею позивача. Рішення Дніпровського районного в м. Києві суду у справі №755/6436/19 про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С., вчиненого 05.02.2019, зареєстрованого в реєстрі за №202, було прийнято 27.12.2019 набрало чинності 27.01.2020, а тому, суд прийшов до висновку про наявність підстав вважати, що позов поданий в межах строків позовної давності. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» з відповідача АТ КБ «Приватбанк» в дохід держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору 2481,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved