Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

У квітні 2023 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , від імені яких на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Віхерко Н.О., звернулись до суду з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що вищезазначене домоволодіння було побудоване у 1950 році [PERSON] та належить до суспільної групи колгоспний двір. Станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а отже є спільною сумісною власністю усіх його членів та кожен з них має рівну частку у цьому будинку (по 1/5 частці). Проте вони право власності не оформляли. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на 1/5 частку даного домоволодіння, на яку має право в порядку спадкування за законом дочка [PERSON] . Вона прийняла спадщину у встановленому законом порядку та оформила свої спадкові права на інше спадкове майно. Нотаріус відмовив їй в оформлені спадкових прав на 1/5 частку зазначеному вище домоволодінні, так як відсутній правовстановлюючий документ та не зареєстроване право власності. Крім того по 1/5 частці в даному домоволодінні мають право кожний позивач, як член колгоспного двору. В позасудовому порядку позивачі не можуть оформити своє право власності на домоволодіння, тому просять визнати за [PERSON] право власності на 2/5 частки, а за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/5 частці кожному. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 27 квітня 2023 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Представник позивачів подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування, просила задовольнити позов в підготовчому засіданні без участі сторін. Представник відповідача направив до суду заяву аналогічного змісту. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Громівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Огіївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як відповідно між матір`ю та дочкою, підтверджується даними: свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 14 вересня 2017 року; свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого 13 вересня 2017 року Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Як вбачається із довідки виконавчого комітету Огіївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 06 жовтня 2017 року за №715 [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . В склад її сім`ї входили дочка [PERSON] , зять [PERSON] , онуки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно архівних записів погосподарської книги Огіївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області за 1991-1995 роки станом на 15 квітня 1991 року по селі Громівка головою колгоспного двору особовий рахунок № [NUMBER] була [PERSON] . Разом із нею членами колгоспного двору були дочка [PERSON] , зять [PERSON] , онуки: [PERSON] , [PERSON] (виписка з погосподарської книги надана Огіївським старостинським округом виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області 22 березня 2023 року за №50/26-10). Як вбачається з технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , виготовленого 29 березня 2023 року, житловий будинок було збудовано 1950 року. Відповідно до даних реєстрації права власності КП «Старокостянтинівське міське БТІ» право власності на вищевказане домоволодіння не зареєстроване (довідка КП «Старокостянтинівське міське бюро технічної інвентаризації» за №284 від 03 квітня 2023 року). Таким чином, [PERSON] в 1950 році побудувала домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , однак при житті право власності на нього не зареєструвала та правовстановлюючий документ не отримувала. У відповідності до матеріалів спадкової справи №425/2017, заведеної Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою Хмельницької області 08 липня 2017 року до майна померлої [INFO] [PERSON] , єдиним її спадкоємцем являється дочка [PERSON] , яка вже оформила свої спадкові права за законом на інше спадкове майно. Листом державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області Заворотної Т.В. від 11 квітня 2023 року за №606/02-14 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно через відсутність правовстановлюючого документу та зареєстрованого права власності на заявлену нерухомість. Згідно до\~ст.123 ЦК\~Українського РСР в редакції від 18 липня 1963 року (далі ЦК УРСР) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. У зв`язку з вищевикладеним та згідно ч.1\~ст.49 Закону України «Про нотаріат», видати свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] неможливо. Відповідно до положень ч.1\~ст.120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Колгоспний двір це родинно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. У відповідності до\~ст.125 ЦК УРСР\~при поділі колгоспного двору його майно ділиться між дворами, що знов утворюються, відповідно до часток їх членів і з врахуванням господарських потреб кожного з дворів. Право вимагати поділу колгоспного двору мають повнолітні члени двору, що є членами колгоспу. Поділ майна, належного колгоспному двору і збереженого після припинення колгоспного двору, провадиться за правилами статей\~123\~і\~126\~цього\~Кодексу. В силу вимог\~ст.126 ЦК\~УPCP працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору; якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою. Відповідно до роз`ясень, даних в п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності\~Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Оскільки житловий будинок по [ADDRESS] належить до суспільної групи\~колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , тому будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/5 частині (1:5=1/5). Відповідно до ст.ст.\~1216-1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до п.23 постанови пленуму\~Верховного Суду\~України №7\~від 30\~травня 2008\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст.\~3\~зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Таким чином, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, в тому числі на житлові будинки, які відносились до колгоспного двору, не залежить від державної реєстрації цього права. При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, що регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року із введенням в дію Закону України «Про власність», а тому станом на 15 квітня 1991 року позивачам та спадкодавцю належало право власності на 1/5 частку майна у колгоспному дворі кожному, як його членам, що не втратили право на частку в його майні. Суд, дослідивши докази та з`ясувавши обставини справи дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не порушують прав інших осіб та підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки позивачами не заявлено вимоги про стягнення судових витрат, тому судові витрати слід залишити за позивачами. На підставі наведеного,

Outcome: approved