Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши наступне. З відповідачем у справі вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 1998 року, проте через різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння подружнє життя не склалося, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. З серпня 2022 року сторони проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Позивач переконана, що подальше збереження шлюбу неможливо та суперечить її інтересам. Ухвалою суду від 27.04.2023 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, сторонам надано строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання. Позивач у судове засідання не з`явилась, разом з цим її представником адвокатом Гладким В.К. до суду подано клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом в установленому законом порядку, проте у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки у судові засідання не повідомив, відзиву, або заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст.247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31.10.1998 року Кам`янсько-Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Василівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що складено відповідний актовий запис №101, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданого повторно Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 01.03.2023 року. Відповідно до\~статті 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У частинах третій статті 56 СК України\~передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами на даний час припинені, втрачено почуття любові та поваги один до одного, відсутнє взаєморозуміння, що унеможливлює подальше спільне проживання. Відновлення та збереження сім`ї на переконання позивача є неможливим. Проаналізувавши встановлені обставини у справі, приймаючи до уваги існуючі взаємини між подружжям та причини розлучення, небажання позивача продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені. За таких обставин є підстави для ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 1073,60 грн. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved