Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом згідно якого просила суд ухвалити рішення щодо розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем, а також визначити місце проживання спільної дитини сторін разом із матір`ю. У обґрунтування заявленого вказала, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. За час сумісного проживання у сторін народилась дитина. Разом з тим, на день подання вище згаданого позову спільне життя з відповідачем заявниця не веде, шлюбних стосунків не підтримує, примирення між сторонами, на її думку, неможливе. За вказаних обставин, остання просить розірвати шлюб. Окрім цього, заявниця просить суд визначити місце проживання спільної доньки сторін разом із матір`ю з огляду на те, що сторони проживають окремо і батько не виявляє бажання щодо прийняття участі у житті дитини. У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялись належним чином. Натомість від позивача та представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору до суду надійшли заяви про розгляд даної справи без участі вказаних учасників процесу. Позивач у власній заяві позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти заочного порядку розгляду справи. Причини неявки відповідача суду не відомі. Останній не скористався власним процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву та будь-яким іншим чином не висловив власного ставлення з приводу заявлених вимог. Виходячи з наведеного вище, судом ухвалено здійснювати розгляд справи у відсутність учасників та, відповідно, без його фіксації технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Окрім цього, враховуючи зазначений перебіг подій, суд вважає за необхідне здійснювати розгляд справи у заочному порядку відповідно до приписів ст. 280 ЦПК України. Дослідив матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідно ним правовідносини. 29 грудня 2020 року між сторонами зареєстровано шлюб. За час перебування у шлюбі у сторін народилась спільна дитина [PERSON] , [INFO] . Спільна дитина сторін проживає разом із матір`ю. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області у цивільній справі № 278/349/22 від 7 липня 2022 року вирішено стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання\~ неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1800 гривень, починаючи з 7 лютого 2022 року, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо визначення місця проживання [PERSON] , що затверджено рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради № 700 від 7 червня 2023 року вказаний орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] . Правовідносини між сторонами у справі врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 104 СК України; ч. 3 ст. 105 СК України; ч. 1 ст. 110 СК України). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ст. 160 СК України). Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ст. 161 СК України). Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими врегульовані правовідносини між сторонами суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на наступне. У ході розгляду справи встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення та збереження шлюбу між позивачем та відповідачем неможливе. Також, суд вважає, що наведені позивачем та досліджені судом докази дають достатні підстави вважати, що з метою забезпечення прав та інтересів спільної дитини сторін доцільним є визначити місце її проживання разом із матір`ю. У порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені та документально підтверджені судові витрати, що пов`язані із розглядом справи які складаються із суми сплаченого судового збору в розмірі 2147,20 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved