Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

Заступник керівника Луцької окружної прокуратури Сергій Мацюк звернувся до суду в інтересах Держави з вказаним позовом. Просить суд скасувати рішення Боратинської сільської ради №10/20 від 10.12.2021 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення і надання земельної ділянки у власність [PERSON] "; скасувати державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровими номерами: 0722880700:04:001:8858, 0722880700:04:001:8859 в Державному земельному кадастрі; скасувати рішення державного реєстратора Боратинської сільської ради Маціюк К.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.12.2021, реєстраційні номери 2544499007080 та 2543575707080, якими проведено державну реєстрацію за [PERSON] права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 0722880700:04:001:8858 (площею 0,0212 га), 0722880700:04:001:8859 (площею 0,0656 га); зобов`язати [PERSON] (реєстраційний номер облікової карти платника податків [NUMBER] , адреса проживання [ADDRESS] ) повернути, а Боратинську сільську раду прийняти земельні ділянки з кадастровими номерами 0722880700:04:001:8858 (площею 0,0212 га), 0722880700:04:001:8859 (площею 0,0656 га) та стягнути судові витрати з підстав, викладених в позовній заяві. Представник позивача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлялися про розгляд справи, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача Боратинської сільської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, від нього до суду не надходило відзиву, однак подано заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, від нього до суду не надходило відзиву та заяви про розгляд справи у його відсутності. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Під оспорюванням права слід розуміти такий стан цивільних правовідносин, за якого між учасниками існує спір з приводу наявності чи відсутності суб`єктивного права у сторін, а також належності такого права певній особі. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожному гарантується його право на судовий захист цивільних прав у разі їх порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, способами, визначеними ч. 2 ст. 16 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Рішенням Боратинської сільської ради №10/20 від 10.12.2021 року "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення і надання земельної ділянки у власність [PERSON] " затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] площею 0,0868 га, яка знаходиться в селі Рованці Боратинської сільської ради з кадастровим номером 0722880700:04:001:0310 для ведення особистого селянського господарства. Передано [PERSON] у власність зазначену земельну ділянку. Відомості про вказану земельну ділянку до Державного земельного кадастру внесено 29.09.2021 року на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок від 02.08.2021. На підставі технічної документації про поділ земельна ділянка площею 0,0868 га, яка знаходиться в селі Рованці Боратинської сільської ради з кадастровим номером 0722880700:04:001:0310 поділена, в результаті чого утворилось дві земельні ділянки з кадастровими номерами 0722880700:04:001:8858 площею 0,0212 га та 0722880700:04:001:8859 площею 0,0656 га, відомості про які внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 22.12.2021. Земельні ділянки з кадастровими номерами 0722880700:04:001:8858 площею 0,0212 га та 0722880700:04:001:8859 площею 0,0656 га на праві приватної власності належать [PERSON] , який є відповідачем по справі. Судом достовірно встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 0722880700:04:001:0310 (архівна), а також земельні ділянки з кадастровими номерами 0722880700:04:001:8858, 0722880700:04:001:8859 (утворені в результаті поділу) сформовані всупереч містобудівної документації у межах території вулично-дорожньої мережі та частково громадської забудови. Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Відповідно до положень ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо). Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 186 Земельного кодексу України (в редакції зі змінами, що набрали чинності 27.05.2021) органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки у власність, надано повноваження на погодження та затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. При цьому підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації. Відповідно до ст. 21 Земельного кодексу України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною. Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою у складі текстових матеріалів обов`язково містить пояснювальну записку, в якій зокрема зазначається використана розробником затверджена містобудівна документація, а також викопіювання із такої документації. Водночас, всупереч вказаних вимог Закону у пояснювальній записці до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 0722880700:04:001:0310 відсутня інформація про затверджену містобудівну документацію, до проекту не долучено викопіювання з неї. Враховуючи вищезазначене, рішенням Боратинської сільської ради №10/20 від 10.12.2021 року відведено у власність [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 0722880700:04:001:0310 для потреб, які суперечать вимогам чинного земельного законодавства, а також безпосередньо всупереч функціональному призначенню землі, визначеному генеральним планом с. Рованці, а саме для особистого селянського господарства. Відомості про земельні ділянки з кадастровими номерами 0722880700:04:001:8858, 0722880700:04:001:8859 (утворені в результаті поділу), внесено до Державного земельного кадастру 22.12.2021 року. Відомості про земельні ділянки з кадастровими номерами 0722880700:04:001:8858, 0722880700:04:001:8859 (утворені в результаті поділу), внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки 22.12.2021 року. Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до частини 13, якою доповнено статтю 79-1 ЗК України Законом № 340-IX від 05.12.2019, земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. При цьому, всі без виключення позовні вимоги позивача є взаємопов`язаними, порушення порядку відведення і надання земельної ділянки у власність [PERSON] , та факт порушення інтересів держави є беззаперечним та підлягають відновленню у встановленому законом порядку. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному об`ємі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 20 130 гривень. При цьому, суд прийшов до висновку про задоволення позову. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь Волинської обласної прокуратури понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі по 10 065 гривень.

Outcome: approved