Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що до 01.05.2018 року послуги з надання централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснювало ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», яке на підставі договору №602-18 від 11.10.2018 року про відступлення права вимоги (цесії) передало право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат, що отримання КИЇВЕНЕРГО за період з 01.08.2018 року до дати укладання цього договору - Комунальному підприємству Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». Таким чином, позивач прийняв право вимоги до відповідача за адресою: [ADDRESS] , по заборгованості за спожиті послуги до 01.05.2018 року з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води у розмірі 12828,89 грн та прийняв право вимоги до відповідача будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги. З 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про виконання послуг позивачем. Квартира за адресою: [ADDRESS] , під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а відповідач [PERSON] є споживачем послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води. Відповідач від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому законом порядку не відмовлявся. Відповідач своєчасно не сплачує за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, у результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.06.2021 складає 47707,16 грн (заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 39793,98 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 7913,18 грн). На підставі зазначеного позивач у позові просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість: за надані до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 11336,64 грн; за надані до 01.05.2018 послуги з постачання гарячої води у розмірі 1492,25 грн; за надані з 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 39793,98 грн; за надані до 01.05.2018 послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 7913,18 грн; судовий збір у розмірі 2270,00 грн; витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 33,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.09.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження та витребувано з КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відомості, що підтверджують право власності/користування об`єктом нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . 23.11.2021 від КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» надійшли відомості про те, що згідно з даними реєстрових книг КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартири в будинку [ADDRESS] на праві власності не зареєстровані, зокрема і квартира [ADDRESS] . 12.11.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач заперечив проти позову, просив відмовити у його задоволенні, пославшись на таке. Квартира за адресою: [ADDRESS] , з вересня 2012 року обладнана внутрішньо квартирними лічильниками обліку холодної та гарячої води. Згідно даних лічильника, загальне споживання гарячої води в період з 2012 року по листопад 2021 року складає 78,25 м3, в той час як позивач у позові заявляє про спожиті 281 м3, отже позивач здійснював нарахування не враховуючи показники квартирних засобів обліку. Заявлений позивачем до стягнення розмір заборгованості документально не підтверджений. Також відповідач у відзиві послався на те, що позовна заява подана до суду поза межами строку позовної давності. 23.11.2021 від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій представник позивача послався на таке. Позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки про порушення свого права позивач дізнався в жовтні 2018 року, коли між позивачем та ПАТ «Київенерго» було укладено договір про відступлення права вимоги №602-18. Відповідач не сплачує заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, що утворилась за адресою: [ADDRESS] , чим грубо порушує права позивача як надавача послуг. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.10.2018 року між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та КП (КМДА) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» було укладено договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відступило право вимоги, а КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період 01.08.2018 року до дати укладання цього договору. З 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». З 01.05.2019 введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189, відповідно до ч. 1 ст. 12 якого надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. На виконання вимог Закону, КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 року № 34(5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року. Такі договори є договорами приєднання, а отже можуть бути укладеними лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та постачання гарячої води свідчить про виконання послуг позивачем. Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Виникнення цивільних прав та обов`язків підтверджується діями сторін: постачальник надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, надсилає споживачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а споживач отримує такі послуги. Позивач у позові стверджує про те, що відповідач [PERSON] отримує від позивача (виконавця) послуги, являється споживачем і знаходиться у фактичних договірних відносинах із позивачем, своєчасно не сплачує за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача. Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», згідно якого відносини між учасниками у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (частина перша статті 19 Закону). За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). Згідно п. 5 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово- комунальних послуг. Відповідно до ч.1 ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір на надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Згідно пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Згідно з диспозицією зазначеної статті цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно зі статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). В матеріалах справи відсутні відомості про те, за ким зареєстровано право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Позивачем до матеріалів справи було долучено клопотання про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України, а саме відомостей, які підтверджують право власності/користування об`єктом нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 20.09.2021 витребувано у КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» зазначені відомості. Згідно листа КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 18.11.2021 №062/14-15167, квартири в будинку [ADDRESS] на праві власності не зареєстровані, зокрема і квартира [ADDRESS] . В ході розгляду справи судом скеровано запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області щодо отримання відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача [PERSON] 25.08.2021 судом отримано відповідь від Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, згідно якої [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що відповідач [PERSON] є споживачем житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частин 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень статей 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, щопозивачем не доведено обставин на які позивач посилався при зверненні до суду з даним позовом, а саме те, що відповідач [PERSON] є учасником відносин у сфері житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, суд приходить до висновку про недоведеність вимог позивача щодо наявності у відповідача [PERSON] обов`язку щодо сплати заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води за вказаною адресою. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі №219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст. 263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Враховуючи дане правове обґрунтування та приведене вище, відсутності доказів заявлених позовних вимог та недоведення приведених у позові обставин, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed