Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

Адвокат Гупал Р.М. який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у розмірі 512327,93 гривень, витрат на правову допомогу в розмірі 43616,40 гривень, та судовий збір у розмірі 5123,28 гривень. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 29.06.2020 сторони уклали договір позики згідно якого відповідач отримав від позивача позику в сумі 436968 гривень, що є еквівалентом 18360 доларів США, за курсом продажу доларів США в АТ КБ «Приватбанк», на строк до 11.06.2020. В подальшому між сторонами було укладено додаткову угоду від 11.12.2019, згідно якої сума заборгованості склала 517752,00 гривень, строк повернення 11.06.2021, на підтвердження чого відповідачем складено та підписано власноруч розписку про зобов`язання повернути грошові кошти. Однак до сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду. Представник позивача [PERSON] адвокат Гупал Р.М. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 11.12.2019 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики № 11/12/19-6, згідно якого [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 436968 гривень, що є еквівалентом 18360 доларів США, за курсом продажів доларів США в АТ КБ «Приватбанк», на строк до 11.06.2020. (а.с. 14-15). Пунктом 9 Договору встановлено, що у випадку зміни, у бік збільшення курсу гривні по відношенню до долару США, від зазначеного курсу у п.1 Договору, позика підлягає поверненню таким чином, щоб розмір повернутої позики або її частини відповідав доларовому еквіваленту суми позики, за комерційним курсом продажу долару США, встановленому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на день здійснення кожного платежу за цим Договором. 11.12.2019 між [PERSON] та [PERSON] укладено додаткову угоду № 2 до договору позики № 11/12/19-6 згідно якої сума заборгованості складає 517752, 00 гривень, що є еквівалентом 18360 доларів США, за курсом продажів доларів США в АТ КБ «Приватбанк» (1 долар США = 28,200 грн) (а.с. 17). Згідно даного договору загальна сума в гривнях, яка підлягає поверненню у строки та в порядку, передбаченому даним договором буде 18360,00 (вісімнадцять тисяч триста шістдесят) доларів США, за курсом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дату здійснення платежу. [PERSON] зобов`язався повернути [PERSON] до 11.06.2021 грошові кошти в сумі 517752,00 гривень, про що ним власноручно написав розписку (а.с. 18). Однак у встановлений строк [PERSON] кошти не повернув, на вимоги [PERSON] щодо повернення грошових коштів не реагує. У зв`язку з недотриманням Відповідачем умов Договору позики, на підставі Договору застави транспортного засобу, приватним нотаріусом Лозенко В.В. було видано виконавчий напис № 1999 від 27.08.2021, яким пропоновано звернути стягнення на автомобіль TOYOTA модель TUNDRA шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2013 року випуску, тип - загальний вантажний -загальний пікап, колір - білий, державний номер [NUMBER] , та за рахунок коштів, отриманих від його реалізації, задовольнити вимоги [PERSON] за Договором позики. Зазначений автомобіль в установленому законом порядку було реалізовано 12.10.2021 шляхом проведення електронних торгів Державним підприємством «СЕТАМ». Вартість реалізованого автомобіля склала 444444,44 гривень, з яких Позивач в рахунок погашення боргу отримала 383048,38 гривень (а.с. 20, 21, 22-24, 25). Пунктом 10 Договору Позики визначено, що за несвоєчасне повернення позики Позичальник сплачує Позикодавцю неустойку у розмірі 1% від суми займу за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Таким чином, загальна сума боргу за Договором позики від 11 грудня 2019 року, станом на 27.08.2021 (дата видачі виконавчого напису), складала 895376 (вісімсот дев`яносто п`ять тисяч триста сімдесят шість) гривень 51 копійка, з яких: 407484,00 (чотириста сім тисяч чотириста вісімдесят чотири) гривень - сума основного боргу; 484905 (чотириста вісімдесят чотири тисячі дев`ятсот п`ять) гривень 96 копійок пеня, 2578 (дві тисячі п`ятсот сімдесят вісім) гривень 87 копійок 3% річних, 407 (чотириста сім) гривень 48 копійок інфляційні збитки. З зазначеної суми Позивачем, за рахунок реалізації автомобіля TOYOTA TUNDRA, державний номер [NUMBER] , 21.10.2021 отримано 383048,38 гривень. Отже, на цей час сума непогашеного боргу складає 512327 (п`ятсот дванадцять тисяч триста двадцять сім) гривень 93 (дев`яносто три) копійки. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чи відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. На підставі ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлені строк (термін) і виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611\~ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншого розміру процентів не встановлено договором або законом. Суд погоджується з розрахунком інфляційних втрат та відсотків за користування грошовими коштами, наведеним у позовній заяві, та приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних за прострочення повернення боргу в розмірі 2578,87 гривень та інфляційних витрат у розмірі 407,48 гривень. Суд всебічно і повно з`ясував фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, і дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд, у відповідності до положень пп. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, вважає за необхідне вирішити питання про розподіл між сторонами у справі судових витрат. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Як встановлено ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. За приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). До матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги від 15.09.2020, укладений між адвокатом Гупалом Р.М. та Барсук Є.А. з додатковою угодою № 1 від 15.09.2021, з додатком до договору про надання правової допомоги від 15.09.2020 в якому визначений розмір гонорару, попередній розрахунок вартості однієї години надання послуг на правову допомогу, акт наданих послуг від 25.11.2021, рахунок фактура від 25.11.2021. Крім того, згідно додатку до договору про надання правової допомоги від 15.09.2020 у разі прийняття рішення по справі на користь Позивача, він має сплатити додатковий гонорар у розмірі 5% від суми задоволених позовних. Суд розглядає такі документи як належні та допустимі докази здійснених витрат, тому в цій частині суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу. Враховуючи викладене, з огляду на норми ч. 2 ст. 137 ЦПК України, суд дійшов висновку про доведеність заявником понесених витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи у розмірі 43616,40 гривень. Беручи до уваги наведене, суд вважає, що у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті професійної правничої допомоги в розмірі 43616,40 гривень, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 5123,28 гривень.

Outcome: approved