Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

1.Позиція позивача. У липні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач просила суд стягнути з відповідача, [PERSON] , [INFO] , на користь позивача, [PERSON] , аліменти на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки усих його видів доходу(заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття, починаючи з дня звернення до суду. В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що вона перебувала у шлюбі з [PERSON] з 08.07.2011. На підставі рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02.02.2022 шлюб між ними розірвано. Однак, фактично їх шлюбні стосунки припинено з липня 2021 року. З того часу вона проживає з двома їх спільними доньками, - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , окремо від відповідача. Позивачка з доньками переїхала та проживала в квартирі своїх батьків, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . При цьому молодша донька відвідувала ясла-сад, а старша - школу, де навчалась у третьому класі. Нажаль, після припинення шлюбних відносин, між ними з відповідачем склались напружені та недоброзичливі стосунки, їм не вдалось між собою домовитися про участь батька у вихованні та утриманні доньок, на думку позивача, відповідач веде себе грубо, погрожує їй забрати дітей, відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу. Ще під час їх подружнього життя рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 27.01.2014 у справі №208/234/14-ц було стягнуто з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання старшої доньки, [PERSON] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Однак, від 2014 року по кінець 2021 року аліменти, які перераховувались на виконання цього судового рішення на її картковий рахунок, на власний розсуд, використовував [PERSON] , оскільки у нього в користуванні знаходилась її банківська пластикова картка. Стосовно цього рішення про стягнення аліментів позивач вказала, що ініціатором звернення до суду був відповідач. Він їй фактично нічого не пояснював з цього приводу, лише казав, що йому так треба. Вона повністю довіряла чоловікові, тому не сперечалась і не заглиблювалась у справу. На час розірвання шлюбних стосунків вона фактично не пам`ятала про існування судового рішення про стягнення аліментів на утримання старшої доньки. Про його існування «нагадав» колишній чоловік, лише після зміни банківських реквізитів та направлення нею в грудні 2021 року письмового повідомлення до органу державної виконавчої служби про таку зміну вона в 2022 році стала отримувати аліменти на утримання доньки [PERSON] . В той же час, виховання та утримання молодшої доньки, [PERSON] , повністю лежить на одній позивачці. Відповідач, [PERSON] не бажає добровільно надавати їй допомогу в утриманні дочки, хоч є дієздатною особою та має дохід, який дозволяє це робити. Відповідач займає керівну посаду в органах прокуратури України. 24.09.2021 позивач звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із заявою про видачу наказу про стягнення аліментів на утримання обох дітей. Однак, в грудні 2021 року отримала копію ухвали зазначеного суду від 08.12.2021 у справі №176/1795/21, якою відмовлено у видачі наказу та роз`яснено її право на звернення до суду в позовному порядку. Зазначену ухвалу вона не оскаржувала, а вирішила пізніше скористатись правом на звернення до суду в позовному порядку. [PERSON] її також не оскаржував, тому вона набрала законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження. Зважаючи на те, що в Україні з 24.02.2022 відбуваються воєнні дії через агресію РФ, позивач була змушена вивезти дітей у безпечне місце, тимчасово виїхавши з України. На цей час вона з доньками перебуває за межами України, отримавши статус тимчасового захисту. У зв`язку з цим їх матеріальне становище ускладнилось і загострилась потреба в участі батька в утриманні обох дітей. Користуючись системою «Електронний суд», позивач вимушена звертатись з цією позовною заявою до суду та за допомогою цієї ж системи, а також своєї електронної пошти, контролювати перебіг розгляду справи. 2. Позиція відповідача. Відповідач [PERSON] подав відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги [PERSON] він визнає частково, а саме стягненню з нього на її користь можуть бути стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини, доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, з наступних підстав. Відповідно до рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 27.01.2014 року у справі № 208/234/14-ц за позовом [PERSON] з нього на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття, в розмірі 1\\3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), за його згодою. Крім того, [PERSON] не проінформувала суд про те, що в провадженні Солонянського районного суду Дніпропетровської області з 30.12.2021 року знаходиться цивільна справа № 192/1682/21 за позовом його непрацездатного батька - [PERSON] до нього про стягнення аліментів та у даній справі позивачка приймає участь у якості третьої особи. Статтею 183 СК України визначено, що аліменти на двох дітей можуть бути стягнуті в розмірі однієї третини заробітку платника аліментів, яку він вже сплачує відповідачці на одну дитину. Таким чином,\~якщо,\~навіть,\~не враховувати\~наявність у\~нього обов`язку\~матеріально підтримувати\~свого непрацездатного\~батька,\~задоволення позовних\~вимог [PERSON] \~в частині\~розміру аліментів,\~призведе до\~того,\~що на\~двох дітей\~позивачка буде\~отримувати аліменти\~в загальному\~розмірі 58% - (33% + 25%) від його заробітку (доходу). Відповідач вказав, що позивачка надала суду неправдиву інформацію, зазначивши, що ним в добровільному порядку не надавалась фінансова допомога на утримання доньки [PERSON] , оскільки він регулярно приймав участь у її матеріальному забезпеченні, як коштами, так і подарунками. Так, за період з серпня 2021 року по березень 2022 року, ним, в добровільному порядку, надано допомогу у вигляді грошових коштів, на загальну сумму 48000,00 грн. Після цього, допомога ним не надавалась, оскільки діти виїхали за кордон, місце їх перебування було не відомо, позивачка чинила перешкоди у спілкуванні з дітьми та точної адреси місця проживання дітей, не повідомляла. Разом із тим, він продовжував сплачувати аліменти на старшу дочку і був спокійний за доньок, оскільки розумів, що розміру цих аліментів більш ніж достатні, щоб забезпечити двох дітей. Крім того, відповідач вказав на те, що позивачка, в позовній заяві, зазначає, що знаходиться за кордоном, де вона отримала статус тимчасового захисту, а значить і фінансову допомогу, яку надають європейські країни, таким особам. На думку відповідача, позивачка отримує в місяць фінансову допомогу на себе та двох дітей у розмірі 39 000 гривень. Окрім цих регулярних виплат, центр зайнятості покриває витрати на опалення та житло, тому відповідач, просив суд позов задовольнити частково. А також, зазначив, що платіжна картка позивачки була в її батьків та вони нею користуються. 3. Заяви, клопотання, процесуальні питання. 27 липня 2022 року ухвалою судді прийнято позов до провадження суду і призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні. Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 лютого 2023 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду. Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 листопада 2022 року провадження по справі було зупинено до розгляду в Дніпровському апеляційному суді апеляційної скарги [PERSON] на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області по цивільній справі № 192/1682/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , відповідача по даній справі про стягнення аліментів. Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 грудня 2022 року провадження по справі було поновлено та призначено справу до розгляду Ухвалою Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 березня 2023 року провадження по справі було переведено зі спрощеного в загальне позовне провадження. 4. Фактичні обставини встановлені судом. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, свої позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача, адвокат Бартош-Стрєльникова Т.М., в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та не заперечувала проти стягнення з відповідача аліментів на утримання його доньки в розмірі 1/8 частки його заробітку, (доходу) щомісячно. Судом встановлено,\~що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.07.2011. На підставі рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 02.02.2022 шлюб між сторонами розірвано. Позивачка проживала з двома їх спільними доньками - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] окремо від відповідача за адресою: [ADDRESS] . При цьому молодша донька відвідувала ясла-сад, а старша - школу, де навчалась у третьому класі. Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 27.01.2014 у справі №208/234/14-ц було стягнуто з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання старшої доньки, [PERSON] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), за згодою відповідача. 24.09.2021 року позивач звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання обох дітей. Позивач в грудні 2021 року отримала копію ухвали зазначеного суду від 08.12.2021 року у справі №176/1795/21, якою їй відмовлено у видачі наказу та роз`яснено її право на звернення до суду в позовному порядку. В зв`язку з початком воєнних дій на території України та збройної агресії РФ проти України, позивач була змушена вивезти дітей у безпечне місце, тимчасово виїхавши з України, на даний час, знаходиться у Німеччині, та отримала разом з дітьми статус тимчасового захисту. Таким чином, позивач отримує, додатково, окрім призначених аліментів на утримання старшої доньки [PERSON] , допомогу від Німеччини, як біженка з дітьми. Так, за період з серпня 2021 року по березень 2022 року відповідачем, в добровільному порядку, надано допомогу у вигляді грошових коштів, на загальну суму 48000,00 грн., що підтверджується наданими ним копіями квитанцій про перерахування аліментів, саме доньці [PERSON] . Також, відповідачем надано копії квитанції про перерахування коштів на утримання доньки [PERSON] за квітень 2023 року. З цього вбачається, що відповідач, в добровільному порядку, надає поміч на утримання доньки [PERSON] . Також, відповідачем [PERSON] , надано довідку про те, що його батьку відмовлено в призначенні пенсії за віком, тому відповідач [PERSON] надає посильну допомогу й своєму батьку, саме в придбанні ліків, продуктів харчування, а також мешкає з батьком. Як вбачається з наданої відповідачем [PERSON] довідки про його заробіток в Дніпропетровській обласній прокуратурі з лютого по липень 2022 року, розмір заробітної плати, склав 369454.67 грн., таким чином його середній заробіток за місяць становить 61575.78 грн. та за цей період ним, згідно довідки, сплачено аліменти на утримання доньки, [PERSON] в сумі 179\~789.78 грн., що дорівнює близько 30 тис. грн., щомісячно. Що стосується вимог позивачки про стягнення аліментів на утримання молодшої доньки [PERSON] , у розмірі частки заробітку (доходу) відповідача, [PERSON] , щомісячно, то суд вважає, що виходячи з наведеного вище, такий розмір стягнення буде порушувати права та інтереси відповідача [PERSON] , оскільки з урахуванням вже стягнутої частки аліментів з його заробітку (доходу) в розмірі 1/3 частки, сума аліментів буде перевищувати 50% його заробітку, тобто розмір встановлених аліментів за цим позовом чинним законом на двох дітей. Розмір стягнення, навіть 1/8 частки заробітку (доходу) відповідача, [PERSON] складае близько 8000 грн., щомісячно (61575.78/8=7696.97 грн.), що на думку суду, є достатнім розміром для утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , з урахуванням частки, яку відповідач сплачує на утримання старшої неповнолітньої доньки, [PERSON] в розмірі 1/3 частки відповідача доходу (заробітку) щомісяця. 5. Норми права застосовані судом. Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року). "В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини" (далі за текстом - Конвенція). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції, Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів". Відповідно до ст. 18 Конвенції, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Частиною 7 статті 7 СК України, передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією У країни. Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно ч.\~1\~ст.181\~СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частина 1 та 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в даному випадку 8000 грн. вдвічі перевищує встановлених чинним законом на дону дитину, і на другу. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Суд враховує необхідність і участь матері в утримані дітей, яка також працює, та має дохід, а також отримує аліменти на утримання першої доньки. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК (2947-14). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV ( 606-14 ) "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно із ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 6. Висновки та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] підлягає частковому задоволенню та з відповідача необхідно стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частки усих видів доходу заробітку відповідача, бо вдвічі перевищує перевищує встановлений розмір на дну дитину чинним законодавством, та вважає що такий розмір буде достатнім для утримання доньки та жодним чином також не порушить й законних прав відповідача. Таким чином, встановивши всі фактичні обставини справи, всебічно дослідивши обставини справи, визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню частково. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: partial