Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

31.05.2023 Садгірським районним судом м. Чернівці отримано позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстрований 19 жовтня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що складено актовий запис № 2233 та на підтвердження чого долучає свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Вказує, що від шлюбу мають двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також зазначає, що протягом останніх років відносини із відповідачкою поступово погіршилися, зникло взаєморозуміння, спроби примиритися не дали результатів. Подружні відносини припинені вже більше чотирьох років, з того часу проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим та таким, що суперечить його інтересам, а тому, з посиланням на відповідні правові норми, просить суд постановити рішення, яким розірвати шлюб (а.с.1-13). Просить також стягнути із відповідачки понесені ним судові витрати на оплату судового збору у справі. Від відповідачки [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Така позовна заява надійшла до суду 31.05.2023 та у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд головуючого судді Асташева С.А. Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 01 червня 2023 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 13 червня 2023 року про що повідомлено сторони . У судове засідання сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Від позивача [PERSON] 13 червня 2023 року надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Вказав, що не заперечує проти постановлення заочного рішення. Частиною 3 ст. 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про поважні причини неявки суд не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Відзив на позовну заяву до суду від неї не надходив, як і жодних клопотань чи заяв. Таким чином суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки наявні визначені підстави для заочного розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши письмові матеріали справи, встановивши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтований і підлягає до задоволення. Судом встановлено,\~що між\~позивачем [PERSON] , [INFO] та відповідачкою [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб 19 жовтня 2007 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 2233, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 19 жовтня 2007 року. Від шлюбу у сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції виданим 07 березня 2014 року; донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції виданим 09 червня 2008 року. Згідно даних довідки про склад осіб, місце проживання яких зареєстроване у житловому будинку № 541470 від 22.05.2023, [PERSON] , 1975 року народження, [PERSON] , 2014 року народження та [PERSON] , 2008 року народження зареєстровані за адресою [ADDRESS] . Спору про поділ майна сторони не заявляють, питання визначення місця проживання дітей на розгляд суду не ставлять. Заходів забезпечення позову та доказів не вживалося. Строк для примирення подружжю не призначався. Зупинення провадження у справі не здійснювалося. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить із наступних правових положень. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.2 ст. 114, ст. 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Статтею 113 Сімейного кодексу України, передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що на даний час шлюб носить формальний характер, оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини вже близько чотирьох років, як вказує позивач, примирення між ними стало неможливим, останній бажає розірвати шлюб, а тому подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право чоловіка на особисту свободу. Аналізуючи вищевикладене та з урахуванням обставин, передбачених ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, який не бажає подальшого перебування у шлюбі, не бажає примиритися та зберегти шлюб, а відповідач не з`явилася до суду та не подала жодних заяв, не висловила про своє бажання зберегти шлюб, - таким чином суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати. При цьому, судом були з`ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає волі чоловіку і після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, їх дітей. Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги відсутність перешкод для пред`явлення позову про розірвання шлюбу, оскільки доказів існування таких суду не надано, встановлені судом обставини, позовна заява про розірвання шлюбу підлягає до задоволення, а шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. При звернені до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією, наявною у матеріалах справи. Згідно статі 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи факт задоволення позову в повному обсязі, суд знаходить правові підстави для стягнення із відповідачки, понесених позивачем витрат на оплату судового збору у розмірі 1\~073 гривні 60 копійок. На підставі ст. 51 Конституції України, п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24, 56, 104-105, 110, 112 -115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved