Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

Київська міська рада, звертаючись до суду в порядку окремого провадження, просила визнати відумерлою спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] , а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS] , що залишилися після смерті [PERSON] відумерлою спадщиною та передати зазначене житлове приміщення до комунальної власності територіальної громади міста Києва. 10 січня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі в порядку окремого провадження. 10 січня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про задоволення заяви Київської міської ради про витребування доказів. Зобов`язано Десяту Київську державну нотаріальну контору направити на адресу Дніпровського районного суду міста Києва належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи № 425/2013 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . 14 березня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва постановлено ухвалу про задоволення заяви представника заявника Київської міської ради - Харитонова М.С. про залучення до участі у справі в процесуальному статусі заінтересованої особи - [PERSON] . Залучено [PERSON] в процесуальному статусі - заінтересованої особи, в межах розгляду цивільної справи за заявою Київської міської ради, заінтересовані особи - Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація, Десята Київська державна нотаріальна контора, про визнання спадщини відумерлою. Представники заявника Київської міської ради - Харитонов М.С., Шум В.М., в судовому засідання просили заяву задовольнити та визнати відумерлою спадщину, що залишилася після смерті [PERSON] , а саме: двокімнатну квартиру [ADDRESS] , та передати зазначене житлове приміщення до комунальної власності територіальної громади міста Києва, за наявності доведених обставин, передбачених статтею 1277 Цивільного кодексу України, в даному випадку відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, що підтверджується матеріалами спадкової справи №425/2013 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеної Десятою Київською міською державною нотаріальною конторою, де відсутні докази видачі нотаріусом свідоцтва про право на спадщину потенційним спадкоємцям. Представник заінтересованої особи - Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації - Яценюк Людмила Петрівна, в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує щодо задоволення заяви. Представник заінтересованої особи Десятої Київської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заінтересована особа [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Таким чином, вислухавши позицію представників заявника [PERSON] , [PERSON] , з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що надані заявником докази та повідомлені обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дають підстави для ухвалення судового рішення, виходячи з наступного. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с.47 зі звороту) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому за життя майно. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 Цивільного кодексу України). Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 Цивільного кодексу Україна). Згідно з частиною першою статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За правилами частин першої, третьої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України). Як убачається з матеріалів спадкової справи № 425/2013 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , заведена Десятою Київською міською державною нотаріальною конторою, 27 травня 2013 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця - [PERSON] , який помер [INFO] , однак нотаріусом відмовлено у вчинення нотаріальної дії з посиланням на пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини. 09 вересня 2013 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення про задоволення позову [PERSON] до Київської міської ради, 3-тя особа Головне управління юстиції у м. Києві про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Визначено [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] - два місяці, з часу набрання рішення законної сили. До складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] входить об`єкт нерухомого майна - квартира [ADDRESS] , право власності на квартири набуте за життя спадкодавцем на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 22 вересня 1999 року. (а.с. 52) Відповідно до частин першої-третьої статті 1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Відумерлою є спадщина, визнана такою на підставі встановлення судом існування (чи не існування) кількох юридичних фактів: факту смерті спадкодавця, відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадщини, неприйняття спадкоємцями спадщини чи відмови від її прийняття, дотримання органом місцевого самоврядування відповідної процедури. Враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] була прийнята потенційним спадкоємцем [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи № 425/2013, яка заведена Десятою Київською міською державною нотаріальною конторою, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог Київської міської ради про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини, оскільки сам факт прийняття спадщини спадкоємцем, який прийняв спадщину, виключає правові підстав для визнання спадщини відумерлої. За наведених обставин заява Київської міської ради, заінтересовані особи - Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація, Десята Київська державна нотаріальна контора, [PERSON] , про визнання спадщини відумерлою, є необгрутованою та такою, що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed