Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що з 08.08.2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що з березня 2022 року шлюбні відносини та спільне проживання із відповідачем було припинено, дитина залишилась проживати разом із нею та знаходиться на її утриманні, але відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до повноліття дитини. Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 10.04.2023 року позовну заяву було залишено без руху. Ухвалою від 16.05.2023 року позов було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позов та посилаючись на викладені в ньому підстави, просив задовольнити останній. Відповідач під час розгляду справи позов визнав частково та посилаючись на те, що на його утриманні перебувають мати та бабуся, які є внутрішньо переміщеними особами, не заперечував проти визначення аліментів в розмірі частини від його доходів. Заслухавши пояснення представника позивачки та відповідача, дослідивши матеріали останньої, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №394. Від шлюбу мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначила в своєму позові позивачка та не заперечував під час розгляду справи відповідач з березня 2022 року останні припинили шлюбні відносини та спільне проживання. Дитина залишилась проживати із позивачкою та перебуває на її утриманні. Також згідно доводів позовної заяви та заперечень відповідача вбачається, що між сторонами не досягнуто домовленостей щодо порядку утримання дитини, розміру відповідної матеріальної допомоги, яка має надаватись відповідачем, що свідчить про наявність між сторонами спору, який підлягає вирішенню в судовому порядку. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частиною 1 ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Суд враховує, що відповідач є здоровим та працездатним, згідно його пояснень офіційно працевлаштований. Будь-яких відомостей, які б давали передбачені законом підстави для звільнення відповідача від обов`язку сплачувати аліменти, під час розгляду справи не встановлено. При визначені розміру аліментів, суд враховує, що відповідно до сталої судової практики та положень ч.5 ст.183 СК України аліменти на одну дитину визначаються в розмірі частини від заробітку (доходу) платника аліментів. Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), позивачка у відповідності до ст.ст.12,81 ЦПК України будь-яких доказів на підтвердження фактичних витрат, які вона несе на першочергові потреби дитини не надала та обгрунтованих підстав для визначення аліментів у заявленому неї розмірі не навела. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, стягнувши з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.03.2023 року (дня пред`явлення позову) та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial