Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

Позиція позивача та заперечення відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Позивач звернувся\~до\~Хорольського\~районного суду\~з\~вищевказаним\~позовом. На обґрунтування\~позову зазначає,\~що [PERSON] на підставі державного акту належить земельна ділянка, що знаходиться на території колишньої Шишацької сільської ради Хорольського району Полтавської області, загальною площею 0.28 га, землю передано їй для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства. На вказаній земельній ділянці, що розташована за адресою: [ADDRESS] , знаходиться житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами. Вказаний житловий\~будинок [PERSON] 05\~квітня 2005\~року продала\~ [PERSON] ,\~проте власницею\~земельної ділянки\~під житловим\~будинком з\~господарськими \~та побутовими\~будівлями і\~спорудами залишилася\~ [PERSON] . Згодом обидві жінки померли, місце їхньої смерті позивачу не відоме, спадкові права на їхнє майно спадкоємцями не оформлено. Орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, за відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, спадщину відумерлою не оформив. З весни 2011 року до теперішнього часу, тобто протягом понад 10 років, позивач та його родина добросовісно, відкрито і безперервно володіють та користуються цим житловим будинком з господарськими та побутовими будівлями і спорудами та земельною ділянкою 0,28 га, на якій знаходиться спірний житловий будинок, використовуючи її для власних господарських потреб та проживання, утримуючи і доглядаючи це майно. Вказаний житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами згідно записів погосподарської книги с. Шишаки Лубенського (Хорольського) району Полтавської області значиться як закинутий об`єкт, інформації про зареєстрованих у ньому осіб немає. У зв`язку із вищевикладеним позивач просив суд на підставі ст. ст. 328, 344 Цивільного кодексу України визнати за ним право власності на нерухоме майно (вказаний житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами) за набувальною давністю. 10 квітня 2023 року було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику в судове засідання сторін. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що при вирішенні даного спору покладається на розсуд суду. Позивач та його представник у позовній заяві прохали суд розгляд справи провести за їхньої відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази по справі, врахувавши позицію відповідача, суд вважає, що за результатами розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження має бути ухвалене рішення, яким вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. З наданих\~до суду\~доказів встановлено,\~що з\~ [PERSON] на підставі державного акту серії ІІІ-ПЛ №009756 належить земельна ділянка, що знаходиться на території колишньої Шишацької сільської ради Хорольського (наразі Лубенського) району Полтавської області, загальною площею 0,28 га (в тому числі сільськогосподарських угідь 0,20 га, ріллі 0,17 га, багаторічних насаджень 0,03 га, під будівлями, лісами та іншими угіддями 0,08 га) в межах згідно з планом, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства. [PERSON] належав житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що вцілому складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 46,2 кв. м., жилою площею 9,4 кв. м, погріб літ. Б, сарай - літ. В, сарай - літ. Г, колодязь - №1, який 05 квітня 2005 року був проданий нею [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 05.04.2005, зареєстрованого в реєстрі за № 480. Проте, земельна ділянка під житловим будинком з господарськими та побутовими будівлями і спорудами разом з будинком не відчужується, її власницею залишається [PERSON] , доказів протилежного суду не надано. Належність [PERSON] , а після неї [PERSON] вищевказаного домоволодіння підтверджується копією технічного паспорта на житловий будинок приватного житлового фонду від 09.11.2000 з додатками. З відповіді начальника Хорольського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області від 25.04.2023 за вих. № 123/20.27-28, наданої на запит суду, вбачається, що актових записів про смерть [PERSON] та [PERSON] за період з 2015 року і дотепер не виявлено. З відповіді завідувача Хорольською державною нотаріальною конторою від 17.05.2023 за вих. № 221/01-16, наданої на запит суду вбачається, що спадкові справи до майна [PERSON] , мешканки [ADDRESS] та [PERSON] , мешканки с. Кривелівка Лубенського району Полтавської області не відкривалися. Право власності на нерухоме майно [PERSON] підтверджується витягом від 21.03.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - будинку за адресою [ADDRESS] загальною житловою площею 46,2 кв. м, житловою площею 9,4 кв. м, загальна вартість нерухомого майна 10989 грн; реєстраційний номер майна 10311274. Суду не надано доказів того, що орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, за відсутності спадкоємців за заповітом і за законом оформив вищевказане домоволодіння як відумерлу спадщину відповідно до частини 1 статті 1277 ЦК України. З весни 2011 року до теперішнього часу, тобто протягом понад 10 років, позивач та його родина добросовісно, відкрито і безперервно володіє та користується цим житловим будинком з господарськими та побутовими будівлями і спорудами та земельною ділянкою 0,28 га, на якій знаходиться спірний житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, використовуючи її для власних господарських потреб, зокрема, проживає, зберігає там своє майно, веде господарство, обробляє огород тощо. Про добросовісне, відкрите й безперервне володіння будівлею відомо відповідним службам органів місцевого самоврядування, власникам й мешканцям сусідніх будинків, котрі за весь цей період часу жодних претензій щодо його володіння й користування даною будівлею не заявляли. За час (понад 10 років), протягом якого позивач добросовісно, відкрито та безперервно володів цим житловим будинком з господарськими та побутовими будівлями і спорудами та земельною ділянкою 0,28 га, він проводив ремонт будівель, утримує в належному стані, щорічно обробляє земельну ділянку, ніхто жодних претензій з цього приводу йому не заявляв, в тому числі і орган місцевого самоврядування. Вищенаведене підтверджується довідкою виконавчого комітету Хорольської міської ради від 18.11.2021 за № 196 за підписом старости [PERSON] , актом обстеження житлового будинку від 19.11.2021 за підписами старости [PERSON] та членів комісії. Згідно записів погосподарської книги № 4 (2018-2023 року) с. Шишаки Лубенського (Хорольського) району Полтавської області, особовий рахунок № [NUMBER] житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] значиться з кодом 5 - закинутий об`єкт, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Хорольської міської ради від 18.11.2021 за № 194 за підписом старости [PERSON] . Згідно записів погосподарської книги №4 (2018-2023 року) с. Шишаки Лубенського (Хорольського) району Полтавської області та карток реєстрації особи у житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] інформація про зареєстрованих осіб відсутня, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Хорольської міської ради від 18.11.2021 за № 195 за підписом старости [PERSON] . Норми права, застосовані судом. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Статтею 12\~ЦПК\~України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 1 ст. 344 ЦК України зазначено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно. Відповідно до положень ч.4 цієї статті, право власності на нерухоме майно за набувальною давністю набувається за рішенням суду. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 Цивільного кодексу України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним. Вказаний висновок узгоджений з постановою Верховного Суду від 10 лютого 2020 року у справі № 923/82/19. У пункті 9 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховували факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. \~ \~ \~ \~За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 березня 2018 року у справі № 175/4741/16. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Мотивована оцінка аргументів сторін. З наявних в матеріалах справи документів, а саме оригіналу Акту обстеження житлового будинку від «19» листопада 2021 року, копії технічного паспорту, реєстраційний №10311274; копії договору купівлі - продажу від 05.04.2005; витягу з Державного реєстру правочинів №848961; Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно; довідок виконкому Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області за вих. 15.01-12 №196 від 18.11.2021, за вих. 15.01-12 №194 від 18.11.2021, за вих. 15.01-12 №196 від 18.11.2021 , за вих. 15.01-12 №195 від 18.11.2021; копії Державного акту серії ІІІ-ПЛ №009756; Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що напротязі останніх десяти років попередній власник нерухомого майна [PERSON] не утримувала його та не несла пов`язаних із цим витрат, не проживала у спірному домоволодінні, не цікавилася його станом, водночас, позивач понад 10 років добросовісно володіє і продовжує по даний час відкрито та безперервно володіти житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Заволодіння цим житловим приміщенням проявляється в тім, що позивач проживає в ньому, володіє цим нерухомим майном, користується, здійснює за ним догляд, зберігає його, охороняє, проводить його капітальний та поточні ремонти, ремонт комунікацій домоволодіння, несе матеріальні витрати на обслуговування, ремонт, підтримує його у придатному для проживання стані. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані позивачем докази, приймаючи до уваги їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин та беручи до уваги ту обставину, що позивач позбавлений можливості у позасудовому порядку вирішити заявлене у позові питання, а визнання права власності на нерухоме майно необхідне йому для здійснення правомочностей власника майна, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позовної заяви. З урахуванням вищезазначеного, суд визнає порушення права позивача, яке полягає у неможливості оформлення права власності за відсутності правовстановлюючих документів на майно, яке перебуває у його володінні з 2011 року та приходить до висновку про визнання права власності за позивачем на нерухоме майно за набувальною давністю. Зважаючи на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved