Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить визначити їй додатковий строк для подання до відповідної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , тривалістю в два місяці. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , і за вказаною адресою більше ніхто не був зареєстрований та не проживав. Вже тривалий час вона проживає в м. Ужгород, де має постійне місце роботи, та протягом останніх трьох років не спілкувалася з батьком, через зловживання останнім спиртними напоями та образами в її сторону, та іншими близькими родичами. На початку серпня 2022 року від знайомих їй стало відомо про смерть батька, що викликало у неї сильне душевне хвилювання, у зв`язку з чим вона вирішила поїхати в село на кладовище батька. Перебуваючи вдома у с. Ворочево від знайомих дізналася, що рідний брат батька [PERSON] намагається заволодіти належними їй та покійному жилим будинком і земельною ділянкою, про що її не повідомляв. Крім цього, родичі у селі запропонували їй відмовитись від спадщини. Зрозумівши наміри своїх родичів, які жодним чином не допомагали ні їй, ні батькові перед його смертю, вона вирішила звернутися до нотаріальної контори для оформлення спадщини. Однак листом вих. 14/02-14 від 02 серпня 2022 року приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Конончук В.Ю. (Міністерство юстиції України Південно-Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) їй відмовлено у прийнятті спадщини у зв`язку з порушенням встановленого ст. 1270 ЦПК України строку прийняття спадщини. Зазначає, що вона не звернулася до нотаріуса з метою оформлення права власності на відкриту спадщину вчасно, оскільки не була обізнана про те, що нотаріусом відкрита спадкова справа і її батько являється померлим, не отримувала від державного нотаріуса ані повідомлення про відкриття спадщини, ані виклику до нотаріуса як спадкоємця за законом першої черги спадкоємців. З огляду на вищевикладене, просить позов задовольнити. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 серпня 2022 року головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі визначено суддю Ганька І.І. (а. с. 13). Ухвалою судді Перечинського районного суду від 08 серпня 2022 року прийнято подану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі, залучено приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Конончук Віру Юріївну та [PERSON] до участі у даній справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, відтак призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву (а. с. 14-16). Вісімнадцятого жовтня 2022 року адвокат Олійник Р.Б. як представник третьої особи [PERSON] подав пояснення третьої особи щодо позову, у яких просив у задоволенні позовних вимог відмовити, виходячи з наступного. Так, після смерті [INFO] [PERSON] спадщину\~ за\~ законом\~ за ним прийняв його брат [PERSON] . 05 серпня 2022 року [PERSON] звернулася до Перечинського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до Перечинської міської ради, треті особи Приватний нотаріус Конончук В.Ю. та [PERSON] про поновлення строку для прийняття спадщини за законом. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка посилається, зокрема, на те, що вона не була обізнана про смерть батька. Водночас, це не відповідає дійсності, оскільки [PERSON] відразу після смерті брата [PERSON] особисто повідомив їй про це під час телефонної розмови. Позивачка на новину про смерть батька ніяким чином не відреагувала, а згодом перестала відповідати на телефонні дзвінки. Крім того, [PERSON] з метою повідомити про похорон зателефонував колишній дружині брата [PERSON] , яка зазначила про те, що її та доньку з колишнім чоловіком більше нічого не пов`язує. Вищенаведені факти можуть підтвердити [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Отже, позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки вона була повідомлена про смерть батька, але не скористалася своїм правом на прийняття спадщини впродовж строку, встановленого законом. Позивач не зазначила жодної об`єктивної обставини, яка б могла бути підставою для поновлення строку для прийняття спадщини за законом. Крім того, наведена позивачем обставина про те, що вона не спілкувалася із спадкодавцем унаслідок неприязних відносин між ними, а також нібито необізнаність про факт смерті батька взагалі не є об`єктивними та непереборними труднощами, з яким закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Одночасно позивачка не надала доказів наявності поважних причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкодавця, що унеможливили звернення до нотаріуса у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк. При цьому, навіть у випадку незнання про смерть спадкодавця (хоча у межах даної справи позивачу було відомо про смерть батька) без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Також звертає увагу на те, що позивач зареєстрована у місті Перечин Ужгородського району Закарпатської області, тоді як її батько до смерті проживав у селі Ворочево Ужгородського району Закарпатської області, що знаходиться на відстані 6 км від м. Перечин, а відтак твердження [PERSON] про те, що вона протягом такого тривалого часу (з моменту смерті батька до моменту подання позову пройшло більше 20 місяців) нібито нічого не знала про його смерть виглядає непереконливим (а. с. 58-64).\~\~\~ Ухвалою суду від 02 березня 2023 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Перечинської міської ради Закарпатської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні\~ відповідача приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Конончук Віра Юріївна та [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (а. с. 92-93). У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Опаленик М.Ю. не з`явилися, однак останній подав заяву про розгляд справи по суті за наявними у справі\~ матеріалами,\~ позов\~ підтримує\~ в\~ повному\~ обсязі\~ та\~ просить\~ такий задовольнити (а. с. 136-137).\~ Представник Перечинської міської ради Закарпатської області Крижановська Л.Ю. у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, у якій не заперечила проти задоволення позовної заяви та просила справу розглянути без її участі (а. с. 25-26).\~ У судове засідання приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Конончук В.Ю. як третя особа також не з`явилася, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, вирішення позову залишила на розсуд суду (а. с. 108).\~\~ Третя особа [PERSON] та його представник адвокат Олійник Р.Б. у судове засідання\~ не з`явилися, однак останній подав клопотання про проведення судового засідання без їх участі за наявними у матеріалах справи доказами та враховуючи подані третьою стороною пояснення, проти задоволення позову заперечують і просять суд винести рішення про відмову у задоволенні позову (а. с. 138).\~ Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Ці право чи інтерес суд має захистити у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 38), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 4 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (пункт 72), від 13 жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (пункт 98), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 55), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (пункт 73), від 29 червня 2021 року у справі № 916/964/19 (пункт 7.3), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункт 143), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20 (пункт 8.31)). Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з положеннями частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд встановив, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно Перечинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 05 серпня 2022 року (а. с. 5, 6, 7). З повідомлення приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Конончук В.Ю. від 02 серпня 2022 року № 14/02-14 вбачається, що [PERSON] було відмовлено у оформленні спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , і видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заяву про прийняття спадщини після смерті спадкодавця у встановлений законом строк вона не подавала і не надала жодних інших доказів прийняття спадщини за померлим батьком в межах встановленого законом строку (ст. 1270 ЦК України) на прийняття спадщини, а тому відповідно до ст. 1272 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщину (а. с. 8).\~ Вищевказане свідчить, що на момент подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини позивач [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини за батьком [PERSON] , який помер [INFO] . Також суд встановив, що 05 серпня 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк у два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .\~ Одночасно з наданої приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Конончук В.Ю. спадкової справи № 5/2021, заведеної 13 квітня 2021 року на майно спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] та інформаційних довідок зі Спадкового реєстру про відсутність заповіту/спадкового договору №70205799, про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину №70206111 вбачається, що спадщину за спадкодавцем у встановленому ст. 1268-1270 ЦК України порядку прийняв його рідний брат [PERSON] , [INFO] (а. с. 39-56). Таким чином встановлено наявність ще одного спадкоємця за законом на майно покійного [PERSON] . Як роз`яснено в абз. 1-3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк,\~ може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення\~ додаткового\~ строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відтак, відповідач це особа, яка, на думку позивача, або відповідного право уповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Зазначений висновок висловлено Великою Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18). Крім цього, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50),\~ від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт\~ 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63), від 01 квітня 2020 року у справі №520/13067/17 (пункт 71)). Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (постанови Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі № 200/8461/15-ц, від 03 травня 2022 року у справі № 711/3591/21). У поданій позовній заяві позивач [PERSON] відповідачем зазначає Перечинську міську раду Закарпатської області як орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, тоді як належним відповідачем є [PERSON] , тобто спадкоємець, який прийняв спадщину за спадкодавцем [PERSON] . Отже, оскільки позов [PERSON] пред`явлено до неналежного відповідача, тому у задоволенні позову слід відмовити. Одночасно суд звертає увагу на те, що позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд та отримуючи професійну правничу допомогу від адвоката з часу подачі даного позову до суду 05 серпня 2022 року (що підтверджується матеріалами справи), та протягом всього часу розгляду справи у суді першої інстанції не скористалася своїм правом на залучення до участі у справі співвідповідача або заміну первісного відповідача належним відповідачем. Натомість ані позивач, ані її представник у судове засідання, призначене на 20 червня 2023 року, не з`явилися, останнім подано клопотання про розгляд справи у їх відсутності за наявними у справі матеріалами. Процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді справи роз`яснювати необхідність вчинення певних процесуальних дій учасникам (з`явлення певних клопотань), оскільки це може призвести до порушення встановленого у статті 6 ЦПК України принципу рівності перед законом і судом (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2023 року у справі № 443/1012/18 (провадження № 61-6304св22)). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено судовий збір з відповідача на користь позивача стягненню не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed