Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

І. Стислий виклад позицій заявника та заінтересованої особи 1. Виклад позиції заявника 13.06.2023 року адвокат Залокоцька В.Д. звернулася до Шаргородського районного суду з заявою в інтересах [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення (факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини), з участю заінтересованої особи - Мурафської сільської ради. Мотивуючи заяву, представник заявника зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] , але фактично, без реєстрації проживала в будинку [PERSON] понад п`ять років. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі, із права на земельну ділянку площею 0,15 га з цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Мурафської сільської ради колишнього Шаргородського, а тепер Жмеринського району Вінницької області, яка надана спадкодавцю на підставі рішення виконавчого комітету Мурафської сільської ради народних депутатів №39 від 15.12.1993 року, де в списку за №446 значиться [PERSON] . Оскільки [PERSON] не мала ні власних дітей, ні родичів, тому нею опікувалася [PERSON] , лікувала її та прийняла проживати до себе, де доглядала її до дня смерті, що сталася [INFO] . Вони вели спільне господарство, мали спільний побут. [PERSON] через свій вік потребувала додаткового догляду, тому [PERSON] надавала їй такий догляд та необхідне лікування. [PERSON] є спадкоємцем майна померлої [PERSON] за законом, як спадкоємець четвертої черги. Інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно, немає. [PERSON] та [PERSON] проживали спільно однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини в будинку [PERSON] , були пов`язані спільним побутом та спільними витратами, спрямованими на забезпечення життєдіяльності сім`ї, мали спільний бюджет, спільно харчувалися, купували майно для спільного користування, разом несли витрати на утримання житла, спільно користувалися житловим приміщенням, що свідчить про наявність між ними відносин, які притаманні сім`ї. Для оформлення своїх спадкових прав заявник звернулася з заявою в Шаргородську державну нотаріальну контору, проте державним нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку із тим, що не підтверджено факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на отримання спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , відповідно до вимог ст.1264 ЦК України, як спадкоємця четвертої черги. Просить встановити факт постійного спільного проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] , яка померла [INFO] , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] , а саме: з квітня 2003 року і до [INFO] . В судовому засіданні у вступному слові та в заключному слові заявник [PERSON] та її представник - адвокат Залокоцька В.Д., яка діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АА №1314243 (а.с.13), підтримали заяву, зсилаючись на ті самі доводи. Просили встановити юридичний факт проживання однією сім`єю заявника [PERSON] та спадкодавця [PERSON] не менш як п`ять років до відкриття спадщини після смерті останньої, що сталася [INFO] . [PERSON] суду пояснила, що проживає у [ADDRESS] , у власному будинку. Приблизно з квітня 2003 року разом з нею однією сім`єю проживала [PERSON] , котра померла [INFO] . Вона взяла [PERSON] проживати у свою сім`ю, оскільки остання була одинока, не мала рідних, тому про неї не було кому піклуватися. Будинок [PERSON] був старий, до нього не були підведені ні газ, ні вода, були відсутні будь-які зручності. Тому вона забрала [PERSON] проживати у її будинок, виділила кімнату. Так як її матір померла ще задовго до цього, то [PERSON] була їй за матір, а її дітям - за бабусю. Через свій вік та стан здоров`я [PERSON] потребувала додаткового догляду, тому вона допомагала їй по господарству, готувала їжу, прала, вони спільно придбавали продукти, одяг. Коли [PERSON] захворіла, вона лікувала її, придбавала ліки, а після її смерті - здійснила поховання як члена сім`ї, провела відповідні поминальні обряди, отримала свідоцтво про смерть. На день смерті [PERSON] , тобто на момент відкриття спадщини, вона проживала з останньою однією сім`єю понад п`ять років, приблизно з квітня 2003 року до дня відкриття спадщини. Адвокат Залокоцька В.Д. пояснила у вступному та в заключному слові, що встановлення означеного факту має для заявника юридичне значення, так як дозволяє реалізувати право на отримання спадщини після смерті [PERSON] , з якою заявник проживала однією сім`єю більше п`яти років, всі ознаки сім`ї були наявні, оскільки заявник та [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний побут. [PERSON] після смерті [PERSON] поховала останню та отримала свідоцтво про смерть, що підтверджує їх проживання однією сім`єю. Мурафська сільська рада, до складу якої входить населений пункт - с. Мурафа, обізнана із вказаними обставинами, тому подала заяву до суду про визнання факту проживання [PERSON] однією сім`єю із [PERSON] не менше п`яти років до часу відкриття спадщини. 2. Виклад позицій заінтересованих осіб. Представник заінтересованої особи - Мурафської сільської ради в судове засідання не з`явився, про його дату, час та місце повідомлений належним чином (а.с.21). 15.06.2023 року від Мурафського сільського голови Літвіненка О.М., повноваження якого підтверджуються рішенням №2 від 18.11.2020 року 1 сесії 8 скликання Мурафської сільської ради «Про результати виборів сільського голови і визнання його повноважень», згідно з яким визнано повноваження його як Мурафського сільського голови (а.с.27), а також посвідченням №1 від 18.11.2020 року (а.с.26), на електронну адресу Шаргородського районного суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи, щодо задоволення вимог заяви [PERSON] заперечень не має (а.с.25). ІІ. Заяви, клопотання учасників справи 1. Представник заявника [PERSON] - адвокат Залокоцька В.Д. разом із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення подала до суду клопотання про витребування доказів (а.с.14) та заяву про виклик свідків (а.с.15). 2. 15.06.2023 року Мурафський сільський голова Літвіненко О.М. надіслав на електронну адресу Шаргородського районного суду заяву про розгляд справи без участі представника Мурафської сільської ради, щодо задоволення вимог заяви [PERSON] заперечень не має (а.с.25). ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали судді від 13.06.2023 року прийнято до розгляду заяву [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Залокоцька В.Д., про встановлення факту, що має юридичне значення (факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини), з участю заінтересованої особи - Мурафської сільської ради в порядку окремого провадження, відкрито провадження та призначено судове засідання на 23.06.2023 року; задоволено клопотання про витребування доказів та заяву про виклик свідків [PERSON] та [PERSON] (а.с.17-18). 2. В судове засідання, призначене на 23.06.2023 року, для розгляду справи по суті не прибув представник заінтересованої особи - Мурафської сільської ради, у зв`язку із чим суд, не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ч.4 ст.259 ЦПК України, постановив ухвалу про розгляд справи у відсутності зазначеного учасника справи, враховуючи, що перешкод для розгляду справи немає та враховуючи заяву представника заінтересованої особи про розгляд справи у його відсутності. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, відомості про встановлений судом факт, мету встановлення факту, докази, на підставі яких суд установив факт Вислухавши пояснення заявника, представника заявника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини. Судом встановлено, що [INFO] у с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6). [PERSON] на день смерті була зареєстрована в [ADDRESS] , але фактично проживала без реєстрації понад п`ять років з [PERSON] , що вбачається з довідки виконавчого комітету Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області №476 від 03.04.2023 року (а.с.7). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається, зокрема, із права на земельну ділянку площею 0,15 га, цільове призначення якої - для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована на території Мурафської сільської ради колишнього Шаргородського, а тепер Жмеринського району Вінницької області, і яка надана [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Мурафської сільської ради народних депутатів №39 від 15.12.1993 року, де в списку за №446 значиться [PERSON] (а.с.8). При цьому, судом встановлено, що під час спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] , як сім`я, здійснювали свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, оскільки були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, обробляли земельні ділянки, придбавали майно, мали спільні сімейні інтереси та взаємні права і обов`язки. Згідно із ч.ч.2, 4 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки… Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Виходячи з аналізу вказаної норми СК, сім`єю є соціальна група, що складається з людей, які зазвичай перебувають у шлюбі, їхніх дітей (власних або прийомних) та інших осіб, поєднаних родинними зв`язками з подружжям, кровних родичів, а також людей, що спільно проживають на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, яка здійснює свою життєдіяльність на основі спільного економічного, побутового, морально-психологічного укладу, взаємної відповідальності. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо... Встановлений судом факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю в судовому засіданні підтверджений поясненнями заявника, її представника, показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , а також дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться в матеріалах справи та проаналізовані вище. Так, свідок [PERSON] суду показала, що з 1979 року проживає в [ADDRESS] , по сусідству із домоволодінням [PERSON] , яка проживала одиноко, не мала рідні, оскільки єдиний син останньої помер у молодому віці. [PERSON] опікувалася [PERSON] , допомагала по господарству, а пізніше взяла останню проживати у свою сім`ю, виділила їй кімнату, готувала їжу, прала, прибирала, вела спільний побут з [PERSON] . Під час їхнього проживання були наявні всі ознаки сім`ї: вони дружно жили, спільно працювали по господарству, були пов`язані спільним побутом. [PERSON] здійснювала належний догляд за [PERSON] , коли остання захворіла, та поховала після смерті, зробила поминальний обід. Свідок [PERSON] суду показала, що народилася і постійно проживає в [ADDRESS] . Заявник та покійна [PERSON] - її сусіди. Навесні 2003 року [PERSON] забрала [PERSON] проживати в свою сім`ю та у свій будинок, оскільки остання була одинока, не мала ніяких зручностей у будинку, тому їй було важко самій. [PERSON] та [PERSON] як сім`я, вели спільне господарство, мали спільний побут. Таким чином, судом встановлено факт, що [PERSON] та заявник [PERSON] по день смерті [PERSON] , що сталася [INFO] , проживали як члени однієї сім`ї в домоволодінні, що знаходиться на [ADDRESS] , і належить заявнику, зокрема, протягом не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] , з квітня 2003 року по [INFO] . Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Заявник [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , проте, оформити спадкові права на земельну ділянку, належну [PERSON] , не може. 16.05.2023 року державним нотаріусом Шаргородської ДНК Вінницької області Хлапоніним О.О. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на те, що заявнику необхідно звернутися до суду для встановлення юридичного факту, що вона проживала із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с.11). З повідомлення державного нотаріуса Шаргородської ДНК Вінницької області Хлапоніна О.О. від 21.06.2023 року за №248/01-16 вбачається, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] за 2008-2023 роки не заводилася (а.с.28). У зв`язку із наведеним встановлення даного факту має для заявника [PERSON] юридичне значення, так як дозволяє реалізувати право на отримання спадщини. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини про встановлення факту, що має юридичне значення, які регулюються нормами ЦПК України. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно із ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. VІ. Висновки суду Суд прийшов до висновку, що встановлення факту, про який просить заявник, має для неї юридичне значення та не порушує прав та інтересів інших осіб, в тому числі прав заінтересованої особи. Аналіз перевірених і оцінених судом доказів та законодавства переконує суд, що заявником надані належні, достовірні, допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву і є достатніми для встановлення факту проживання заявника зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а отже, заява [PERSON] підлягає задоволенню. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом, такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17 (провадження №61-51 сво 18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567 цс 18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів». Судом встановлено, що інших спадкоємців у порядку, передбаченому спадковим правом (ЦК України), які б оспорювали права заявника, немає. Так, з повідомлення Шаргородської державної нотаріальної контори вбачається, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилася, згідно з інформацією алфавітних книг обліку спадкових справ за 2008-2023 роки (а.с.28). При цьому, судом встановлено, що у цій справі спадкоємці першої-третьої черги спадкоємців за законом чи спадкоємці за заповітом - відсутні. До того ж, територіальна громада в особі Мурафської сільської ради, залучена до участі у справі у якості заінтересованої особи, яка належним чином повідомлена про розгляд справи в суді, жодного разу не заявила про наявність у неї претензій щодо спадкового майна, а навпаки, у заяві до суду повідомила про те, що обізнана із фактом проживання заявника із спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менше п`яти років до відкриття спадщини, тому не заперечує щодо встановлення факту. Ураховуючи викладене, суд вважає, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Осаковський проти України» від 17.07.2014 року (остаточне - 17.10.2014 року), в пункті 71 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою…».

Outcome: approved