Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

\~ \~ \~ \~У вересні 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якій позивач вказує, що є власником 2/3 частини квартири [ADDRESS] , власником іншої 1/3 частини є її син [PERSON] . В квартирі на даний час зареєстровані 4 особи: позивач, її син [PERSON] , відповідач по справі [PERSON] разом з малолітньою донькою [PERSON] . Відповідач разом з донькою не проживають у будинку більше 1,5 років з лютого 2020 року, місце фактичного їх проживання не відоме. Відповідач разом з донькою добровільно знятися з реєстраційного обліку в квартирі, де не проживають, не бажає, тому позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом, так як збереження реєстрації перешкоджає їй у праві вільно розпоряджатися та користуватися житлом, підвищує розмір витрат на оплату комунальних послуг, які відповідач не компенсує, та перешкоджає у оформленні субсидії. Просить визнати [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - квартирою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 15.09.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи. Представник відповідача [PERSON] адвокат Новікова М.О. надала до суду відзив, в якому вказала, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , який розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 25.12.2021 року, вони є батьками [PERSON] . До березня 2020 року відповідач разом з донькою, чоловіком [PERSON] та матір`ю чоловіка [PERSON] постійно проживала в квартирі [ADDRESS] . В березні 2020 року [PERSON] виїхала до Польщі для працевлаштування з метою покращення матеріального становища нашої сім`ї. Від`їзд до Польщі був узгоджений з чоловіком [PERSON] , про що було достеменно відомо позивачу [PERSON] . В квітні 2020 року [PERSON] відвіз доньку до матері відповідача [PERSON] , пославшись на те, що йому важко одному займатися вихованням доньки через зайнятість на роботі. Малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, тому факт її непроживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення дитини права користування цим житлом. Крім того, право користування житлом у дитини виникає на підставі факту її народження. З 10.08.2020 року по 09.09.2020 року та з 01 серпня 2021 року по 15 серпня 2021 року відповідач разом з донькою, чоловіком [PERSON] та матір`ю чоловіка [PERSON] проживала в квартирі [ADDRESS] . Зазначила, що особисті речі відповідачки та доньки [PERSON] знаходяться в квартирі [ADDRESS] . Вважає, що з 15.08.2021 року не проживає в цій квартирі з поважної причини в зв`язку з трудовою зайнятістю в Польщі, а тому не втратили право користування даним житловим приміщенням. Зазначила, що трудовий договір за яким [PERSON] працює в Польщі, закінчується 31.08.2022 року, вона має намір повернутися до України та буде разом з донькою проживати в квартирі [ADDRESS] . 14.02.2023 року від третьої особи [PERSON] надійшло письмове пояснення, в якому вказав, що відповідачка не їхала за кордон в інтересах сім`ї, щоб заробити коштів, адже вони з нею фактично не ведуть спільного господарства з лютого 2020 року, коли вона пішла з сім`ї разом з донькою і з того ж часу фактично не проживають у квартирі, що належить його матері та йому. Про те, що ніякого спільного господарства у них не було з лютого 2020 року і ні про які інтереси родини відповідачка не думала, виїжджаючи за кордон, свідчить той факт, що Ленінським районним судом м. Полтави задоволено його позов про розірвання шлюбу з відповідачкою, рішення по якому набрало законної сили. Щодо аргументації відповідачки про нібито відсутність іншого житла у неї та дитини, то вже 2 роки відповідачка чудово себе почуває, покинувши його, і весь цей час жодних звернень з приводу того, що вона не має житла але бажає проживати в квартирі його матері, не було. Більш того, їх спільну дитину відповідачка за власною ініціативою вивезла в інше місто, де донька, наскільки йому відомо, проживає з матір`ю відповідачки, а тому не зрозуміло, що заважає відповідачці зареєструвати доньку в квартирі матері відповідачки і не створювати при цьому ситуацій, коли його мати, будучи власником своєї квартири, не здатна оплатити по ній комунальні платежі, так як там рахуються дві особи, що фактично не проживають в квартирі. Не зрозумілі посилання відповідачки на осіб, що вказані у відзиві на позов, так як дані особи взагалі не проживають в м. Полтаві, а тому фактично не можуть бути обізнані в ситуації, що склалася. Будь-яка інформація вказаним у відзиві особам могла стати відомою виключно зі слів відповідачки, а тому не може бути належним доказом по справі. Зазначив, що підгримує в повному обсязі позовну заяву [PERSON] та просить суд його задовольнити в повному обсязі. Ухвалою суду від 14.06.2023 року провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в частині позовних вимог про визнання малолітньої [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - квартирою [ADDRESS] закрито. Позивач [PERSON] \~в судовому\~засіданні пояснила,\~що є\~співвласницею квартири\~ [ADDRESS] ,\~в якій\~проживає разом\~з сином\~ [PERSON] ,\~також в\~квартирі зареєстрована\~колишня невістка\~ [PERSON] \~та онука\~ [PERSON] .\~На початку\~2020\~року [PERSON] \~виїхала з\~квартири,\~не проживає\~в ній\~з березня\~2020\~року,\~комунальні послуги\~не сплачує.\~ [PERSON] проживала\~з нею\~деякий час,\~проте з\~квітня 2020\~року,\~мешкає разом\~з іншою\~бабусею в\~м.\~Кривий Ріг.\~Реєстрація відповідача\~ [PERSON] \~заважає їй\~отримати субсидію,\~на прохання\~добровільно знятися\~з реєстрації\~відповідач не\~погоджується. Зазначила, що [PERSON] квартиру залишила з власної ініціативи, в подальшому з`явилась лише один раз на початку 2021 року для того, щоб забрати особисті речі, намірів проживати у вказаній квартирі не висловлювала. Позивач наголосила, що перешкод відповідачу у користуванні житлом ніхто не чинив, ключі від квартири віддати вона не вимагала, замки на вхідних дверях не змінені до цього часу. Відтак відповідач вільно забрала свої особисті речі та речі дитини з квартири в той час, коли позивача не було вдома. Наразі в квартирі особисті речі [PERSON] відсутні, є лише деякі речі онуки, які непотрібні відповідачці, одяг, з якого дитина виросла. Представник позивача адвокат Оніпко Є.А. підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позові, просив задовольнити. В останнє судове засідання не з`явився, надавши заяву, в якій просить судове засідання проводити за відсутності сторони позивача. Відповідач [PERSON] суду пояснила, що перебувала у шлюбі з [PERSON] , вони є батьками доньки [PERSON] , [INFO] , проживали разом в квартирі за адресою: [ADDRESS] . 06.03.2020 року вона поїхала до Польщі на заробітки, оскільки були борги, працювала за контрактом, укладеним на строк до кінця серпня 2022 року. Про це достовірно знали як позивач, так і [PERSON] . Вона неодноразово, близько 3 разів, приїздила до м. Полтави, в тому числі в серпні 2020 року, влітку 2021 року та взимку 2022 року, проживала у квартирі, перешкод у користуванні квартирою їй ніхто не чинив. Заперечує проти зняття з реєстрації її разом з донькою, оскільки не має іншого житла. Вказала, що збирається повертатися до м. Полтави та щомісячно переказувала кошти колишньому чоловіку. У неї були ключі від квартири, де вони поділись не знає, тому коли останній раз приїздила в м. Полтаву разом з донькою, до квартири не змогла потрапити, оскільки двері ніхто не відчинив, вони пішли на роботу до [PERSON] , проте оскільки він був зайнятий, поїхали з м. Полтави. Донька з 12 чи 14 квітня 2020 року не проживає в спірній квартирі, оскільки [PERSON] привіз дитину до її матері, з якою вона мешкає до цього часу у м. Дніпро або у м. Кривий Ріг, де ходила до дитячого садочка. Вказала, що у власності нерухомості не має, у її матері є у власності житло, але в ньому не можливо проживати, оскільки там триває ремонт. В м. Дніпрі є квартира, де проживає її мама на даний час, вона належить чоловіку матері. З [PERSON] розлучатись наміру не мала, про ухвалення рішення про розірвання шлюбу дізналась на початку 2022 року, його не оскаржувала. Підтвердила, що перешкод у користуванні квартирою їй ніхто не чинив, ключі віддати не просили. Зазначила, що проти задоволення позову заперечує, має намір повернутись до м. Полтави на постійне проживання разом з дитиною. Представник відповідача [PERSON] адвокат Новікова-Фесенко М.О. в судовому засіданні заперечували про задоволення позову з підстав, викладених у відзиві, в останнє судове засідання не з`явилася, звернувшись з заявою про проведення судового засідання у її відсутність та відсутність відповідача, вказала, що з приводу позовних вимог про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, покладається на розсуд суду. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної в м. Полтаві ради в судове засідання не з`явився, звернувся з заявою про розгляд справи без його участі, зазначивши, що при вирішенні спору покладається на розсуд суду. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача проти позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1/3 частки квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом № 2350 від 16.09.2019 року, виданого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Гризуновою О.В., також [PERSON] та [PERSON] є власниками кожен по 1/3 частки квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло б/н, виданого 30.11.2006 року Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради. Право власності на вищезазначене нерухоме майно зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] у встановленому законом порядку, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 273390905 від 06.09.2021 року. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Ленінського районного суду м. Полтави, та є батьками [PERSON] , [INFO] . Сторони по справі, [PERSON] та [PERSON] , малолітня [PERSON] , а також третя особа [PERSON] зареєстровані та проживали в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Факт реєстрації [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , підтверджується також довідкою Департаменту з питань реєстрації Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Полтавської міської ради № 01-12-05-09/5717 від 10.09.2021 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач у позові послалась на те, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] , з лютого 2020 року. Залишила квартиру добровільно, пішла з сім`ї, покинувши чоловіка, з того часу відповідач спірним житлом не користується, участі в його утриманні не бере. Цими ж обставинами обґрунтоване і пояснення третьої особи [PERSON] . На підтвердження обґрунтованості вказаних доводів позивачем надано суду Акт від 02.09.2021 року, складений та підписаний сусідами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (що проживають, відповідно, у квартирах [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] ), згідно з яким вони підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , які проживали: [ADDRESS] , більше проживають - Лілія з лютого 2020 року, а Аню забрала бабуся з квітня 2020 року в Кривий Ріг, та по даний час місце проживання вказаних осіб сусідами невідоме. Факт непроживання відповідача [PERSON] у спірній квартирі підтвердили також допитані судом за клопотанням відповідача свідки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою родини [PERSON] , з 1987 року проживає в будинку по [ADDRESS] . На даний час в квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON] та [PERSON] , раніше проживала [PERSON] з донькою. Зі слів [PERSON] їй відомо, що [PERSON] виїхала в інше місто та не проживає близько 2 років. В спірній квартирі останні 2 роки не бувала, онуку позивачки останній рік не бачила. Сусіди казали, що [PERSON] покинула [PERSON] та виїхала до іншого міста. Свідок [PERSON] , яка проживає у кв. [ADDRESS] , суду пояснила, що проживає за вказаною адресою з березня 1987 року, є сусідкою родини [PERSON] . Їй відомо, що на даний час у квартирі [ADDRESS] проживає [PERSON] та її син [PERSON] . До виїзду за кордон в квартирі також проживала невістка [PERSON] разом з донькою. З березня 2020 року, коли розпочався Ковід, [PERSON] з дитиною не проживає у цій квартирі, вона їх з того часу не бачила. Зазначила, що іноді буває у квартирі [PERSON] , але на речі у квартирі не звертає увагу, а тому не може сказати чи є у квартирі речі [PERSON] . Про те, що [PERSON] разом з донькою виїхала закордон, їй відомо зі слів [PERSON] . Відповідач [PERSON] не заперечувала той факт, що не проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS] . Наполягала на тому, що житло залишила тимчасово у березні 2020 року, оскільки за погодженням з чоловіком [PERSON] виїхала на роботу до Польщі, де працювала за контрактом. Відповідач наголосила на тому, що нерухомого майна у власності не має, можливості проживати в іншому місці в Україні не має, своє речі з квартири не забирала, вивезла лише частину речей доньки, яка з квітня 2020 року проживала разом з її матір`ю у м. Кривий Ріг. Допитана за клопотанням представника відповідача як свідок [PERSON] суду пояснила, що знає [PERSON] як завідувача дитячого садку, також знайома з відповідачкою [PERSON] , з якою разом працювали та мають дітей одного віку. Їй відомо, що [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] , вони постійно зустрічалися та контактували. У березні 2020 року [PERSON] поїхала в Польщу на заробітки, в серпні 2020 року, серпні 2021 року та січні 2022 року приїздила до м. Полтави, так як [PERSON] не місцева, думає, що в ці періоди вона проживала за адресою: [ADDRESS] . Коли [PERSON] приїжджала в м. Полтаву влітку 2021 року, вони разом складали її особисті речі у 2-3 коробки, вона допомагала виносити їх з квартири, ці речі [PERSON] відправляли [PERSON] поштою. Це єдиний раз, коли вона була в цій квартирі, зазвичай вони зустрічалися біля будинку. Наскільки їй відомо, [PERSON] самостійно прийняла рішення їхати до Польщі, коли вона поїхала, дитина залишилась проживати у м. Полтаві, а потім на деякий час дитину забирала інша бабуся. Зараз [PERSON] проживає у Польщі разом з донькою. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є матір`ю [PERSON] , яка з 2010 року проживала разом зі своїм чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В березні 2020 року її донька поїхала на заробітки до Польщі зі згоди чоловіка, у якого були борги, у Польщі працювала за контрактом, який тривав 2 роки. У квітні 2020 року чоловік доньки привіз їй онуку, з того часу дитина проживала разом з нею. Коли донька приїздила за кордону, забирала доньку, а коли поверталась за кордон, знову залишала з нею. Донька приїздила до м. Полтави влітку 2020 року, влітку 2021 року та в січні 2022 року і проживала за місцем реєстрації. На даний час донька з онукою проживає у Польщі через війну. Їй відомо, що донька приїздила у [ADDRESS] , звідки забирала деякі необхідні особисті речі, одяг та взуття, але решта її речей залишились там. До війни донька збиралася повертатися до України і жити за місцем реєстрації, але на даний час через війну вони проживають у Польщі. На підтвердження доводів, якими обґрунтовує заперечення проти позову, відповідач надала суду ряд документів. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 294632236 від 14.01.2022 року за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , не зареєстровано право власності на нерухоме майно. Згідно §§ 1,\~2 договору доручення, укладеного 20.03.2020 року в Кобильниках між [PERSON] , яка веде підприємницьку діяльність під назвою "Приватний будинок для літніх людей [PERSON] " та [PERSON] , на підставі цього договору Замовник доручає Виконавцю: обов`язки санітарки, допомогу у роботі, яку виконує доглядач за літньою особою чи інвалідом у Приватному Будинку для літніх людей у Кобильниках. Виконавець зобов`язався виконати роботи, зазначені в § 1, у період з 20 березня 2020 року по 31 травня 2020 року. 01.06.2020 року між приватним будинком для літніх людей [PERSON] в особі власника [PERSON] та [PERSON] укладений трудовий договір на визначений період з 01.06.2020 року по 30.11.2021 року, згідно з Дозволом на роботу типу А № 15218/20, згідно якого сторони згодили наступні умови працевлаштування: вид погодженої роботи догляд за літньою людиною, місце виконання роботи Кобильники, робочий час - 1/1 повний робочий день. Дата початку роботи 01.06.2020 року. Відповідно до договору-доручення від 01.09.2021 року, укладеного між замовником Стоматологічною Практикою ГА-ДЕНТ А.Адамовіч-Пахоцка, Г.Янкевіч-Цешиньскі та виконавцем Соколовою Лідією (п. 1, 2), замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати наступні роботи: асистент стоматолога. Виконавець зобов`язується виконати роботи, зазначені в договорі, у період з 01.09.2021 року по 31.08.2022 року. Згідно відміток в паспорті громадянина України для виїзду за кордон на ім`я [PERSON] , вона неодноразово перетинала державний кордон України: 07.03.2020 року виїхала з території України до Польщі, а 10.08.2020 року в`їхала з Польщі до України, 09.09.2020 року виїхала з території України до Польщі, 01.08.2021 року в`їхала з Польщі до України, 15.08.2021 року виїхала з території України до Польщі. Наявні у справі докази безперечно доводять той факт, що відповідач [PERSON] в період з 20 березня 2020 року по 31 травня 2020 року, з 01 червня 2020 року по 30 листопада 2021 року та з 01 вересня 2021 року по 31 серпня 2022 року офіційно працювала у Польщі. Відповідач неодноразово виїжджала до вказаної країни, де перебувала в період часу з 07.03.2020 року до 10.08.2020 року, з 09.09.2020 року до 01.08.2021 року, з 15.08.2021 року. Позивач [PERSON] і третя особа [PERSON] вказували, що причиною залишення відповідачем належної їм квартири у лютому 2020 року стало припинення шлюбних відносин між [PERSON] та [PERSON] , шлюб яких в подальшому був розірваний рішенням суду, що не заперечувала відповідач, яка зазначила, що відповідне судове рішення не оскаржувала. При цьому, відповідачем не спростовано того факту, що вона залишила квартиру за адресою: [ADDRESS] , саме у лютому 2020 року, за обставин, не пов`язаних з працевлаштуванням у Польщі. Крім того, очевидно, що територію України вона залишила 07.03.2020 року, тоді як контракт укладений нею лише 20.03.2020 року, у зв`язку з чим відповідні доводи відповідача, наведені в обґрунтування позовних вимог, суд визнає неспроможними. Встановлені судом обставини справи та досліджені докази не доводять той факт, що відповідач, повернувшись до України, в період з 10.08.2020 року по 09.09.2020 року, з 01.08.2021 року по 15.08.2021 року постійно проживала у спірній квартирі. Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] як власники спірної квартири, які постійно і безперервно у ній проживають, вказані доводи відповідача заперечували, об`єктивних доказів на спростування тверджень позивача та третьої особи відповідачем суду надано не було. Не спростовано відповідачем [PERSON] також шляхом надання суду належних і допустимих доказів і доводи позивача про те, що вона у квартирі за адресою: [ADDRESS] , відсутні її особисті речі. Сама відповідач та допитана за її клопотанням свідок [PERSON] підтверджували факт добровільного вивозу [PERSON] зі спірної квартири особистих речей. При цьому, підстав припускати, що вона вивозила лише частину своїх речей, не встановлено. Надана відповідачем\~суду СМС-переписка\~з [PERSON] в соціальній мережі Viber, відповідно до якої 04.09.2021 року [PERSON] повідомляв [PERSON] про те, що склав у 4 пакети її речі й речі доньки та просив вказати, за якою адресою необхідно відправити пакети з речами, на переконання суду, підтверджує лише факт припинення між ними сімейних стосунків, залишення відповідачем у квартирі лише незначної частини речей, доля яких у неї інтересу не викликає, та, на переконання суду, доводить той факт, що підставою залишення відповідачем житла за адресою: [ADDRESS] , було саме припинення сімейний відносин з чоловіком [PERSON] . Тим паче, що відповідачем не надано суду жодних доказів того, що вона вважає спірну квартиру своїм постійним місцем проживання, бере участь в її утриманні та не втрачала наміру проживати у ній, а з пояснень самої відповідача [PERSON] та допитаної як свідка її матері [PERSON] встановлено, що у останньої у власності є квартира у м. Кривий Ріг, де у відповідача є можливість проживати. Таким чином,\~встановлені судом\~обставини та\~наявні у\~справі докази\~свідчать про\~те,\~що відповідачем\~під час\~судового розгляду\~справи не\~спростовані обставини,\~якими позивач\~обґрунтовує позовні\~вимоги,\~не доведено\~того факту,\~що вона\~не втратила\~зв`язок\~з житловим\~приміщенням за\~адресою: [ADDRESS] , де ані вона, ані її донька не мешкають більше трьох років. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст. 150 ЖК України, які узгоджуються зі змістом ст. 383 ЦК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З досліджених доказів суд встановив, що відповідач [PERSON] маючи об`єктивну можливість користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , яке є власністю позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON] , перешкод у чому власники квартири їй не чинили, припинила проживати у ньому без поважних причин, залишила його за власним бажанням, у такий спосіб на свій розсуд розпорядилася своїм правом щодо обрання місця проживання, проте добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, чим перешкоджає позивачу як власнику повноцінно користуватися своєю власністю, порушуючи її законні права та інтереси, а тому права позивача підлягають судовому захисту. Враховуючи викладене, те, що [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] , за цією адресою не проживає з лютого 2020 року без поважних причин, що створює перешкоди в користуванні квартирою його власнику та обмежує у праві вільно розпорядитись власністю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved