Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

Заявник [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Чеховська Дар`я Ростиславівна, звернувся до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Заявник в заяві просить: встановити факт належності [PERSON] ( [INFO] , паспорт серія [NUMBER] , виданий Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 17.11.1999 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) диплому № [NUMBER] від 16 липня 1986 року, виданого професійно-технічним училищем № 99 м. Сєвєродонецька Луганської області; встановити факт належності [PERSON] ( [INFO] , паспорт серія [NUMBER] , виданий Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 17.11.1999 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) військового квитка серія [NUMBER] від 14.11.1986 року, заповненого російською мовою на ім`я « [PERSON] ». Заявник в заяві вказує, що він звернувся із заявою від 14.02.2023 року до Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, надавши всі необхідні документи. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області від 22 лютого 2023 року № 104450008780 заявнику було відмовлено у призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У рішенні вказано серед іншого, що до страхового стажу, згідно записів трудової книжки серії [NUMBER] від 23.07.1986, не зараховано: - період навчання з 01.09.1983 р. по 15.07.1986 р. (диплом № [NUMBER] від 16.07.1986 р.) та період проходження строкової військової служби з 14.11.1986 р. по 01.12.1988 р. (військовий квиток серії [NUMBER] від 14.11.1986 р.), оскільки прізвище, зазначене в документах, не відповідає паспортним даним заявника, а записи в трудовій книжці внесено з порушенням п. 2.17 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162. З огляду на вищезазначене, у зв`язку із розбіжністю в документах щодо написання прізвища заявника, він вимушений був звернутися до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення, фактів належності заявнику правовстановлюючих документів, а саме диплому та військового квитка. 07 квітня 2023 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області заява була залишена без руху з зазначенням недоліків та наданням заявнику строку для їх усунення. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 14 квітня 2023 року було відкрито провадження у справі, справу було призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання заявник та його представник не з`явилися, надавши до суду клопотання про розгляд справи без участі заявника та його представника, заявлені вимоги просять задовольнити. Також від заявника надійшла заява про збільшення розміру заявлених вимог, в якій просить також встановити факт належності [PERSON] ( [INFO] , паспорт серія [NUMBER] , виданий Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 17.11.1999 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) трудової книжки серія [NUMBER] , яка заповнена 23.07.1986 року російською мовою на ім`я « [PERSON] ». Від заінтересованої особи надійшли пояснення, в яких зазначено, що за результатами розгляду заяви [PERSON] про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком від 22.02.2023 року № 104450008780. До страхового стажу, згідно записів трудової книжки серії [NUMBER] від 23.07.198 року не зараховано період навчання з 01.09.1983 р. по 15.07.1986 (диплом № [NUMBER] від 16.07.1986 р.) та період проходження строкової військової служби з 14.11.1986 р. по 01.12.1988 р. (військовий квиток серії [NUMBER] від 14.11.1986 р.), оскільки прізвище, зазначене в документах, не відповідає паспортним даним заявника ([PERSON]), а записи в трудовій книжці внесено з порушенням п. 2.17 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162. Страховий стаж, набутий до 01.01.2004 р., підтверджується трудовою книжкою та документами, визначеними Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637. До своєї заяви [PERSON] долучив трудову книжку, військовий квиток та диплом, однак вказані документи не можуть бути враховані при обчисленні страхового стажу, оскільки прізвище, зазначене у них, не співпадає з прізвищем, яке зазначено у паспортних даних, а саме: відповідно до паспорту громадянина України «[PERSON]», відповідно до диплому «[PERSON]», відповідно до військового квитка « [PERSON] » (російською), відповідно до трудової книжки «[PERSON]» (російською). Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 26 Порядку № 637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи, зокрема, за паспортом, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Також в поясненнях просили розглядати справу без участі представника заінтересованої особи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. П. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 12. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Судом встановлено, що заявнику 17.11.1999 року Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області було видано паспорт громадянина України серії [NUMBER] , що підтверджується копією паспорту. Вказаний паспорт встановленого на той час зразка має україномовну та російськомовну сторінку, де зазначені його прізвище, ім`я та по батькові на двох мовах. Так, за паспортом заявник [PERSON] у російськомовній версії зазначений як « [PERSON] ». 23 липня 1986 року заявник видано трудову книжку серії [NUMBER] , у яку на момент видачі дані заявника вносилися російською мовою, де зазначені прізвище, ім`я та по батькові (російською): « [PERSON] », дата народження - [INFO] . Тобто, судом встановлено, що трудова книжка серії [NUMBER] від 23.07.1986 була заведена саме на заявника [PERSON] , [INFO] , оскільки його особисті дані повністю співпадають з його даними, зазначеними у російськомовному викладі у його паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому 17.11.1999 Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області. У зв`язку з цим, суд не вбачає потреби у встановленні даного факту ще і у судовому порядку. У виданій заявнику трудовій книжці серії [NUMBER] від 23.07.1986 вказані періоди його навчання, роботи та служби. Так, встановлено, що з 01.09.1983 року по 15.07.1986 року заявник навчався у середньому професійно-технічному училищі № 99 м. Сєвєродонецьк Луганської області за професією електрогазозварник, заявнику була присвоєна кваліфікація електрогазозварника 4 (четвертого) розряду, що підтверджується записом у трудовій книжці серії [NUMBER] від 23.07.1986 р. Також на підтвердження навчання заявник надав копію диплома № [NUMBER] , виданого 16.07.1986 р. Однак, оскільки у зазначеному Дипломі прізвище заявника українською мовою помилково зазначено як « [PERSON] », він позбавлений можливості реалізувати свої права, а тому звернувся до суду для встановлення факту належності даного документу саме йому. Також з трудової книжки заявника серії [NUMBER] від 23.07.1986 вбачається, що з 14.11.1986 року по 01.12.1988 року він проходив військову службу у рядах Радянської армії. 14.11.1986 р. Сєвєродонецьким міським військовим комісаріатом Ворошиловградської області заявнику було видано військовий квиток серії [NUMBER] від 14.11.1986 р., копію якого він надав. Дані заявника у військовому квитку заповнені російською мовою та його прізвище зазначене російською як « [PERSON] », що не відповідає його прізвищу, яке значиться у його паспорті, що також створює йому перешкоди у реалізації своїх прав. Заявник звернувся із заявою до Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України щодо надання експертного висновку щодо ідентичності документальних записів. Українським бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України було надано експертний висновок № 056/71-4 від 17.03.2023 року, що підтверджується копією експертного висновку, в якому зазначено, що значна частотність виникнення відмінних документальних записів прізвищ викликана міжмовною інтерференцією в ситуації контактного білінгвізму та деякими ареально-говірковими особливостями власних назв. Прізвище, зазначене в документах, наданих для експертизи, походить від слова цехмайстер «старшина цеху». Це слово німецького походження, воно має в українській мові варіантну форму [PERSON], у живому мовлені вживаються також його розмовні форми [PERSON], [PERSON], цехмейстр. Варіантні форми аналізованого прізвища виникли на його лексичній основі під впливом зазначених вище варіантних прототипів. Лінгвістична ідентифікація записів власних назв такого типу базується на їх співвіднесенні з типовими девіаціями в практиці документування, зумовленими зазначеними вище причинами. У копії висновку вказано, що запис прізвища « [PERSON] » (паспорт громадянина України, запис [PERSON] ); «[PERSON]» (диплом, запис [PERSON] ), рос. «[PERSON]» (паспорт громадянина України, запис російською мовою [PERSON] , трудова книжка, запис російською мовою [PERSON] ), рос. «[PERSON]» (військовий квиток, запис російською мовою [PERSON] ) і рос. «[PERSON]» (диплом, запис російською мовою [PERSON] ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Встановлення факту приналежності документів необхідне заявнику для визначення права на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Оскільки внесення змін до документів, які були видані ще за часів Радянського союзу на даний час є неможливим, заявник звернувся до суду для встановлення факту належності йому диплому та військового квитка. Враховуючи те, що у трудовій книжці, яка належить заявнику, зазначені періоди його навчання та проходження служби саме у той період, що зазначені у дипломі та військовому квітку, а також зазначено, що ці данні внесені у трудову книжку саме на підставі цих документів, суд дійшов висновку, що зазначені факти належності диплому та військового квитка заявнику знайшли своє підтвердження. У той же час, як зазначено судом вище, у задоволенні вимоги про встановлення факту належності трудової книжки заявнику суд відмовляє, оскільки цей факт не підлягає встановленню у судовому порядку, а є документально підтвердженим саме паспортом заявника, де на російськомовній сторінці дані заявника повністю співпадають з даними особи, якій видано зазначену трудову книжку. Таким чином заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial