Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

У червні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів ТОВ «Фінансова Компанія «Центр факторингових послуг», ТОВ «КНС-Девелопмент», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зима Н.Ф., ТОВ «Голден Хаус» про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.05.2018 року, укладеного між ТОВ «Фінансова Компанія «Центр факторингових послуг» та ТОВ «КНС-Девелопмент» про передачу у власність земельної ділянки загальною площею 0.0761 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:188:0007, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф. за реєстровим № 1342 та усунути перешкоди щодо користуванням вказаною земельною ділянкою та житловим будинком, який на ній розташований. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем у 2007 році на спірній земельній ділянці було побудовано житловий будинок, який було зареєстровано на праві приватної власності та в якому позивач постійно проживав разом із сім`єю. Згодом, позивачу стало відомо про те, що ТОВ «Фінансова Компанія «Центр факторингових послуг» продав ТОВ «КНС-Девелопмент» земельну ділянку під його раніше на 13 років зареєстрованим житловим будинком, при цьому навмисно не зазначивши наявність будівельних споруд у договорі купівлі-продажу від 30.05.2018 року. Позивач вказує, що оскаржуваний договір купівлі-продажу земельної ділянки грубо порушує його право власності на житловий будинок, умови користування ним та відповідачі навмисно здійснили дії щодо введення в оману третю особу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зиму Н.Ф., подавши недостовірну інформацію про те, що земельна ділянка вільна від будь-яких забудов, а тому такий договір, в силу положень ст. 229, 230 ЦК України має бути визнаний судом недійсним. Ухвалою суду від 09.06.2021 року позов залишено без руху та надано строк позивачу для усунення недоліків, а саме для надання квитанції про сплату судового збору у розмірі 908 коп. за другу вимогу немайнового характеру, надання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (а.с. 19). Після усунення недоліків (а.с. 23-25) ухвалою суду від 06.07.2021 року відкрито провадження у справі за правилами позовного (загального) провадження та призначено підготовче засідання на 27.08.2021 року (а.с. 26). Ухвалою суду від 07.10.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.12.2021 року (а.с. 37). 17.11.2021 року від представника відповідача 1 ТОВ «Фінансова Компанія «Центр факторингових послуг» - Комаровського Д.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 128-134), відповідно до якого заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що 16.06.2005 року між ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 91 про надання не відновлювальної відкличної кредитної лінії в іноземній валюті на загальну суму 191 189,00 доларів США. Крім того, між тими ж сторонами 16.06.2005 року був укладений договір іпотеки, предметом якого була земельна ділянка загальною площею 0,0761 га., що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:188:0007. Згодом, ВАТ «Універсальний Банк Розвитку та Партнерства» відступлене право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Центр факторингових послуг», яке звернуло стягнення на предмет іпотеки, а саме на вказану земельну ділянку. Державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за відповідачем 1 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено державним реєстратором Київської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» 14.05.2018 року та вказана земельна зареєстрована Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради 23.05.2005 року. 30.05.2018 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Центр факторингових послуг» та ТОВ «КНС-Девелопмент» укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф. за реєстровим № 1342. Станом на день укладення спірного договору, земельна ділянка не перебувала у спорі, щодо земельної ділянки були відсутні арешти чи інші обтяження, також була відсутня податкова застава, про що безпосередньо зазначено у тексті договору. Таким чином, жодних перешкод для укладення спірного договору станом на 30.05.2018 року не існувало, а позивачем не доведено достатніми доказами підстави недійсності оспорюваного правочину. Крім того, позивач не є власником будинку, оскільки 31.08.2020 житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , було внесено до статутного капіталу ТОВ «Голден Хаус» на підставі акту приймання-передачі та грошової оцінки майна, про що було внесено відповідні дані до Державного реєстру речових прав. Ухвалою суду від 22.11.2022 року у справі залучено в якості третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору ТОВ «Голден Хаус» (а.с. 163). Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 02.05.2023 року, відмовлено у задоволенні клопотання про виклик свідків, одночасно долучено до матеріалів справи відповідь на відзив (а.с. 194-198). 08.06.2023 року від представника третьої особи ТОВ «Голден Хаус» - Терещенко В.І. до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких задоволення позовних вимог не призведене до ефективного захисту прав позивача. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, просила суд позовні вимоги задовольнити. Представники відповідачів ТОВ «Фінансова Компанія «Центр факторингових послуг», ТОВ «КНС-Девелопмент» до суду не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Третя особа 1: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Зима Наталія Федорівна в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи наявна заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи 2: ТОВ «Голден Хаус» до суду не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність представників відповідачів та третіх осіб, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб , прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 30.05.2018 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Центр факторингових послуг» та ТОВ «КНС-Девелопмент» укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф. за реєстровим № 1342. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 17 липня 2020 року у справі № 757/920/20-ц позов [PERSON] до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністраціі), державного реєстратора філії Комунального підприємства Куманівецької сільської ради «Вектор» міста Києва Мороза Д.О., ТОВ «КНС-ДЕВЕЛОПМЕНТ», державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства Березанської сільської ради Біляївського району Одеської області «Центр реєстрації» м. Київ Бондарчук Ю.О. про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скасування рішення державного реєстратора, скасування державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомості, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності відмовлено в повному обсязі (а.с.143-149). Постановою Київського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 липня 2020 року скасовано, позов [PERSON] задоволено частково. Постановою Верховного Суду від 14.07.2021 року постанову Київського апеляційного суду від 08 квітня 2021 року скасовано, рішення Печерського районного суду м. Києва від 17 липня 2020 року залишено у силі (а.с. 150-161). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вказаними судовим рішеннями встановлено, що відповідно до розпорядження Печерської районної у м. Києві державної адміністрації від 21 жовтня 2002 року № 1336 та записів у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок 31 липня 2002 року [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу придбав житловий будинок [ADDRESS] . Земельна ділянка будинковолодіння [ADDRESS] , площею 0,0761 кв. м, належала [PERSON] згідно з державним актом про право приватної власності на землю, виданим на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 31 липня 2002 року, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 82-2-01239. Розпорядженням Печерської районної у м. Києві державної адміністрації від 21 жовтня 2002 року № 1336 [PERSON] було надано дозвіл на знесення існуючого та будівництво нового жилого будинку за адресою: [ADDRESS] . Згідно з довідкою головного управління економіки та інвестицій Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 26 червня 2007 року № 049-18/4892 забудовником [PERSON] відповідно до договору від 08 червня 2007 року № 500 з головним управлінням економіки та інвестицій, у зв`язку з будівництвом житлового будинку літ. «а», загальною площею 486,6 кв. м по [ADDRESS] перераховані пайові кошти у сумі 92,75 тис. грн. на бюджетний рахунок цільового фонду спеціального фонду міського бюджету. 16 жовтня 2008 року головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу від 13 жовтня 2008 року видано [PERSON] свідоцтво про право власності, відповідно до якого йому на праві приватної власності належить житловий будинок, загальною площею 486,6 кв. м, розташований по [ADDRESS] . 22 жовтня 2008 року Київським міським бюро технічної інвентаризації було вчинено реєстраційний напис на правовстановлюючому документі - свідоцтві про право власності, відповідно до якого житловий будинок [ADDRESS] зареєстрований на праві приватної власності за [PERSON] , реєстровий № 1155. Відповідно до технічного паспорту на вказаний житловий будинок, виготовлений Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, згідно з планом земельної ділянки по [ADDRESS] , на земельній ділянці розміщено один житловий будинок, загальною площею 486,6 кв. м, жилою площею 121 кв. м, площа цокольного поверху становить 175,3 кв. м, площа першого поверху 227,4 кв. м, площа другого поверху 83,9 кв. м. Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10 липня 2018 року новим власником земельної ділянки по [ADDRESS] , площею 0,0761 га, є ТОВ «КНС-Девелопмент» на підставі договору купівлі-продажу від 30 травня 2018 року № 1342. 10 вересня 2018 року Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва зареєстровано ТОВ «КНС-Девелопмент» декларацію про готовність до експлуатації об`єкта від 10 вересня 2018 року КВ № 141182530763, а саме житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 10 липня 2018 року державним реєстратором КФ КП «Центр реєстрації» Бондарук Ю.О. рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02 липня 2018 року, індексний номер 41851532 здійснено реєстрацію незавершеного будівництва житлового будинку (літ. «а»), загальною площею 299,6 кв. м, по [ADDRESS] , номер запису про право власності 26849374. Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13 листопада 2018 року індексний номер 44024108 здійснено реєстрацію за ТОВ «КНС-Девелопмент» права власності на житловий будинок, загальною площею 486,6 кв. м, по [ADDRESS] , винесеним державним реєстратором філії КП «Вектор» Морозом Д. О., номер запису про право власності 28898288 Вказаними судовим рішенням фактично встановлено та підтверджено правомірність, набуття права власності ТОВ «КНС-Девелопмент» на житловий будинок по [ADDRESS] . Крім того, судом встановлено, що 31.08.2020 року житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , було внесено ТОВ «КНС-Девелопмент» до статутного капіталу ТОВ «Голден Хаус», на підставі акту приймання-передачі та грошової оцінки майна, за рахунок якого формується статутний капітал ТОВ «Голден Хаус», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тарасовою Ю.Г. за реєстровим № 1798, 1801, 1804 (а.с. 125). На підставі акту від 31.08.2020 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено записи № 38018749 та 38017850 про реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку загальною площею 0.0761 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:188:0007 (а.с.126), що спростовує доводи позивача про належність йому на праві власності житлового будинок, загальною площею 486,6 кв. м, по [ADDRESS] . При цьому, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач [PERSON] посилається на те, що спірний договір купівлі-продажу земельної ділянки порушує його право власності на житловий будинок та умови користування ним, оскільки відповідачі уклали між собою договір, який стосується його власності, зазначивши у ньому неправдиві відомості, зокрема відповідачі навмисно ввели в оману третю особу приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зима Н.Ф., подавши недостовірну інформацію про те, що земельна ділянка вільна від будь-яких забудов, що є підставою для визнання спірного договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6, частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). У частині першій цієї ж статті зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені у частинах першій-третій, п`ятій та шостій статті 203 ЦК України. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося. Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення. Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину. У постанові Верховного Суду України від 29 квітня 2014 року у справі № 3-11гс14 зроблено висновок, що обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Виходячи із змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману у разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю. У свою чергу, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування, як зазначено у ст. 76, 77 ЦПК України. Водночас, позивач, пред`явивши позов про визнання недійсним договору з підстав, передбачених ст. 230 ЦК України, та виклавши при цьому обставини і посилання на наведені правові норми, не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність умислу в діях відповідачів щодо введення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зима Н.Ф. в оману стосовно обставин, які впливали на вчинення спірного договору купівлі-продажу земельної ділянки, наявності умислу в діях відповідачів, істотності значення обставин, щодо яких приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зима Н.Ф. введено в оману, і самого факту обману. Таким чином, враховуючи ту обставину, що позивачем не доведено наявності умислу в діях відповідачів, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, а також самого факту обману, суд дійшов висновку про відсутність підстав визнавати договір договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним відповідно до ст. 230 ЦК України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України) За правилами ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13, ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи позивачем належних та допустимих доказів обставин, викладених в позовній заяві, зокрема, щодо недійсності договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.05.2018 року, укладеного між ТОВ «Фінансова Компанія «Центр факторингових послуг» та ТОВ «КНС-Девелопмент» про передачу у власність земельної ділянки загальною площею 0.0761 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 8000000000:188:0007, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зимою Н.Ф. за реєстровим № 1342, суду не надано. Так, позивачем не надано належних та допустимих доказів, що оспорюваним договором купівлі-продажу земельної ділянки права позивача порушені відповідачами. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] є необґрунтованими та безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу не відшкодовується.

Outcome: dismissed