Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.12.2022 року (вх. № 22492) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова з позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] у якому просить стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 318 644 грн. 30 коп. та судові витрати. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у січні 2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено усний договір купівлі-продажу лісоматеріалів круглої породи дуб звичайний, на час укладення договору купівлі-продажу сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору купівлі-продажу. Протягом січня-лютого 2019 року позивачем вчасно та у повному обсязі було виконано зобов`язання з передачі відповідачу лісоматеріалів круглих породи дуб звичайний належної якості, відповідної кількості та асортименту. Отримавши лісоматеріали круглі породи дуб звичайний відповідач вчасно не здійснив оплати. 20.03.2019 року позивач з відповідачем домовились що заборгованість яка виникла з вищезазначеного договору купівлі-продажу лісоматеріалів круглих породи дуб звичайний замінити позиковим зобов`язанням. Предметом зазначеної новації зобов`язання відповідача повернути позивачеві грошові кошти в розмірі 200\~000 грн. 00 коп. в строк до 27.03.2019 року. На підтвердження укладення новації відповідачем представлена розписка позичальника відповідача від 20.03.2019 року. Відсотки нараховані на суму позики складають 7 днів *18% : 365 днів* 200\~000 грн. 00 коп. = 960 грн. 41 коп. 28.04.2022 року відповідачу було надіслане електронне повідомлення № 000012 з вимогою повернути грошові кошти, проте вказане повідомлення було проігнороване. Оскільки відповідачі знаходяться в зареєстрованому шлюбі то на момент подання позовної заяви відповідачі повинні сплатити позивачу 318644 грн. 30 коп. з яких: сума основного боргу з процентами 200\~690 грн. 41 коп. , 3% річних 22\~549 грн. 00 коп., інфляційне збільшення боргу 95\~404 грн. 89 коп. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02.02.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження. З метою виконання вимог ч. 1 ст. 189 ЦПК України\~розпочато підготовче провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання. (а.с. 21-22). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 04.04.2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засідання позивач [PERSON] вимоги позовної заяви підтримав, просив суд задовольнити такі у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] які належним чином були повідомлені про час, день та місце розгляду справи, у судові засідання не з`являлися, відзиву, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали, про причини своєї неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 4 ст.\~223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, відповідно до ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України враховуючи відсутність заперечень сторони позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено у порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши справу у порядку загального провадження, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Згідно ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 12 ЦПК України\~передбачає, зокрема те, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі змісту ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність достатності. Статтями 12, 81\~ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши зібрані по справі докази, оглянувши оригінал розписки від 20.03.2019 року, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 2 ст.\~11\~ЦК України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~1047\~ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ч. 2 ст.\~1046\~ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України № 6-1967цс15 від 11.11.2015 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були переданої йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 1049 ЦК України). Судом встановлено, що згідно розписки від 20.03.2019 року [PERSON] зобов`язався віддати [PERSON] грошові кошти у сумі 200\~000 грн. 00 коп. за товар в строк до 27.03.2019 року (а.с.\~4). Так, відповідно до розписки від 20.03.2019 року, оригінал якої долучено до матеріалів справи, [PERSON] отримав товар на вказану вище суму та зобов`язався повернути кошти в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені вищевказаним договором позики. За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Така позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 13.12.2017 р. у справі № 309/3458/14-ц, а також у справі № 6-2789цс16 від 18.01.2017 р. Відтак, відповідач [PERSON] шляхом укладення усного договору купівлі-продажу з [PERSON] отримав товар на суму 200\~000 грн. 00 коп. Розписка написана власноручно відповідачем, що не оспорив [PERSON] і є фактом виникнення зобов`язання відповідача перед позивачем. Наявність у позивача розписки відповідача свідчить про неповернення ним боргу. Позивач у судовому засіданні ствердив, що на даний час відповідач не повернув жодних коштів на виконання вимог вказаного договору позики, що не спростовано відповідачем, як і не надано суду доказів виконання умов, визначених даним договором, а тому відповідач не виконав своїх зобов`язань перед позивачем. Відповідно до ч. 1 ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.\~524\~ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми. При цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі, яка зазначена договором позики. Суд вважає необхідним зазначити, що позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги, у тому числі посилається на домовленість у межах укладеного договору купівлі-продажу лісоматеріалів, однак суду не надано копії цього договору, так встановити коло суб`єктів, які укладали такий договір є неможливим, натомість матеріали справи містять лише письмову розписку від 20.03.2019 року, із змісту якої вбачається, що сторонами такої вказано [PERSON] та [PERSON] , враховуючи, що за договором позики одна сторона (позикодавець) (у даному випадку - [PERSON] ) передає у власність другій стороні (позичальникові) (у даному випадку - [PERSON] ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості, суд не вбачає підстав солідарного стягнення заборгованості, так вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково, стягнувши з [PERSON] заборгованість у розмірі 318 644 грн. 30 коп. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та підлягають до задоволення, оскільки відповідачем порушено умови укладеного усного договору позики та розписки. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому сплачений позивачем при зверненні до суду із позовом судовий збір у розмірі 2 500 грн. слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved