Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-15 00:00:00

І. Стислий виклад позиції заявника та заінтересованої особи Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про встанолення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. У поданій до суду заяві [PERSON] просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт смерті її батька - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у віці 83 роки. В обгрунтування вимоги про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України заявниця посилається на те, що вона є дочкою [PERSON] , [INFO] , який на момент смерті був зареєстрований та проживав у м.Шахтарськ Донецької області, де незадовго до смерті проходив лікування. Зазначає, що станом на день звернення до суду вищевказана територія є тимчасово окупованою, у зв`язку з чим [PERSON] було поховано у м.Шахтарськ Донецької області та видано довідку про причину смерті, на підставі якої окупаційною владою видано свідоцтво про смерть останнього. Неможливість встановлення факту смерті батька у позасудовому порядку заявниця обгрунтовує відсутністю документа встановленої форми, необхідного для отримання свідоцтва про смерть відповідно до чинного законодавства. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Заявниця [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати за її відсутності та встановити факт, що має юридичне значення. Заінтересована особа - представник Заліщицького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 16.06.2023 року суддя Шевчук В.М. відкрила провадження у цивільній справі та визначила проводити розгляд справи у порядку окремого провадження. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Згідно зі свідоцтвом про народженння серії [NUMBER] від 24.08.1967 року, виданого міським бюро РАЦС Донецької області, батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , про що 24.08.1967 року у Книзі записів актів цивільного стану про народження зроблено актовий запис №654. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 22.02.1986 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб 22.02.1986 року, про що Красногорівською міською радою Донецької області у Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис №22. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у віці 83 роки, причина смерті: «хронічна серцево-судинна недостатність, атеросклеротичний кардіосклероз з артеріальною гіпертензією», що стверджується лікарським свідоцтвом про смерть №208 від 20.05.2023 року, виданим «Державним бюджетним закладом «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Шахтарськ», та виданим на його підставі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 20.05.2023 року, згідно з яким [PERSON] , [INFO] , уродженець с.Мартинівка Тростянецького району Сумської області, помер [INFO] у віці 83 роки у м.Шахтарськ. Станом на день звернення до суду м.Шахтарськ Донецької області постановою Верховної Ради України від 17 березня 2015 року №254-VIII визнано тимчасово окупованою територією, на території якої органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території має юридичне значення для заявниці, оскільки необхідне для реєстрації такого факту у встановленому законом порядку. V. Оцінка суду Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України передбачено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. На підставі п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Суд керується також положеннями ч.1 ст.317 ЦПК України, якою визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.317 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За приписами ч.2 та ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», зі змінами, які набули чинності з 07.05.2022 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Положеннями статей 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відтак, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Таким чином, суд може застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України). Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі 235/2357/17 від 22 жовтня 2018 року. Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо народження людини, з метою захисту прав громадян України, ніяким чином не легітимізує таку владу. Розгляд державними органами таких документів не означає автоматичного визнання окупаційної влади. У той же час держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави. Встановлення факту народження або смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, у тому числі з урахуванням документів, виданих органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.03.2016 року суди, розглядаючи справи про встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території України, не ставлять цього питання у залежність від наявності чи відсутності письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану щодо здійснення реєстрації цього факту. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с.Мартинівка Тростянецького району Сумської області, помер [INFO] у м.Шахтарськ Донецької області, що підтверджується наданими суду копією лікарського свідоцтва про смерть та свідоцтва про смерть, виданими окупаційною владою. Станом на день звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті м.Шахтарськ Донецької області є тимчасово окупованою територією згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», відтак заявниця [PERSON] позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть батька [PERSON] встановленого законом зразка. У відповідності до ч.4 ст.317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. За встановлених обставин, дослідивши матеріали справи на підставі всіх поданих доказів, в тому числі з урахуванням документів, які видані установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, та які, як виняток, приймаються до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, з метою захисту прав та свобод громадян України на тимчасово окупованій території України, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту смерті [INFO] у м.Шахтарськ Донецької області [PERSON] , [INFO] , у віці 83 роки. VI. Щодо розподілу судових витрат Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до п.21 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору вільняються заявники у справах за заявами про встановлення факту народження або смерті, поданих у зв`язку із воєнним станом, надзвичайним станом, збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд враховує, що заявниця згідно п.21 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відтак судові витрати слід віднести на рахунок держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved