Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

25 квітня 2023 року до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК», в якій позивач, посилаючись на статті 509, 525-527, 530, частину 1 статті 598, 599, 610, частину 2 статті 615, статті 629, 1050, 1054 ЦК України, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 31.01.2011 у розмірі 40\~658 гривень 44 копійки станом на 20 березня 2023 року та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684 гривні. В обґрунтування позову позивач послався на те, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 31.01.2011, чим підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується її підписом у анкеті-заяві. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 34\~000 гривень. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3 договору, на підставі якого відповідач при укладанні договору дав свою згоду на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме згідно з п. 2.1.1.12.3 шляхом внесення коштів у готівковому або безготівковому порядку у розмірі щомісячного мінімального обов`язкового платежу, який розраховується в процентному співвідношенні від загальної заборгованості. У порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 20.03.2023 становить в загальній сумі 40 658,44 гривень та складається з наступного: 33 319,23 гривень заборгованість за кредитом, 7 339,21 гривень заборгованість за відсотками за користування кредитом. Ухвалою судді від 09 травня 2023 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 06 червня 2023 року.. Ухвалою суду від 06 червня 2023 року було відкладено судовий розгляд справи на 21 червня 2023 року на підставі частини 4 статті 223 ЦПК України. Позивач свого представника у призначене судове засідання не направив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. До позовної заяви додано клопотання представника позивача [PERSON] , в якому він просив розглядати справу за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] \~у призначене\~судове засідання\~не прибула,\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання повідомлялася\~в порядку,\~передбаченому статтями\~128-130\~ЦПК України,\~за адресою\~зареєстрованого місця\~проживання,\~проте конверт\~із судовою\~повісткою повернуто\~до суду\~з поштовою\~відміткою причини\~невручення «адресат\~відсутній за\~вказаною адресою». У такому випадку відповідач [PERSON] , якій повторно адресовано судову повістку разом із позовною заявою, додатками до неї, копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію ухвали про відкладення розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, вважається належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України. Відзив на позов відповідач до суду не подала. Клопотання про відкладення розгляду справи не надала. Заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надходила. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 21 червня 2023 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Згідно з\~частиною\~2\~статті\~247\~ЦПК\~України у\~разі\~неявки\~в судове\~засідання\~всіх\~учасників справи\~чи\~в\~разі якщо\~відповідно\~до\~положень цього\~Кодексу\~розгляд\~справи здійснюється\~судом\~за\~відсутності учасників\~справи,\~фіксування\~судового\~процесу за\~допомогою\~звукозаписувального\~технічного засобу\~не\~здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 31 січня 2011 року [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій зазначила свої персональні дані, такі як: ПІБ, дату народження, ІПН, дані свого паспорта, адресу проживання та реєстрації, номер мобільного телефону, місце роботи та розмір доходу. Також просила оформити їй платіжну картку «Пенсійна картка» та зазначила бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою Кредитка «Універсальна /GOLD» 5\~000 гривень ( а.с.19). Анкета-заява містить застереження про згоду Клієнта з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Вона зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.com.ua. До анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку позивач додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем 05.07.2021, виписку по картковому рахунку [PERSON] за період з 12.10.2012 по 01.02.2023, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , а також довідку про видачу кредитних карток [PERSON] в рамках укладеного між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] кредитного договору б/н. Так, відповідно до довідки про надані [PERSON] кредитні картки, остання отримала від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» наступні кредитні картки: 12.10.2012 - № [NUMBER] , термін дії 07/16; 02.07.2014 - № [NUMBER] , термін дії 10/17; 21.05.2017 № [NUMBER] , термін дії 05/21; 05.07.2021 -№ [NUMBER] , термін дії 08/25 ( а. с. 18). Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] ( договір б/н), старт карткового рахунку № [NUMBER] відбувся 12.10.2012, кредитний ліміт станом на 12.10.2012 було встановлено 300,00 гривень; 12.10.2012 збільшення кредитного ліміту до 8\~000,00 гривень; 23.09.2013 зменшення кредитного ліміту до 7\~030,00 гривень; 18.04.2014 зменшення кредитного ліміту до 0,00 гривень; 05.05.2014 зменшення кредитного ліміту до 0,00 гривень; 04.06.2014 збільшення кредитного ліміту до 7\~000,00 гривень; 25.04.2017 - збільшення кредитного ліміту до 18\~000,00; 26.03.2019 зменшення кредитного ліміту до 17\~360,00 гривень; 27.03.2019 зменшення кредитного ліміту до 17\~360,00 гривень; 28.03.2019 зменшення кредитного ліміту до 17\~360,00 гривень; 23.07.2020 - збільшення кредитного ліміту до 26\~000,00 гривень; 05.07.2021 - збільшення кредитного ліміту до 30\~000,00 гривень; 25.08.2021 - збільшення кредитного ліміту до 34 000,00 гривень; 28.10.2022 - зменшення кредитного ліміту до 34\~000,00 гривень; 08.11.2022 - зменшення кредитного ліміту до 34\~000,00 гривень; 22.11.2022 - зменшення кредитного ліміту до 34\~000,00 гривень; 06.12.2022 - зменшення кредитного ліміту до 34\~000,00 гривень; 20.12.2022 - зменшення кредитного ліміту до 34\~000,00 гривень; 26.12.2022 - зменшення кредитного ліміту до 0,00 гривень. ( а. с. 17). Паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем 05.07.2021, містить умови для декількох видів платіжних карток, декількох видів кредитування на різні суми, із встановленням різних розмірів процентної ставки, що залежать від розміру кредиту ( а.с. 20-23). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором б/н від 31.01.2011 станом на 20.03.2023 становить 40 658,44 гривень, яка складається з простроченої заборгованість за тілом кредиту -33\~319,23 гривень; заборгованості за простроченими відсотками 7\~339,21 гривень (а. с. 6-16). Згідно із статтею 11 ЦК України цивільні права\~та обов`язки\~виникають із\~дій осіб,\~що передбачені\~актами цивільного\~законодавства,\~а також\~із дій\~осіб,\~що не\~передбачені цими\~актами,\~але за\~аналогією породжують\~цивільні права\~та обов`язки\~(частина\~перша). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (пункт 1 частини другої). Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша). Згідно з вимогами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається\~таким,\~що\~вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо\~його\~зміст зафіксований\~в\~одному\~або кількох\~документах\~(у\~тому\~числі\~електронних),\~у\~листах,\~телеграмах,\~якими\~обмінялися\~сторони. Правочин\~вважається\~таким,\~що\~вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо\~воля сторін\~виражена за\~допомогою\~телетайпного,\~електронного\~або\~іншого технічного\~засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті\~638\~ЦК\~України\~встановлено,\~що\~договір\~є укладеним,\~якщо\~сторони\~в належній\~формі\~досягли\~згоди з\~усіх\~істотних\~умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним\~договором\~банк або\~інша фінансова\~установа\~(кредитодавець)\~зобов`язується\~надати\~грошові кошти\~(кредит)\~позичальникові у\~розмірі\~та\~на умовах,\~встановлених\~договором,\~а\~позичальник\~зобов`язується\~повернути\~кредит\~та сплатити\~проценти. Позикодавець має право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено договором або законом. Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір визначається на рівні облікової\~ставки Національного\~банку України (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір\~укладається\~у\~письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із\~частинами\~першою,\~другою\~статті\~633\~ЦК\~України\~публічним є\~договір,\~в\~якому одна\~сторона\~-\~підприємець\~взяла\~на себе\~обов`язок\~здійснювати\~продаж товарів,\~виконання\~робіт\~або надання\~послуг\~кожному,\~хто\~до\~неї звернеться\~(роздрібна\~торгівля,\~перевезення\~транспортом\~загального користування,\~послуги\~зв`язку,\~медичне,\~готельне,\~банківське\~обслуговування\~тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за простроченими відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 31.01.2011, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у редакції, що діяла на момент підписання в ПриватБанку. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами 30 днів, базова % ставка в місяць 3,0% (нараховується на залишок заборгованості), обов`язковий щомісячний платіж 7% від заборгованості ( але не менше 50 гривень та не більше залишку заборгованості); права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня та штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування ( а. с. 24, 25-48). При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил, які долучені до матеріалів справи, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки витяг з Умов і правил надання банківських послуг, які долучені до справи, не підписані відповідачем, про що зазначено також відповідачем у заяві, поданій до суду. Всі ці обставини не дають підстав вважати, що позичальнику при оформленні анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 31.01.2011 були надані для ознайомлення в письмовому виді саме ті Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна 30 днів пільгового періоду» та Умови і Правила надання банківських послуг і саме в тій редакції, витяги з яких надав позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, що саме вони мались на увазі сторонами при оформленні анкети-заяви. Між тим, в самій анкеті-заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, підписаній відповідачем, не зазначені ні процентна ставка за користування кредитними коштами, пеня, штрафи, ні строк надання банківських послуг, ні будь-які інші умови надання банківських послуг, про які йдеться у ній. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, провадження № 14-131 цс19. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Умови та правила надання банківських послуг, надані позивачем на підтвердження позовних вимог, не можна вважати частиною кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна 30 днів пільгового періоду», що міститься в матеріалах справи, не містить підпису відповідача, дату його затвердження, а тому не може вважатися частиною кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Суд також не приймає до уваги паспорт споживчого кредиту, який відповідач [PERSON] підписала 05.07.2021, з огляду на те, що паспорт є формою інформації, що надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит для можливості ознайомлення з умовами кредитування. При цьому клієнту банку може бути запропоновано декілька паспортів споживчого кредиту, які він зобов`язаний підписати. Отже, підписання паспорту споживчого кредиту, де визначено декілька умов надання споживчого кредитування, не є підставою вважати його дані частиною умов кредитного договору. Крім того, після підписання паспорта споживчого кредиту в 2021 році умови кредитування, визначені сторонами у 2011 році змінені не були, оскільки не були внесені зміни ні до договору, ні укладення нового договору. Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду\~\~від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20, відповідно до якої ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.\~\~ Згідно зі статтею 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 612\~цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 530 ЦК України,\~якщо\~у\~зобов`язанні\~встановлений\~строк (термін)\~його виконання,\~то\~воно\~підлягає виконанню\~у\~цей\~строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно із частиною 2 вказаної статті, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. З наведених норм права вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 31 січня 2011 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Виходячи із змісту вимог частини другої статті 530 ЦК України, саме з часу звернення банку з вимогою про повернення коштів у відповідача виникає обов`язок щодо виконання грошового зобов`язання. Оскільки доказів направлення відповідачеві вимог із встановленим строком виконання зобов`язань матеріали справи не містять, тому у цій справі вимогою про виконання боржником обов`язку є позовна заява. Із виписки по картковому рахунку відповідача, доданої до позовної заяви, вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 31 січня 2011 року та погашала заборгованість ( а.с.58-67). Також відповідно до виписки по картковому рахунку відповідача та розрахунку заборгованості позивач списував з рахунку відповідача проценти за використання кредитного ліміту за ставкою 2,9 % 3,6 % та 3,5 %, тобто кошти, внесені відповідачем на погашення кредиту, позивач в першу чергу зараховував на погашення відсотків за користування кредитом, а в останню чергу на погашення основної суми боргу. Ураховуючи, що між сторонами не узгоджено розмір відсотків за користування кредитом, то необхідно зарахувати внесені відповідачем кошти саме на погашення кредиту, виходячи з такого. З доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за період з 12.10.2012 по 20.03.2023, що складається з періодів: з 12.10.2012 по 31.05.2015, з 01.06.2015 по 30.06.2019, з 01.07.2019 по 20.03.2023, убачається наступне. За період з 12.10.2012 по 31.05.2015 відповідач користувалася кредитними коштами, які не повернула у повному обсязі, внаслідок чого заборгованість за вказаний період становить 7 196,77 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом 6 981,81 гривень та заборгованості за процентами 214,96 гривень ( а. с. 6-8). За період з 01.06.2015 по 30.06.2019 відповідач фактично отримала та використала кредитних коштів на загальну суму 15\~565, 00 гривень (колонка № 3 «Витрати клієнтом кредитних коштів») та за цей же період внесла коштів на погашення заборгованості в розмірі 36\~188,03 гривні ( колонка № 21 «Сума коштів, внесена клієнтом на погашення заборгованості») ( а. с. 9-12). За період з 01.07.2019 по 20.03.2023 відповідач фактично отримала та використала кредитних коштів на загальну суму 26\~338,74 гривень (колонка № 3 «Витрати клієнтом кредитних коштів») та за цей же період внесла коштів на погашення заборгованості в розмірі 39\~746,14 гривень (колонка № 21 «Сума коштів внесена клієнтом на погашення заборгованості») ( а. с. 13-16). Отже, за період з 01.06.2015 по 20.03.2023 відповідач фактично отримала та використала кредитних коштів на загальну суму 41 903,74 гривень (15\~565,00 + 26\~338,74) (колонка № 3 «Витрати клієнтом кредитних коштів») та за цей же період внесла коштів на погашення заборгованості в сумі 75\~934,17 гривень (36\~188,03+39\~746,14) (колонка № 21 «Сума коштів, внесена клієнтом на погашення заборгованості»). Таким чином, відповідач фактично отримала та використала кредитних коштів за період з 12.10.2012 по 20.03.2023 в загальній сумі 48\~885,55\~гривень (6 981,81+15\~565+26\~338,74), а саме: за період з 12.10.2012 по 31.05.2015 - 6\~981,81 гривню; за період з 01.06.2015 по 30.06.2019 15 565 гривень та за період з 01.07.2019 по 20.03.2023 - 26 338,74 гривень (колонка № 3 «Витрати клієнтом кредитних коштів» розрахунку заборгованості за періоди з 01.06.2015 по 30.06.2019 року, з 01.07.2019 по 20.03.2023). Також встановлено, що відповідач внесла на погашення заборгованості за період з 12.10.2012 по 20.03.2023 в загальній сумі 75\~934,17\~гривень (0,00+ 36\~188,03+39\~746,14), а саме за період: з 12.10.2012 по 31.05.2015 - 0,00 гривень; з 01.06.2015 по 30.06.2019 36\~188,03 гривень (колонка № 21 «Сума коштів, внесена клієнтом на погашення заборгованості»), з 01.07.2019 по 20.03.2023 39\~746,14 гривень (колонка № 21 «Сума коштів, внесена клієнтом на погашення заборгованості»). Сума погашеної заборгованості підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості. Так, за період з 12.10.2012 по 31.05.2015 заборгованість не погашалася; за період з 01.06.2015 по 30.06.2019 погашено: заборгованість за тілом кредиту 25 497,21 гривень, заборгованість за простроченим тілом кредиту - 9\~740,82 гривень, пеня 950 гривень, всього 36\~188,03 гривень (25\~497,21 + 9\~740,82+950), що відповідає сумі зазначеній у колонці №21 «Сума коштів, внесена клієнтом на погашення заборгованості». За період з 01.07.2019 по 20.03.2023 погашено: заборгованість за тілом кредиту - 4\~049,55 гривень, заборгованість за простроченим тілом кредиту 12\~936,12 гривень, заборгованість за нарахованими відсотками 7\~465,59 гривень, заборгованість по простроченим відсоткам 15\~294,88 гривні, всього 39\~746,14 гривень (4\~049,55+12\~936,12+ 7\~465,59+ 15\~294,88, що відповідає сумі, зазначеній у колонці № 21 «Сума коштів, внесена клієнтом на погашення заборгованості». Виходячи з викладеного, оскільки відповідачем було отримано та витрачено кредитних коштів за період з 12.10.2012 по 20.03.2023 у загальній сумі 48\~885,55 гривень, а розмір внесених коштів відповідачем за цей же період на погашення заборгованості становить 75\~934,17 гривні, які у повному обсязі покривають отримані та витрачені відповідачем у вказаний період кошти, то вимога банку до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором є безпідставною. Таким чином, станом на 20.03.2023 заборгованість за тілом кредиту відсутня. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом в сумі 7\~339,21 гривень є недоведеними, доказами не підтвердженими, а тому задоволенню також не підлягають. За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 142 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові. Враховуючи, що підстави для задоволення позову відсутні, то судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача і не підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed