Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

У травні 2023 року представник Органу опіки та піклування Сновської міської ради Корюківського району Чернігівської області звернувся до суду в інтересах малолітніх дітей:\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] з позовом до [PERSON] ,\~ \~третя особа\~на стороні\~позивача,\~що не\~заявляє самостійних\~позовних вимог:\~Служба у\~справах дітей\~Управління освіти,\~сім`ї,\~молоді та\~спорту \~Сновської міської\~ради Корюківського\~району Чернігівської\~області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач, який є батьком дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] . Відповідач не бере участі у їхньому вихованні та утриманні, не цікавиться здоров`ям, з дітьми не спілкується. Діти з 2019 року і на даний час перебувають в прийомній сім`ї. Вже тривалий час ухиляється від своїх обов`язків по вихованню та утриманню дітей.\~ \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник органу опіки відсутній, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності. У судовому засіданні представник третьої особи відсутній, до суду надав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні відповідач відсутній, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.04.2017 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28.04.2017 року. ( а.с. 4,7), копії витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00017984009 від 28.04.2017 року, № 00017983915 від 28.04.2017 року (а.с. 5,6). Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 24.10.2018 року матір дітей [PERSON] , [PERSON] [PERSON] позбавлено батьківських прав та стягнуто аліменти. ( а.с.17-21). Вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 07.11.2016 року [PERSON] визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 125, ч.2 ст. 121 КК України та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено [PERSON] покарання у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.( а.с. 12-16). Згідно копій характеристики та довідки від 14.03.2023 року виданих старостою Рогізківського старостинського округу на [PERSON] , вбачається, що останній проживає з матір`ю в [ADDRESS] . Ніде не працює, має випадкові заробітки по найму. Власного житла не має. Допомагає матері у веденні особистого підсобного господарства, спиртними напоями не зловживає, громадський порядок не порушує. ( а.с. 8,9). Розпорядженням Сновської\~РДА від\~08.01.2019\~року надано малолітнім дітям: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] статусу дитини позбавленої батьківського піклування. ( а.с. 9). Рішенням Виконавчого комітету Носівської міської ради Носівського району Чернігівської області від 25.04.2019 року № 117, створено прийомну сім`ю на базі сім`ї [PERSON] та [PERSON] . З 26.04.2019 року у дану сім`ю влаштовано на виховання та спільне проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . ( а.с. 23). Згідно копії довідки від 06.04.2023 року № 01-17/137 Служби у справах дітей Носівської міської ради Чернігівської області, відповідно до інформації наданої прийомними батьками та спостережень служби, за час проживання дітей позбавлених батьківського піклування [PERSON] , [PERSON] в прийомній сім`ї [PERSON] та [PERSON] , батько дітей [PERSON] участь у вихованні та утриманні дітей не приймав, жодного разу дітей не відвідував. [PERSON] тільки одного разу спілкувався з дітьми у 2020 році в телефонному режимі. ( а.с. 10). З висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] ,\~ [INFO] відносно його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , вбачається,\~що орган\~опіки та\~піклування прийшов\~до висновку,\~що з\~метою соціального\~захисту законних\~ прав\~дітей,\~\~забезпечення\~їм необхідних\~умов проживання\~та виховання\~відповідача доцільно\~позбавити батьківських\~прав,\~відносно його\~малолітніх \~дітей,\~оскільки це\~відповідає інтересам\~дітей (а.с.3).\~ Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно частин 1-5 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідності до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За положеннями ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до частини 1 статті 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно частини 1 статті 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу і повинен застосовуватись у випадках свідомого та умисного ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, та з врахуванням того, що такий захід буде застосований в інтересах дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. З підстав вищевикладеного, вбачається, що відповідач ухиляється від виконання своїх обовязків, які полягають в тому, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, що негативно впливає на їхній фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Зазначені фактори в їх сукупності судом розцінюються як ухилення відповідачем від виховання дітей. \~ \~ \~ \~Відповідно до чинного сімейного законодавства мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування та в інших випадках. Мати, батько можуть бути позбавленні батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. З наведених мотивів та враховуючи думку відповідача, враховуючи інтереси дітей, з метою соціального захисту законних прав малолітніх дітей, суд приходить до висновку, що в інтересах дітей є доцільність застосування такого крайнього заходу до відповідача, як позбавлення його батьківських прав. Окрім того, згідно з частиною третьою статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ч. 1 ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.2\~ст. 183 Сімейного кодексу України,\~якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини перелічені в ч.1\~ст.182 СК України, обставини даної справи і вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір ,який підлягав сплаті за дві позовні вимоги при поданні позову. Оскільки при зверненні до суду орган опіки не сплачував судовий збір, тому судовий збору слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved