Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом, у якому просить, з урахуванням уточнених позовних вимог: - визнати квартиру за адресою: [ADDRESS] та машиномісце № [NUMBER] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю; - поділити спільне майно подружжя та визнати право власності: за [PERSON] на частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; за [PERSON] на частки квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; за [PERSON] на частки машиномісця № [NUMBER] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; за [PERSON] на частки машиномісця № [NUMBER] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого придбали вищезазначене майно. На даний час сторони шлюб розірвали. Після розлучення сторони не зможуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] та машиномісце № [NUMBER] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 19.04.2023 ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва роз`єднано вимоги про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. 27.04.2023 ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Призначено справу до розгляду в підготовчому судовому засіданні. 15.05.2023 до суду надійшов відзив, у якому [PERSON] просить позовні вимоги задовольнити. 13.06.2023 [PERSON] подано заяву про уточнення позовних вимог. 13.06.2023 [PERSON] подано заяву про визнання позову. У судовому засіданні позивач просив задовольнити позов з підстав, викладених вище. Проти винесення рішення у підготовчому засіданні не заперечував. Відповідач у судовому засіданні позов визнала, просила вимоги задовольнити. Проти винесення рішення у підготовчому засіданні не заперечувала. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши учасників, зазначає наступне. Судом встановлено, що сторони 23.07.2010 уклали шлюб, який зареєстрований першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 327874543 від 03.04.2023, машиномісце № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , гараж [NUMBER] на праві власності належить [PERSON] ; квартира за адресою: [ADDRESS] на праві власності належить [PERSON] 28.03.2019 між продавцем ТОВ «Компанія з управління активами «Бізнес-Гарант» та покупцем [PERSON] укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири, об`єктом якого є квартира [ADDRESS] . Згідно з копією акту прийому-передачі квартири від 28.03.2019 до договору купівлі-продажу квартири, що посвідчений 28.03.2019 приватним нотаріусом КМНО Іванчик І.І., номер в реєстрі 1756, продавець ТОВ «Компанія з управління активами «Бізнес-Гарант» передає, а покупець [PERSON] приймає окрему квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії акту передання-приймання майнових прав на машиномісце №31 від 28.03.2019, продавець ТОВ «Столиця» передає, а покупець [PERSON] приймає майнові права на машиномісце за адресою: [ADDRESS] , номер машиномісця [NUMBER]. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них, незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абз. 1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, враховуючи що спірне нерухоме майно було придбано у шлюбі, вказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя у зв`язку з чим підлягають поділу між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, шляхом визнання за кожним із співвласників права власності на 1/2 частину. При цьому відповідач визнав позовні вимоги, таке визнання позовну не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у зв`язку із чим суд приймає таке визнання та вважає за можливе постановити рішення у справі про задоволення позовних вимог. Крім того, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України). На підставі викладеного,

Outcome: approved