Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] і просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 12.05.2020 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, про що зроблено запис за №943. Від шлюбу спільних дітей не мають. Позивач зазначає, що сімейне життя не склалось. Подружні стосунки припинені з березня 2022 року, спільне господарство не ведуть, шлюб існує формально. Взаємна антипатія та непорозуміння призвели до повного відчуження, подальше збереження шлюбу недоцільно. У зв`язку з вищевикладеним позивач і була змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2023 року позовну заяву передано за підсудністю на розгляд Жовтневого районного суду м. Харкова. Згідно супровідного листа Ленінського районного суду м. Харкова від 28.04.2023 року, справа надійшла до Жовтневого районного суду м. Харкова 22.05.2023 року. Відповідно до\~Протоколу автоматизованого\~розподілу судової\~справи між\~суддями від\~22.05.2023\~року для\~розгляду вказаної\~справи було\~визначено головуючого\~суддю Рубіжного\~С.О. 23 травня 2023 року судом було направлено запит до Департаменту реєстрації Харківської міської ради про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] . Відповідно до наданої суду інформації [PERSON] , [INFO] , знятий з реєстрації за адресою: [ADDRESS] 18.03.2023. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.06.2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Призначено судове засідання. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час слухання справи повідомлені належним чином. Позивач надала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позивних вимог не заперечував. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом було встановлено, що сторони уклали шлюб, який було зареєстровано 12 травня 2020 року у Харківському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис №943, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим повторно 30.04.2021 року (а.с. 2). Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно з ч.1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Отже суд вважає недоцільним надання сторонам строку для примирення. Враховуючи наведене, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємини подружжя, дослідивши письмові докази, суд вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим, оскільки це може зашкодити інтересам позивача та відповідача, який позов визнав, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам як позивача, так і відповідача по справі, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. За ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в своїй заяві просила суд залишити прізвище без змін. Окрім того, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті,\~суд відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 50 відсотків судового збору, від якого позивач звільнена на підставі Закону України «Про судовий збір». Враховуючи, що позивач є інвалідом ІІ групи, відповідно до законодавства звільнена від сплати судового збору, 50% відсотків судового збору компенсуються за рахунок держави. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved