Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

Представник заявниці адвокат Сойма І.Ю. в інтересах [PERSON] звернувся до Рахівського районного суду Закарпатської області із заявою про визнання особи безвісти відсутньою; заінтересована особа: Рахівська міська рада Рахівського району Закарпатської області. В обґрунтування заяви представник заявниці посилається на те, що в лютому місяці 2014 року [PERSON] , 1977 року народження, мешканка [ADDRESS] , яка являється матір`ю заявниці, виїхала на сезонні роботи в м. Київ, та з 2015 року не спілкується із своїми дітьми, в тому числі із заявницею [PERSON] , що призвело до занепокоєння заявниці. З 2015 року [PERSON] не спілкується зі своїми дітьми в телефонному режимі, не веде жодної переписки зі своєю сім`єю. Зі слів заявниці, [PERSON] в м. Києві вела жебрацький спосіб життя, проживала на вокзалах та інших громадських місцях. Мовчання матері та неповідомлення сім`ю про місце свого знаходження чи перебування призвело до того, що заявниця [PERSON] , змушена була звернутися із заявою до Рахівського районного відділу поліції щодо встановлення місця перебування матері [PERSON] , звідки отримала письмову відповідь про те, що Рахівським РВП ГУНП в Закарпатській області проводяться оперативно-розшукові заходи щодо встановлення місця перебування [PERSON] . У заявниці на утриманні є неповнолітні брати та сестри, яких вона виховує та доглядає, жодної матеріальної допомоги на утримання рідних братів та сестер не отримує, проживає, перебуває у скрутному матеріальному становищі. З моменту неповернення до дому [PERSON] пройшов певний період часу, більше п`яти років, однак жодних відомостей про місце її перебування, заявниці невідомо, жодних стосунків (переписки, спілкування в телефонному режимі і т.п.) з нею не ведеться. Визнання гр. [PERSON] безвісти відсутньою, необхідно заявниці для оформлення правовстановлюючих документів для отримання державної допомоги на неповнолітніх братів та сестер, які перебувають на її утриманні, та субсидії. Враховуючи викладене представник заявниці просить, визнати безвісти відсутньою громадянку України [PERSON] , [INFO] , мешканку [ADDRESS] . В судове засідання заявниця та її представник не з`явились, подали до суду заяви, згідно яких заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених у заяві, просять заяву задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Рахівська міської ради Рахівського району Закарпатської області в судове засідання не з`явився, від останніх до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, заявлені вимоги залишають на розсуд суду. Крім того до початку судового засідання до суду надійшли письмові пояснення свідка [PERSON] , [INFO] , яка пояснила, що [PERSON] востаннє виїхала з м. Рахів в місто Київ або Київську область приблизно в 2014 або 2015 році та до дому більше не поверталась, зі своєю сім`єю, тобто дітьми та іншими родичами, [PERSON] жодних стосунків не підтримує її місце перебування [PERSON] не відоме. Також свідок повідомила, що вихованням молодших дітей [PERSON] займається її старша донька [PERSON] . Також свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] , 1977 року народження, жила досить бідно, змушена була виїжджати на сезонні роботи за межі району, як правило виїжджала в м. Москву або м. Київ, займалася жеребкуванням. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. У відповідності до довідки виданої виконавчим апаратом Рахівської міської ради № 457 від 27 квітня 2023 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але за вказаною адресою не проживає. Дана довідка видана згідно акту обстеження матеріально-побутових умов складений депутатом міської ради Ількович М.М. від 26.04.2023 року № 230, відповідно до даного акту [PERSON] не проживає за вказаною адресою з 2015 року. Відповідно до акту про встановлення факту ведення догляду гр. [PERSON] , [INFO] , своїми неповнолітніми братами та сестрою № 263 від 12.05.2023 року [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та дійсно здійснює догляд за своїми братами та сестрою, а саме: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . У відповідності до відповіді, на адвокатський запит, Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області від 30.03.2023 № 1486106/30-2023 року, встановлено, що 16.11.2022 року до Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення ЄО № 6136 від 16.11.2022 року, від гр. [PERSON] , [INFO] , про те, що її мати [PERSON] , [INFO] поїхала в м. Київ та не виходить на зв`язок. На даний час проводяться заходи щодо встановлення місця знаходження гр. [PERSON] та контактний номер мобільного телефону. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Згідно ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до ч. 3 ст. 43 ЦК України порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. У відповідності до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Відповідно до імперативних положень ч.5 та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус судді» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, про розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження №61-4241св18 (ЄДРСРУ № 72641734). Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Також судом встановлено, що заявниці необхідно визнання [PERSON] безвісно відсутньою для оформлення правовстановлюючих документів для отримання державної допомоги на неповнолітніх братів та сестру, яких вона доглядає, та субсидії. Враховуючи те, що останні відомості про місце перебування [PERSON] за останнім відомим місцем проживання у 2015 році - її слід визнати безвісно відсутньою з 2015 року, з дати вказаної заявницею. З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання [PERSON] , [INFO] , безвісно відсутньою з 2015 року, оскільки факт зникнення останньої підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються. Крім того суд вваж за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved