Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі, який згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.08.2016 року розірвано. За час даного шлюбу у них народилося двоє синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. Рішенням того ж суду з відповідача присуджено аліменти на утримання вказаних синів в розмірі 1 500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Молодший син сторін [PERSON] потребує особливої уваги та підтримки, оскільки після народження йому встановили діагноз: дитячий аутизм з якісними порушеннями соціальної комунікації, розладом рецептивної та експресивної мови (ЗНМ - І рівня), стереотипними рухами та формами поведінки, когнітивною недостатністю, що відповідає рівню помірної розумової відсталості. Дитина з таким діагнозом потребує постійного догляду, проходження реабілітацій, різного роду консультацій, підтримки з боку матері та батька. Старший син сторін [PERSON] має проблеми із зором, а саме простий гіперметропічний астигматизм правого ока та складний гуперметропічний астигматизм лівого ока. Однак, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі у вихованні вказаних синів, не піклується про стан їхнього здоров`я та духовний розвиток, не проявляє батьківської турботи, що свідчить про те, що він повністю нехтує своїми обов`язками щодо вказаних синів, хоча має для їх виконання реальну юридичну та фактичну можливість, адже перешкод щодо виконання його батьківських обов`язків відповідачем ніхто не чинить. Таким чином, вказані сини сторін позбавлені батьківської турботи і уваги. Вихованням синів позивач займається самостійно. Тому позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав щодо їхніх синів на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали із зазначених підстав. При цьому вони також звернули увагу, що відповідач, перебуваючи тривалий час в Республіці Польщі, на протязі кількох років не намагався спілкуватися з дітьми навіть в телефонному режимі чи шляхом надсилання текстових повідомлень. При цьому відповідач не виконує графік його участі у спілкуванні з дітьми. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що з часу розірвання шлюбу сторін відповідач, який на протязі кількох років проживає та працює в Републіці Польщі, всіма силами намагається отримати можливість спілкування з дітьми. Однак, у зв?язку з особистою неприязню позивача до відповідача, останній фактично позбавлений такої можливості. Відповідач згадує про вказаних синів та вживав заходів щодо можливості побачень з ними. Зокрема, після розірвання шлюбу відповідач неодноразово звертався до служби у справах дітей Коломийської районної державної адміністрації Івано-Франківської області для вирішення питання щодо порядку спілкування з синами. За наслідками розгляду такого звернення відповідачу встановлено графік спілкування з дітьми та зобов?язано позивача не перешкоджати відповідачу спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні. Крім того, за весь час після розірвання шлюбу сторін відповідач добровільно сплачує аліменти та не має заборгованості по їх сплаті. Отже, відповідач належним чином виконує свій обов?язок щодо сплати аліментів, фактично постійно добивається дозволу від позивача на спілкування з дітьми, однак, очевидно, із особистої неприязні позивача він не має можливості в достатньому обсязі спілкуватися із вказаними синами. Зокрема, 26.04.2022 року та раніше відповідач під час переписок з позивачем намагався встановити контакт з дітьми, однак, вона цього не дозволила. Крім того, представник відповідача стверджує, що позивач звернулася з даним позовом щоб чинити тиск на відповідача з метою отримати ті чи інші преференції. Крім того, позивач має право звернутися з позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат, пов`язаних із захворюваннями синів сторін, адже неучасть відповідача у таких витратах не може бути підставою для позбавлення відповідача його батьківських прав, що є крайнім заходом та не може бути застосований, враховуючи обставини, які склалися. На підставі наведеного сторона відповідача вважає, що позовні вимоги є безпідставними та просить у їх задоволенні відмовити. Представник вказаного органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився. 16.03.2023 року судом отримано нижче зазначений висновок цього органу опіки та піклування, наданий в порядку ст.19 СК України (а.с.95). Суд, заслухавши вказаних учасників, свідка, перевіривши матеріали справи та оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що стверджується даними свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданих 04.02.2014 року та 20.07.2015 року відповідно виконкомом Коршівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актові записи №7 та № 29 відповідно (а.с.8,9). Згідно з рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.08.2016 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано та згідно з існуючою на той час судовою практикою вказаних дітей залишено проживати з їх матір`ю, тобто з позивачем (а.с.12, 13). Факт постійного проживання вказаних дітей з позивачем також стверджується даними довідки № 15986 від 29.09.2023 року, виданої Департаментом адміністративних послуг Івано-Франківської міської ради (а.с.10). Крім того, вказаний факт не заперечується стороною відповідача, а тому відповідно до правил, визначених ч.1 ст.82 ЦПК України, не потребує доказування. Відповідно до даних характеристики, виданої Коршівським ліцеєм Коршівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, [PERSON] є учнем 3-А класу цього закладі та протягом навчання у даному ліцеї зарекомендував себе добросовісним, старанним та наполегливим здобувачем освіти. Багато часу в навчальній діяльності приділяє самостійній роботі, має високий рівень навчальних досягнень. Його мати приділяє належну увагу вихованню дитини, відвідує всі заходи ліцею та батьківські збори, тісно співпрацює з педагогами. Захар завжди охайно одягнений. Батько цього учня, [PERSON] не відвідує вказаний ліцей, не підтримує зв`язок із класним керівником та іншими вчителями (а. с.15). Згідно з даними характеристики, наданої Коршівським закладом дошкільної освіти (дитячий садок) «Малятко» вказаної сільської ради, [PERSON] відвідує дитячий садочок з 2018 року. На контакт з іншими дитина іде, але часто її поведінка залежить від її настрою. Мати дитини приділяє належну увагу вихованню сина, відвідує різноманітні додаткові заняття з розвитку [PERSON] та тісно співпрацює з педагогами та психологом цього освітнього закладу. Дитина завжди охайна та доглянута. Батько, контакту із цим закладом та з вихователями не підтримує та не спілкується з ними (а.с.16). У відповідності до даних характеристики, наданої Громадською організацією «Простір розвитку дітей» (м.Івано-Франківськ), [PERSON] відвідує заняття та інтенсиви в центрі розвитку «Простір розвитку дітей» з 2018 року. За цей час [PERSON] опанував навички імітації, в нього значно покращилось розуміння зверненого мовлення, комунікація та соціалізація. Його мати завжди контролює навчальний процес, прислуховується до рекомендацій педагогів та відпрацьовує домашні завдання з дитиною, працює над захопленнями останньої до навчання, а також приділяє належну увагу всебічному розвитку особистості дитини. Батько цієї дитини, [PERSON] в даному центрі розвитку не з`являвся та на контакт з директором і педагогами цього центру не виходив за весь час навчання дитини (а.с.17). Відповідно до даних медичної картки амбулаторного пацієнта від 30.08.2022 року [PERSON] має проблеми із зором, а саме, простий гіперметропічний астигматизм правого ока та складний гуперметропічний астигматизм лівого ока (а. с. 20). Згідно з даних довідок від 22.09.2022 року №142 і №143, виданих Амбулаторією загальної практики сімейної медицини с.Коршів Коломийського району Івано-Франківської області [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , знаходяться на обліку у сімейного лікаря. На огляди та профілактичні щеплення з дітьми приходить тільки їх мати. Батько цих дітей від народження дітей жодного разу не приходив до сімейного лікаря та не цікавився станом здоров`я своїх синів (а.с. 21,22). Відповідно до даних довідки №68, виданої 30.09.2022 року структурним підрозділом «Дитяча лікарня» Коломийської центральної районної лікарні, [PERSON] проходив курс амбулаторного лікування у лікаря дитячого педіатра, у супроводі матері (а.с.23). Відповідно до копій квитанцій, актів наданих послуг № 15, № 410, № 415, № 20, № 425 за оплату послуг медичної допомоги, копії довідок від 01.09.2022 року та 20.03.2023 року [PERSON] відвідував реабілітаційні заняття у ГО «Простір розвитку дітей». За вказаний період його матір`ю цієї дитини здійснено благодійні внески на здійснення статутної діяльності громадської організації в загальному розмірі кілька десятків тисяч гривень. Згідно з даними консультаційного висновку від 17.03.2023 року та довідки [PERSON] відвідав інтенсив у ГО «Простір розвитку дітей» за участю [PERSON] з 20 по 30 січня 2023 року, десять робочих груп по 4 групові заняття за участю батьків щоденно (а.с.108-117). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є хрещеною мамою [PERSON] , та часто буває вдома у позивача. Її похресник [PERSON] ніколи нічого не розповідав свідку про свого батька, і свідок особисто, від народження дітей сторін не бачила відповідача, який би відвідував дітей чи іншим чином виявляв до них увагу і турботу. На підставі наведеного свідок ствердила, що відповідач тривалий час не цікавиться дітьми, а також не допомагає позивачці фінансово. В матеріалах даної справи міститься висновок органу та піклування Коршівської сільської ради Івано-Франківської області, затверджений рішенням виконкому цієї ради №26 від 06.03.2023 року, в якому вказано про те, що батько дітей [PERSON] не зміг взяти участь в онлайн-формі засідання комісії з питань захисту прав дитини вказаної сільської ради 20.01.2023 року і 09.02.2023 року з поважних причин, через відсутність електроенергії та зв?язку на час проведення засідань комісії, оскільки працює у Республіці Польщі. Однак, 06.03.2023 року [PERSON] спілкувався по мережі «Viber» з членами комісії та повідомив, що дуже любить своїх дітей, цікавиться їхнім розвитком, вихованням, здоров?ям, щоправда, не офіційно, а опосередковано через знайомих задля уникнення виникнення неприємних конфліктних ситуацій для працівників закладів освіти, медицини, для психічного здоров?я дітей. Батько дітей заявив, що їхня мати чинить перешкоди в спілкуванні з дітьми, забороняє їм брати подарунки від нього як батька, обгрунтовуючи тим, що «у них є новий тато і як батько він (тобто відповідач) дітям не потрібний». Відповідач категорично заперечив проти позбавлення його батьківських прав, а в разі задоволення позовних вимог попередив, що буде оскаржувати судове рішення. Він також заявив, що своєчасно та в повному обсязі сплачує аліменти на утримання дітей та не заперечує надавати їм добровільно додаткову матеріальну допомогу, зокрема, на лікування. Однак, доказів спроб спілкування з дітьми, надання подарунків дітям не може надати, бо не вважав за потрібне їх фіксувати, збирати чеки, квитанції тощо. [PERSON] також вважає, що діти незабаром підростуть, зрозуміють ситуацію та зможуть спілкуватись з ним та його родичами незалежно від бажання їх матері, як особисто, так і з використанням сучасних засобів зв?язку. Тому вказаний орган та піклування вважає, що за таких умов дану ситуацію не можна розцінювали як умисне ухилення батька від виконання батьківських обов?язків. Тому відсутні правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно вказаних дітей (а.с. 95-98). Однак, з такою позицією вказаною органу опіки та піклування суд не погоджується, адже вона ґрунтується виключно на непідтверджених доказами твердженнях відповідача про нібито епізодичне виконання ним своїх батьківських обов`язків щодо синів сторін, а також на його обіцянках виконувати такі обов`язки у майбутньому, тобто коли сини підростуть, про що вказано у вище наведеному висновку. Відповідно до положень частин 1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до положень п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення і поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що стороною позивача надано належні, допустимі та достатні докази на підтвердження обставин, якими обгрунтовуються позовні вимоги. Зокрема, в судовому засіданні встановлено, що відповідач повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання синів сторін, в тому числі від дистанційного спілкування з ними, адже представник відповідача в судовому засіданні чітко ствердив, що востаннє відповідач запитував позивача про дітей під час переписки за допомогою мобільного додатку ще 26.04.2022 року, тобто понад 1 рік тому. Вказану поведінку відповідача суд розцінює як умисну, винну та існуючу на протязі тривалого часу. Поряд з тим, стороною відповідача не виконано обов`язку, передбаченого ч.1 ст.81 ЦПК України, та не доведено суду існування обставин, якими заперечуються позовні вимоги, адже жодних доказів про це суду не подано. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню його малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , не цікавиться їх духовним та фізичним розвитком, не проявляє до них батьківської турботи. Отже, наявна правова підстава для позбавлення відповідача батьківських прав, передбачена п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. Тому позовні вимоги суд вважає обґрунтованими. На підставі наведеного, ст.ст.19, 150, 164 СК України, 59, 63 ЦК України, та,

Outcome: approved