Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

07.03.2023 позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось до суду з даною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 05.09.2020 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №2380602, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 4500 грн. строком по 05.10.2020. Відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплаті відсотків належним чином не виконав, має заборгованість, яка становить 20137,50 грн. та складається з наступних сум: 4500 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 15187,50 грн. - заборгованість по відсотках та 450 грн. - заборгованість за комісією. 24.12.2020 між ТОВ «Мілоан» та позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимог №57-МЛ, згідно якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №2380602 від 05.09.2020. На підставі викладеного, позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором №2380602 від 05.09.2020 в розмірі 20137,50 грн. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву в якому позовні визнає в повному обсязі та вказує, що з кредитним договором №2380602 від 05.09.2020 він ознайомлений не був, його умови йому не роз`яснювались, жодних зобов`язань перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» він не має, оскільки кредитні кошти він отримував від ТОВ «Мілоан» і ніяких доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні він не отримував. Також, відповідач зазначає, що кредитний договір №2380602 від 05.09.2020 укладений з недодержанням письмової форми, а тому є нікчемним. Крім того, кредитний договір №2380602 від 05.09.2020 за своїм змістом порушує принцип добросовісності та призводить до істотного дисбалансу договірних прав, оскільки платіжні зобов`язання позичальника за договором кредиту щодо сплати відсотків за користування кредитом є непомірно високими. Представник позивача надав відповідь на відзив в якій вказує, що у своєму відзиві відповідач [PERSON] визнав укладення кредитного договору №2380602 від 05.09.2020 та отримання кредитних коштів в сумі 4500 грн. Кредитний договір №2380602 від 05.09.2020 було укладено електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, шляхом підписання його електронним підписом ідентифікатором, що цілком відповідає вимога Закону України «Про електронну комерцію», а тому відсутні підстави для визнання правочину нікчемним та при його укладенні відповідач мав достатньо часу для ознайомлення з його умовами. Крім того, відповідачу [PERSON] , у зв`язку з невиконанням ним зобов`язань за кредитним договором, була надіслана письмова претензія про погашення кредитної заборгованості та надано термін для добровільного врегулювання зобов`язання. Заперечення на відповідь на відзив відповідачем не надано. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 05.09.2020 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №2380602 /далі - Договір/, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 4500 грн. строком по 05.10.2020 (а.с.6-10). Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодеку України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19. У наданому на позовну заяву відзиві, відповідач [PERSON] підтверджує факт укладання 05.09.2020 між ним та ТОВ «Мілоан» Договору й не заперечує отримання грошових коштів на підставі даного договору. Так, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 вищезазначеного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 вказаного Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 цього ж Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 зазначеного вище Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Зазначений кредитний договір був укладений за допомогою відповідного електронного сервісу та підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором (а.с.11). Під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан», позичальник надав всі необхідні відомості шляхом заповнення обов`язкових реквізитів кредитного договору та проставив відмітку про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, що відповідає ЗУ «Про захист персональних даних» та рекомендаціям Уповноваженого ВРУ з прав людини щодо застосування положень цього Закону. Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] про укладення Договору без додержання його письмової форми, як необґрунтовані. Водночас, відповідач [PERSON] є дієздатною особою, який в повній мірі має можливість усвідомлювати свої дії та керувати ними, розуміти наслідки вчинення певних дій та можливість відмовитись від вчинення таких дій, що будуть суперечити його інтересам, адже без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та ТОВ «Мілоан» не був би укладений. Крім того, підписанням за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора Договору, [PERSON] підтвердив свою обізнаність та згоду із запропонованими умовами надання кредиту, що свідчить про його вільне волевиявлення, спрямоване на укладення Договору саме на тих умовах, що у ньому визначені. Пунктом 2.2.3 Договору, визначено, якщо після настання встановленої дати повернення кредитних коштів, процентів та комісії, Позичальник користується кредитом, проценти за стандартною (базовою ставкою будуть нараховуватись протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено Товариством в односторонньому порядку. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплаті відсотків та комісії належним чином не виконав, має заборгованість, яка станом на 05.12.2020 становить 20137,50 грн. та складається з наступних сум: 4500 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 15187,50 грн. - заборгованість по відсотках та 450 грн. - заборгованість за комісією (а.с.13-14). Згідно ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 ст.612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Таким чином, суд вважає, спірна заборгованість є законною та нарахована відповідно до умов Договору, а тому підлягає стягненню з відповідача. 24.12.2020 між ТОВ «Мілоан» та позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимог №57-МЛ, згідно якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №2380602 від 05.09.2020 (а.с.15-23). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч.1 ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №2380602 від 05.09.2020 є цілком законними та обгрунтованими, у зв`язку з чим позовна заява підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, оскільки позовні вимоги судом задоволенні, суд вважає необхідним відшкодувати позивачу понесені витрати у вигляді сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 2686 грн., стягнувши їх з відповідача.

Outcome: approved