Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , фактичне місце проживання [ADDRESS] , в якій просить суд поділити майно, набуте за час шлюбу з [PERSON] , виділивши їй грошову компенсацію вартості відчужених не в інтересах сім`ї автомобілів: автомобіля NISSAN QASHQAI, 2020 року випуску, придбаного 15.10.2020 року за 45 000 доларів США (станом на 21.09.2019 року становить 631176 грн.), автомобіля CHEVROLET NIVA, 2005 року випуску, придбаного 17.10.2018 року за 7000 доларів США (станом на 20.09.2019 року становить 117837 грн.), автомобіля ВАЗ 210994-20, 2008 року випуску, придбаного 17.10.2017 року за 5000 доларів США (станом на 20.09.2019 року становить 58077 грн.), а саме: таку суму грошових коштів, яка дорівнюватиме 1/2 ринкової вартості вказаних автомобілів, та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що 12 вересня 2017 року сторони уклали шлюб, який розірвано рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 23 грудня 2022 року по справі №578/1250/22 шлюб між ними було розірвано, вказане рішення суду набрало законної сили 31.01.2023 року. За час шлюбу сторонами у спільну сумісну власність було набуто: - автомобіль NISSAN QASHQAI, 2020 року випуску, придбано 15.10.2020 року за 45 000 доларів США (станом на 21.09.2019 року становить 631176 грн.), - автомобіль CHEVROLET NIVA, 2005 року випуску, придбано 17.10.2018 року за 7000 доларів США (станом на 20.09.2019 року становить 117837 грн.), - автомобіль ВАЗ 210994-20, 2008 року випуску, придбано 17.10.2017 року за 5000 доларів США (станом на 20.09.2019 року становить 58077 грн.). Зазначає, що вказане майно було набуте у шлюбі за їх спільні кошти, отримані від доходів у виді заробітної плати. На даний час відповідач по справі, перебуваючи у шлюбі з позивачкою, без її згоди, здійснив відчуження спільних автомобілів сторін. Згідно поданого відзиву на позовну заяву відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано суду доказів укладення договору про надання правничої допомоги із адвокатом Докукіною Т.В., тоді як докази перереєстрації транспортних засобів на третіх осіб отримано як відповідь на адвокатський запит вказаного адвоката. Заперечував проти звітів про оцінку транспортних засобів, наданих позивачем, посилаючись на те, що звіти про оцінку виготовлено станом на 09.11.2022 року, однак огляд транспортних засобів не проводився, а тим самим не було враховано технічний стан транспортних засобів, ступінь експлуатаційного зносу, комплектацію, пробіг тощо. Тим самим, встановлення вартості майна, що підлягає поділу при недосягненні згоди, не може бути визначена з дійсної вартості на час розгляду справи. Крім того, замовником оцінки зазначено [PERSON] , а отже, звіти виконані без достатньої на те підстави. Вважав також, що поділ вже відчуженого майна є неможливим. Звернув увагу на те, що доказів придбання спірного майна саме під час перебування у шлюбі та за спільні кошти подружжя немає, так само як доказів відчуження транспортних засобів проти волі позивача і використання отриманих коштів не на користь сім`ї. Позивач та представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, наполягали на задоволенні позовних вимог. Наголосили на тому, що спірне майно подружжя було придбано за час шлюбу і за спільні кошти подружжя. Відчуження транспортних засобів відповідачем було здійснено без погодження з позивачем та не у інтересах сім`ї. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні з позовом не погодилися, відповідач суду пояснив, що позивач ніде не працювала, а спірні транспортні засоби було придбано особисто відповідачем. При цьому сім`я сторін не потерпала у матеріальному стані, тобто відповідач обов`язки одного з подружжя із матеріального забезпечення родини виконував належним чином. Визнавши, що для продажу транспортних засобів потрібен був письмовий дозвіл іншого з подружжя, наполягали, що сам факт укладення договорів купівлі-продажу транспортних засобів означав, що дозвіл було надано. Вважали, що доказів того, що транспортні засоби відчужено не в інтересах сім`ї, під час судового розгляду не встановлено. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є матір`ю позивача. Дочка позивач по справі перебувала у шлюбі з відповідачем. Одразу після одруження 1,5 року сторони жили разом із батьками позивача, потім жили окремо. Починаючи з одруження, збирали кошти на квартиру, а потім на транспортний засіб. Спочатку купили ВАЗ, потім « [PERSON] », а потім « [PERSON] ». На кого реєструвалися транспортні засоби, не змогла повідомити, проте доповнила, що дочка не мала права керування транспортними засобами. Відповідач працював землеміром, донька інженером-землевпорядником у ФОП [PERSON] , тобто у чоловіка свідка, батька позивача. Розміри зарплати сторін їй не відомі. Спершу стосунки в родині були добрі, але з початком війни погіршилися. З серпня 2022 року відносини у їх родині погіршилися, відповідач виїхав до м.Київ на роботу, а дочка з 01.09.2022 року перейшла жити до матері. Стала готувати документи на розлучення. Відповідач погрожував, що залишить її без нічого і забере дитину. Чи обговорювали сторони продаж автомобілів, свідкові не відомо. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою сторін. Знає сторони по справі, бачить, що останнім часом відповідач приходить відвідати дитину, бере погуляти і приводить. Дитина сторін маленька, років 2. 01.09.2022 року позивач переїжджала до матері, при цьому сварилася із відповідачем. Знає, що у відповідача, судячи з вигляду, заощаджень до моменту одруження не було. Позивач працювала у 5 школі, ще до народження дитини, потім працювала у батька секретарем. Сім`я сторін довгий час жила тихо, уваги не привертала, хіба що добробутом: мали транспортні засоби, марки яких назвати не змогла, оскільки не розбирається у транспортних засобах. Повідомила, що приблизно у вересні-жовтні машини вже біля будинку не паркувалися. Допитаний у якості свідка [PERSON] суду підтвердив, що ним виконано звіти оцінки транспортних засобів автомобіля NISSAN QASHQAI, 2020 року випуску, автомобіля CHEVROLET NIVA, 2005 року випуску, автомобіля ВАЗ 210994-20, 2008 року випуску, на замовлення адвоката Докукіної Т.В. Оцінку виконував без огляду транспортних засобів, засновуючись у відповідності до чинної Методики такої оцінки (оскільки йому було повідомлено, що транспортні засоби продані і знаходяться у розпорядженні третіх осіб), - засновуючись на порівняльному підході, шляхом дослідження ринкових цін на аналогічні транспортні засоби. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 12.09.2017 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Кролевецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис 86 (а.с.10). Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 23 грудня 2022 року по справі №579/1250/22 шлюб між сторонами розірвано (а.с.88-89). Рішення набрало законної сили 31.01.2023 року. За час шлюбу подружжям набуто майно, а саме, транспортні засоби, які були зареєстровані та перереєстровані у період з 12.09.2017 року по 23.12.2022 року громадянином [PERSON] , [INFO] , іпн [NUMBER] : 1) автомобіль марки NISSAN QASHQAI, 2020 р.в., дата реєстрації 15.10.2020 р., 21.09.2022р. даний т/з було перереєстровано на нового власника [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.09.2022р. №8045/22/000859; 2) автомобіль марки CHEVROLET NIVA, 2005 р.в,, дата реєстрації 17.10.2018 р., \~ \~ \~ \~ 21.09.2022 р. даний т/з було перереєстровано на нового власника [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.09.2022 № 6124/22/000845; 3) автомобіль марки ваз 210994-20, 2008 р.в., дата реєстрації 17.10.2017р. 20.09.2022 р. даний т/з було перереєстровано на нового власника [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.09.2022 №5941/2022/3408410, що підтверджується листом ТСЦ МВС №5941 від 31.03.2022 №31/18/5941-198 (а.с. 123). Згідно зі звітом про оцінку ринкової вартості транспортного засобу, складеного 09.11.2022 року (а.с.12-21), ринкова вартість автомобіля ваз 210994-20, 2008 року випуску, на дату оцінки складає 58077,00 грн. Стороною відповідача вказана вартість альтернативною оцінкою не спростована. Згідно зі звітом про оцінку ринкової вартості транспортного засобу, складеного 09.11.2022 року (а.с.22-31), ринкова вартість автомобіля CHEVROLET NIVA, 2005 року випуску, на дату оцінки складає 117837,00 грн. Стороною відповідача вказана вартість альтернативною оцінкою не спростована. Згідно зі звітом про оцінку ринкової вартості транспортного засобу, складеного 09.11.2022 року (а.с.32-41), ринкова вартість автомобіля NISSAN QASHQAI, 2020 року випуску, на дату оцінки складає 631176,00 грн. Стороною відповідача вказана вартість альтернативною оцінкою не спростована. Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Статтею 63 СК України, встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними. Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Статтею 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до пунктів 22, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі, при цьому вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У постанові від 27 квітня 2016 року в справі № 6-486цс16 Верховний Суд України дійшов висновку про те, що частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Якщо при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один з подружжя здійснив відчуження цього майна чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується під час поділу. Крім того, в разі поділу майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до частини третьої статті 65 СК України, для укладення одним із подружжя договору стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути надана письмово. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції іншому з подружжя (співвласнику) у зв`язку з припиненням його права на спільне майно. При цьому вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним з подружжя проти волі іншого. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18). Він є сталим при вирішенні вказаного правового питання у спірних правовідносинах. Підстав для відступу від нього немає. Оскільки відчужені автомобілі є неподільними речами, були фактично зареєстровані на ім`я відповідача і перебували у його користуванні та відчужені відповідачем без відома позивача, що не спростовано відповідачем, позивач як співвласник спірного майна має право отримати грошову компенсацію за свою частку у праві власності на автомобілі. Суд відхиляє пояснення відповідача, що кошти від продажу автомобіля були витрачені на спільні інтереси сім`ї, оскільки доказів цього суду не надано. Отже, враховуючи зазначене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому необхідно виділити [PERSON] грошову компенсацію 1/2 частини ринкової вартості автомобілів, відчужених [PERSON] не в інтересах сім`ї: автомобіля NISSAN QASHQAI, 2020 року випуску, вартістю станом на 21.09.2022 року 631176 грн, автомобіля CHEVROLET NIVA, 2005 року випуску, вартістю станом на 20.09.2022 року 117837 грн, автомобіля ВАЗ 210994-20, 2008 року випуску, вартістю станом на 20.09.2022 року 58077 грн, а саме: таку суму грошових коштів, яка дорівнюватиме 1/2 ринкової вартості вказаних автомобілів, тобто 403 545 грн. (чотириста три тисячі п`ятсот сорок п`ять гривень). Відповідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 8070 грн 90 копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved