Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

в серпні 2022 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Ільющенка Ю.А. звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до відповідачів ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна», [PERSON] , в якому просив стягнути із відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» матеріальну шкоду в сумі 34264,26 грн., та судові витрати, а також стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача франшизу в розмірі 2600,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 01.02.2022 року в м. Софіївська Борщагівка відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Пежо» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «БМВ» д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Порушення правил дорожнього руху водієм [PERSON] були зафіксовані в електронному європротоколі. Станом на 01.02.2022 року, відповідно до ропорядження Нацкомфінпослуг від 29.12.2015 № 3471, ліміт страхового відшкодування за євро протоколом складав суму в розмірі 50000,00 грн. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Пежо» д.н.з. [NUMBER] на момент аварії була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відповідно до полісу № ЕР/204359954. За умовами страхування за вказаним полісом страховик не сплачує франшизу в сумі 2600,00 грн. Зазначена страхова компанія була письмово повідомлена про настання ДТП, та позивачем було подано заяву про виплату стахового відшкодування. ПрАТ «СК «Євроінс Україна» було виплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 8473,46 грн. Однак, позивач із визначеним розміром страхового відшкодування не погоджується, та вказує, що відповідно до висновку експертного дослідження від 12.07.2022 року № ЕД-19/114-22/9990-АВ, вартість матеріальнго збитку складає суму в розмірі 45337,72 грн., а відтак наявні підстави для стягнення зі страхової компанії решту суми страхового відшкодування в розмірі 34264,26 грн. (45337,72 грн. (розмір збитків) - 2600 грн. (розмір франшзи) - 8473,46 грн. (розмір виплаченого страхового відшкодування). Крім того, позивач вказує, що відповідач [PERSON] , як винуватець ДТП, має сплатити на користь позивача франшизу в сумі 2600,00 грн. З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що завдані збитки відповідачами позивачу не відшкодовані, а тому, останній, вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав із даним позовом. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 25.08.2022 року, справу було передано за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07.04.2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.05.2023 року, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклку сторін було відкладено. В травні 2023 року до суду від представника відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просила в задоволенні позовних вимог до страхової компанії відмовити, посилаючись на те, що відповідно ремонтної калькуляції № 47380Л_М від 29.03.2022 року, складеної позивачем, та на підставі страхового акту відповідачем було правомірно нараховано та виплачено позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 8473,46 грн. Наведене свідчить, що страхова компанія виконала свій обов`язок та виплатила позивачу належним чином страхове відшкодування, та різниця між між сумою відшкодування та фактичним розміром збитків підлягає стягненню із винуватця ДТП. Після відкриття провадження у справі позивач та його представник з будь-якими клопотаннями до суду не звертались. Представник відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна», надіславши до суду відзив на позов, з будь-якими клопотаннями/заявами до суду не звертався. Відповідач [PERSON] відзив на позов до суду не подав, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування» та розділом третім главою 82 книги п`ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються дані правовідносини. Судом встановлено, що 01.02.2022 року в с. Софіївська Борщагівка Київської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Пежо» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «БМВ» д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Порушення правил дорожнього руху водієм [PERSON] були зафіксовані в електронному європротоколі, та станом на 01.02.2022 року, відповідно до ропорядження Нацкомфінпослуг від 29.12.2015 № 3471, ліміт страхового відшкодування за європротоколом складав суму в розмірі 50000,00 грн. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Пежо» д.н.з. [NUMBER] на момент аварії була застрахована в ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відповідно до полісу № ЕР/204359954, за умовами якого розмір франшизи складав 2600,00 грн. Зазначені обставини доведені належними доказами, та не заперечувались стороною відповідача в ході розгляду справи. 04.02.2022 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» була письмово повідомлена про настання ДТП, та 04.02.2022 року позивачем було подано заяву про випалту стахового відшкодування. На підставі акту огляду колісного транспортного засобу, ремонтної калькуляції від 29.03.2022 року, та страхового акту від 21.04.2022 року, ПрАТ «СК «Євроінс Україна» було виплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 8473,46 грн. Позивач із визначеним розміром страхового відшкодування не погодився та надав до суду висновок експертного дослідження № ЕД-19/114-22/9990-АВ від 12.07.2022 року, виготовленого судовим експертом Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, відповідно до якого було встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «БМВ» д.н.з. [NUMBER] станом на 01.02.2022 року склала суму в розмірі 45337,72 грн., а вартість відновлювального ремонту автомобіля склала суму в розмірі 70136,80 грн., а відтак позивач вважає, що наявні підстави для стягнення зі страхової компанії за мінусом розміру франшизи та вже виплаченої суми страхового відшкодування, - решту суми страхового відшкодування в розмірі 34264,26 грн. Страхова компанія, заперечуючи проти позовних вимог вказувала, що розмір страхового відшкодування в сумі 8473,46 грн. було визначено належним чином, оскільки, розмір матеріального збитку з огляду на дані ремонтної калькуляції склав суму в розмірі 11073,46 грн., а тому за мінусом розміру франшизи в сумі 2600,00 грн. та за мінусом розміру ПДВ (з матеріалів та запчастин), - страховою компанією було вірно визначено та виплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 8473,46 грн. При вирішенні даного спору суд приймає до уваги наданий стороною позивача висновок експертного дослідження № ЕД-19/114-22/9990-АВ від 12.07.2022 року, виготовленого судовим експертом Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, як належний, допустимий та такий, що беззаперечно підтверджує розмір завданих збитків позивачу, внаслідок дорожньо-транспортнох пригоди, яка мала місце 01.02.2022 року. Поруч із цим, судом не приймається до уваги надані стороною відповідача на підтвердження заперечень на позов докази, в т.ч. ремонтна калькуляція, оскільки, на переконання суду, ці докази не є достатніми та такими, що в повному обсязі визначають дійсний розмір завданої позивачу матеріальної шкоди на момент ДТП. Крім того, варто вказати на те, що стороною відповідача в ході розгляду справи не було заявлено клопотань про призначення у даній справі судової автотоварознавчої експертизи. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення зі страхової компанії решти суми страхового відшкодування та заперечень сторони відповідача в цій частині, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Відповідно до частини першої статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Завдання потерпілому шкоди внаслідок ДТП особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, у зв`язку з чим зобов`язаний відшкодувати завдані забезпеченим автомобілем збитки. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Згідно з частиною другою статті 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Крім того, статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п 14 постанови № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства про вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як вже зазначалось вище, при вирішенні даного спору суд приймає до уваги наданий стороною позивача висновок експертного дослідження № ЕД-19/114-22/9990-АВ від 12.07.2022 року, виготовленого судовим експертом Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, відповідно до якого було встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «БМВ» д.н.з. [NUMBER] станом на 01.02.2022 року склала суму в розмірі 45337,72 грн. Наведений висновок судового експерта, складений у відповідності до вимог закону, не викликає сумніву в його об`єктивності та достовірності, стороною відповідача достатніми доказами не спростований, а тому при розгляді пред`явлених позовних вимог та визначенні реальної суми матеріальної шкоди, яка була завдана позивачу, суд вважає за необхідне прийняти до уваги висновки судового експерта та розмір завданої матеріальної шкоди, зазначений в ньому. З огляду на те, що розмір матеріального збитку, завданого позивачу склав суму в розмірі 45337,72 грн., розмір франшизи за полісом складає суму в розмірі 2600,00 грн., а відтак суд вважає, що страховиком було виплачено суму страхового відшкодування позивачу в розмірі 8473,46 грн. не в повному обсязі, та твердження сторони позивача в цій частині є слушними та такими, що підтверджуються наявними у справі доказами. Інші доводи та заперечення сторони відповідача, не спростовують висновків суду про обґрунтованість доводів позивача в частині виплати страховою компанією розміру завданих збитків не в повному обсязі. Приймаючи до уваги те, що дорожньо-транспортна пригода визнана відповідачем страховим випадком, вартість матеріального збитку, завданого позивачу за висновком судового експерта склала суму в розмірі 8473,46 грн., розмір франшизи за полісом становить 2600,00 грн., та страховиком вже було виплачено позивачу суму в розмірі 8473,46 грн., а тому несплачена сума страхового відшкодування в даному спорі складає суму в розмірі 34264,26 грн. (45337,72 грн. (розмір матеріального збитку) - 2600 грн. (розмір франшизи) - 8473,46 грн. (розмір виплаченого страхового відшкодування). Враховуючи викладене, а також з огляду на те, що обгрунтування позовних вимог до страхової компанії в частині сплати страхового відшкодування не в повному обсязі знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, стороною відповідача ці доводи належними доказами спростовані не були, а тому позовні вимоги про стягнення із відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» недоплаченої суми страхового відшкодування в пред`явленій до стягнення сумі підлягають задоволенню. В частині позовних вимог до відповідача [PERSON] про стягнення розміру франшизи, слід зазначити наступне. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вже зазначалось вище, судом встановлено винуватість відповідача [PERSON] у вчиненні аварії, в результаті якої транспортному засобу, який належить позивачу було завдано механічних пошкоджень, а відтак завдано позивачу матеріальної шкоди. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог в цій частині, суд приймає до уваги те, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до статті 1166 ЦК України, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до п. 36.6 ст. 36 цього Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Позивач, пред`явиши позовні вимоги до винуватця ДТП, вказує, що не отримував від відповідача грошові кошти в якості сплати франшизи в сумі 2600,00 грн., а відтак за вимогами закону із відповідача підлягає стягненню ця сума. На виконання ст. 81 ЦПК України, відповідач [PERSON] доказів щодо сплати позивачу франшизи у розмірі 2600,00 грн. суду не надав, та обґрунтування позову в цій частині в ході розгляду справи не спростував. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що розмір франшизи в сумі 2600,00 грн. правомірно не було відшкодовано страховою компанією, стороною відповідача доводи позову в цій частині спростовані не були, а тому суд вважає, що вказана сума за вимогами закону підлягає стягненню із відповідача, як винуватця ДТП, на користь позивача, в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру пред`явлених позовних вимог до кожного із відповідачів, суд вважає, що із відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 922 грн. 40 коп., а також витрати по проведенню експертного дослідження в сумі 1050 грн 20 коп., а також із відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 70 грн. 00 коп. Поруч із цим, суд вважає, що у стягненні із відповідачів на користь позивача судових витрат на правову допомогу в сумі 5000,00 грн., слід відмовити, оскільки, стороною позивача не надано суду належні та достатні докази (квитанції, платіжні доручення, тощо), які б беззаперечно доводили фактичну та належну сплату позивачем зазначеної суми адвокату, а наявний у справі акт суми гонорару переконливо про це не свідчить.

Outcome: approved