Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У березні 2023 року позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (надалі АТ КБ «Приватбанк») звернувся до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування заявлених вимог вказує, що 25 лютого 2014 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого позивачем емітовано та видано відповідачеві кредитну картку, відкрито картковий рахунок та надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, з подальшою зміною кредитного ліміту. Сторони визначили, що договір складається з анкети-заяви, Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку та Тарифів. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачеві [PERSON] можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором. У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 28 лютого 2023 року становить 49388,64 грн, та складається з наступного: 45536,65 грн - заборгованість за кредитом; 3851,99 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. З цих підстав АТ КБ «Приватбанк» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 49388,64 грн та судові витрати в розмірі 2684,00 грн. Рух справи На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 березня 2023 року справу передано на розгляд судді Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 березня 2023 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі, вирішено що спір підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду на 11 травня 2023 року о 09.00 год. 25 квітня 2023 року відповідач в порядку ст. 178 ЦПК України надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування поданого відзиву зазначає, що з анкети-заяви не вбачається погоджених сторонами умов кредитування у письмовій формі (суми кредиту, розміру процентів за користування кредитом, комісій, розміру пені та штрафу, тому відсотки не можуть бути стягнуті, а може бути стягнута сума, фактична видано і не сплачена, в межах строків позовної давності. Надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з умов та правил надання банківських послуг є документами, виданими банком в одностронньому порядку, і не містять підпису позичальника ні про погодження таких умов, ні взагалі ознайомлення з ним. Позивачем не доведено видачі кредиту та розміру заборгованості. Наданий розрахунок позовних вимог не є доказом, оскільки не належить до засобів доказування, передбачених ст. 76 ЦПК України, і не є бухгалтерським документом. Позивачем не надано жодних доказів видачі позичальнику кредиту у заявленій сумі, а саме: не було надано кредитного договору, меморіального ордеру чи іншого первинного бухгалтерського документу, що підтверджує перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника, рішення банку про встановлення кредитного ліміту, заяву про видачу готівки з позичкового рахунку позичальника чи будь-яких інших документів про отримання позичальником коштів банку, і саме за кредитним договором, а не просто за договором про надання банківських послуг. Також у відзиві відповідач зазначає, що позивачем надано виписку по рахунку, проте встановити з неї дійсні обставини справи без витребування додаткових доказів не можливо, оскільки виписка містить не ініційовані відповідачем платежі з незрозумілими призначеннями, з рахунку відповідача банк в односторонньому порядку списує різні суми з невідомих і незрозумілих підстав. Не можливо встановити, за який період утворився борг, з чого він складається, які похідні платежі на суму основного боргу нараховані, та перевірити правильність розрахунків. Разом з тим, не було погоджено розміру процентної ставки, ані в анкеті-заяві, ані в будь-якому іншому документі в письмовій формі. Позивачем було неодноразово самовільно підвищено її розмір з 27,60 до 40,80 % в порушення ст. 1048, ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України. Надані до позовної заяви роздруківки з внутрішньої системи банку, які позивач вважає доказами по справі не засвідчені належним чином та не містять жодного підпису працівника банку. Отже, копії невідомого походження не є належними та допустимими доказами у справі. З цих підстав просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Одночасно з поданням відзиву відповідачем надано до суду клопотання про витребування доказів. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 травня 2023 року витребувано у АТ КБ «Приватбанк» матеріали кредитної справи [PERSON] в оригіналі для огляду під час судового засідання в тому числі наступні докази: анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк» від 25.02.2014 б/н із підписом [PERSON] ; витяг з «Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» АТ КБ «Приватбанк» з підписом [PERSON] про ознайомлення з ним у конкретній редакції; Витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» з підписом [PERSON] про ознайомлення з ним у конкретній редакції; Наказ банку щодо затвердження «Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» у редакції, що діяла на момент підписання заяви з підписом [PERSON] про ознайомлення з ним у конкретній редакції. Окрім того, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 11 травня 2023 року витребувано в позивача в оригіналі для огляду під час судового засідання та у засвідчених копіях - для долучення до матеріалів справи, у тому числі наступні докази: рішення АТ КБ «Приватбанк» щодо збільшення/зменшення кредитного ліміту [PERSON] - всі, що приймалися із зазначенням дати прийняття та особи, уповноваженої приймати таке рішення, її підпису, посади та копія локального правового акту, яким оформлено кожне таке рішення; докази повідомлення [PERSON] про підвищення процентної ставки за Кредитним договором та фактичного одержання ним кожного відповідного повідомлення. 17 травня 2023 року представник позивача Меркулова В.В. надала до суду відповідь на відзив. 22 травня 2023 року представник позивача надіслала на електронну адресу суду лист, в якому зазначає, що на виконання запиту суду витребувані оригінали кредитної справи по договору № б/н від 25 лютого 2014 року буде надано в судове засідання. Надати до суду оригінал Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів, Правил користування платіжною карткою та наказу банку щодо затвердження Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» не виявляється можливим, оскільки в банку діє електронний документообіг та запитувані документи знаходяться в електронному архіві. Повний текст Умов регулює відносини між банком та клієнтом по всіх діючих послугах та займає близько 1500 сторінок, друкувати які не має технічної можливості. В свою чергу знайомитися з повним текстом можливо у електронному архіві за посиланням https://privatbank.ua /ru/terms/. Відповідно до заяви/договору підписаної клієнтом встановлено, що Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи, які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/ru/terms/pages/70/, становлять між клієнтом та банком договір про надання банківських послуг, прийняття даних умов підтверджується підписом клієнта у заяві, на підставі якого в подальшому і була надана кредитна картка. Згідно умов договору банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі встановленому «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті www/privat24.ua. Підпису клієнта у примірнику Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку бути не може, оскільки сторони заключили договір про надання банківських послуг у формі договору приєднання особливістю якого є викладення умов в стандартних формулярах (Умовах та Правилах), а укладення такого договору здійснюється лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Доказом приєднання та ознайомлення відповідача з Тарифами банку, Умовами та Правилами надання банківських послуг є особистий підпис клієнта в заяві під текстом наступного змісту: «Я ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. В судовому засіданні 08 червня 2023 року оглянуто оригінал анкети - заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом належним чином. 08 червня 2023 року надіслав на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без його участі. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Фактичні обставини справи Вислухавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази подані в обґрунтування позову, судом встановлені наступні обставини та правовідносини між сторонами. Судом встановлено, що 25 лютого 2014 року між ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. З оригіналу анкети - заяви, оглянутої в судовому засіданні, вбачається, що відповідач згоден тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку і Тарифами банку. На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, а також витяг з Тарифів. Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк», [PERSON] згідно кредитного договору отримував кредитні картки: картка № [NUMBER] , дата відкриття 30 січня 2009 року, термін дії 01/13; картка № [NUMBER] , дата відкриття 28 січня 2013 року, термін дії 04/16; картка № [NUMBER] , дата відкриття 25 лютого 2014 року, термін дії 11/17; картка № [NUMBER] , дата видачі 24 грудня 2015 року, термін дії 01/18; картка № [NUMBER] , дата відкриття 26 грудня 2017 року, термін дії 11/21; картка № [NUMBER] , дата відкриття 09 січня 2019 року, термін дії 03/22; картка № [NUMBER] , дата відкриття 14 жовтня 2022 року, термін дії 03/24 (а.с. 24). Згідно з довідкою про зміни умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на відповідача [PERSON] ліміт за кредитною карткою змінювався, 13 березня 2020 року збільшено кредитний ліміт до 47 000, 00 грн (а.с. 23). Позивачем зазначено, що свої зобов`язання за договором він виконав у повному обсязі, однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 28 лютого 2023 року становить 49388,64 грн, з яких: 45536,65 грн - заборгованість за тілом кредиту; 3851,99 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 12-22). Позивачем АТ КБ «Приватбанк» надано виписку по рахунку відкритому на ім`я відповідача із зазначенням операцій, дати їх проведення та суми валютування й залишку на картці. (а.с. 62-92). Між сторонами виник спір стосовно неналежного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву. У даній анкеті-заяві зазначено, що підписавши заяву, відповідач ознайомився та згоден з Умовами та правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua, які разом зі анкетою-заявою складають договір банківського обслуговування. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути зокрема заборгованість за відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором № б/н від 25 лютого 2014 року, посилався на Витяг з тарифів банку та Умови та правила надання банківських послуг розміщені на сайті:https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору. Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD» та умов договору встановлених банком та розміщених на сайті: https://privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення. Як видно з тексту анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 25 лютого 2014 року, яка підписана позичальником, не містить відомості щодо погодженого між сторонами розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами (а.с. 25). З наданого позивачем Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карток, що міститься в матеріалах справи, не містить підпису позичальника, що спростовує твердження представника позивача про узгоджений між сторонами розмір відсотків (а.с. 26). Суд вважає, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, та містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 25 лютого 2014 року шляхом підписання анкети-заяви. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права, бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих Правил тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили розмір процентів, термін їх погашення. З огляду на зазначене суд приходить до висновку щодо відсутності підстав вважати, що при укладенні договору з відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого э АТ КБ «Приватбанк», дотримався вимог, передбачених чинним законодавством України про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. В даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про види та розмір відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вищезазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року, який згідно положення ч. 4 ст. 263 ЦПК України має урахувати суд при застосуванні норми права до спірних правовідносин. Суд приходить до висновку, про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами, оскільки їх розмір при укладанні кредитного договору сторонами не узгоджений. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Частиною 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В свою чергу ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем заборгованість за кредитом за період з 25 лютого 2014 року по 28 лютого 2023 року становить 49388,64 грн, з яких 45536,65 грн - заборгованість за тілом кредиту; 3851,99 грн - заборгованість за нарахованими відсотками. Позивач звернувся із даним позовом до суду 17 березня 2023 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду. Згідно з ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У відповідності до роз`яснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. У відзиві відповідач просив застосувати до вимог кредитора наслідки пропуску строку звернення з позовною вимогою. З урахуванням заявленим відповідачем клопотанням позовні вимоги підлягають часткову задоволенню, в межах строку позовної давності. Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягають задоволенню за період з 17 березня 2020 року по 28 лютого 2023 року в розмірі 35346,35 грн. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду при розгляді вищезазначеної справи. А отже позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 25 лютого 2014 року, за період з 17 березня 2020 року по 28 лютого 2023 року у сумі 35364,35 грн, що є заборгованістю за тілом кредиту. У частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 3851,99 грн, та заборгованості за тілом кредиту, що виникла до 17 березня 2020 року в сумі 10172,30 грн слід відмовити. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, та розміру задоволених позовних вимог згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1921,86 грн (виходячи з розрахунку 35364,35?2684,00 ? 49388,64)

Outcome: partial