Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача аліменти її користь у розмірі частини доходів відповідача на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку. Заявлені вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вони з відповідачем проживали разом у цивільному шлюбі близько 1 року 3 місяців. Від спільного проживання мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . На протязі останнього часу відносини між ними погіршилися, що призвело до фактичного припинення між ними відносин. Позивачка вказує, що відповідач ухиляється від її утримання, чим порушує її права, передбачені ч. 2,4 ст. 84 Сімейного кодексу України. При цьому просить суд взяти до уваги, що вона не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за донькою до досягнення нею трирічного віку, отримує соціальну допомогу при народженні дитини в розмірі 860,00 грн., що є зовсім недостатнім для її існування та утримання дитини. Стверджує, що відповідач отримує пенсію по інвалідності, працює не офіційно і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання позивачки в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення [PERSON] трьох років. Ухвалою суду від 05 травня 2023 року відкрито провадження по справі та ухвалено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивачки суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних письмових матеріалів та доказів. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 04.08.2021 року, видане Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Також судом встановлено, що сторони проживають окремо, про що свідчить Акт обстеження умов проживання від 18.04.2023 року. Малолітня [PERSON] проживає спільно із позивачкою та перебуває на її повному утриманні. [PERSON] отримує соціальні виплати, що підтверджується Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 24.04.2023 № 1612- 23-00656. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З матеріалів справи вбачається, що позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і у зв`язку з цим не має змоги отримувати самостійного доходу. У відповідності зі ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до ч.2 ст.91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті84 та статей 86 і88 цього Кодексу. Згідно із ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному із подружжя, як правило у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно (ст.77 СК України). Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. В добровільному порядку питання щодо утримання дружини позивач та відповідач не вирішили. Відповідно до ч.1ст.80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У зв`язку з тим, що малолітня донька [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю (позивачкою), а також враховуючи, що остання здійснює догляд за дитиною і через це не працює, вона має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів, керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Від відповідача будь-яких заперечень чи спростувань з приводу викладених у позові обставин до суду не надходило, а тому суд бере до уваги доводи позивачки про те, що має змогу надавати матеріальну допомогу на її утримання, а тому здатний сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Аналізуючи встановлені у справі обставини в їх сукупності та враховуючи той факт, що відповідач не довів та не обґрунтував свою неспроможність сплачувати аліменти на позивачку, виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням потреб позивачки, на утриманні та вихованні якої знаходиться дитина, яка не досягла трьохрічного віку, а також з можливостей відповідача, суд вважає, що відповідач має обов`язок не лише утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а й обов`язок щодо утримання матері дитини до досягнення останньою трьох років, а отже необхідно задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання позивачки та стягнути аліменти з відповідача на користь позивачки на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними та необхідними для утримання позивачки. Згідно з ч.1ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. У відповідності до ст.133, 141, п.3 ч.1 ст.176 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн, у зв`язку з тим, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів. На підставі ст.ст. 79, 80, 81, 84, 91 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved