Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області\~\~звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у період з 17.07.2017\~року по 27.08.2019\~року [PERSON] здійснювалися перекази на користь одержувача [PERSON] на загальну суму\~416 075,00 грн., про що свідчить довідка №U1S51C84RCA9DHP1 від 19.05.2020\~року, видана Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк». Зазначені кошти перераховувалися позивачем без укладення будь якого договору між сторонами на прохання [PERSON] (далі - відповідач), з якою у позивача були приятельські відносини, пов?язані з веденням спільних бізнес-проектів. Вказані суми відповідач обіцяла з часом повернути. Проте, на момент подання цієї позовної заяви, відповідач кошти щодо вищевказаних переказів не повернула, на усні прохання не реагує, приятельські відносини між сторонами зіпсувались та стали радше конфліктними. Вказує про те, що оскільки, між сторонами не було жодних відносин зобов`язально-правового характеру щодо вказаних переказів, то перераховані кошти в період з 17.07.2017 по 27.08.2019 є безпідставно набутими. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 419 075,00 грн., витрати на правову допомогу та судовий збір. В судове засідання позивач не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлений належним чином. До суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність, вимоги позову просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлена належним чином. До суду від представника відповідача надходив відзив на позовну заяву, згідно якого просить в задоволенні позову відмовити, по тим підставам, що викладені в позовній заяві обставини є неправдивими та не відповідають дійсності. Природа перерахувань спірних коштів має договірний та відповідно зобов`язальний характер, оскільки кошти перераховувались з підстав виконання позивачем перед чоловіком відповідача, в том числі, і на користь третіх осіб. Щодо доказу, наданого позивачем, а саме банківської довідки, зазначає про те, що така довідка жодним чином не вказує на природу таких перерахувань. Таким чином, представник відповідача стверджує, що позивач намагається уникнути виконання раніше взятих на себе зобов`язань перед [PERSON] - чоловіком відповідача та привласнити кошти. Представник позивача подавала до суду заперечення на відзив, згідно яких зазначає про те, що до звернення позивача з даним позовом до суду спонукало саме безпідставне збереження відповідачем у себе грошових коштів за рахунок коштів іншої особи. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26.03.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10.08.2021 року закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх у сукупності, вислухавши думку позивача по справі, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Аналіз\~статті 1212 ЦК України\~і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України). Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого\~статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті\~11, частин першої та другої статті\~509 ЦК України\~цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. Частиною першою\~статті 202 ЦК України\~встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із частинами першою, другою\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою\~статті 207 ЦК України\~передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави вважати, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошових коштів). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Загальна умова частини першої\~статті 1212 ЦК України\~звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі\~статті 1212 ЦК України\~тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої\~статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 29 вересня 2014 року № 6-122цс14. Як вбачається зі змісту наданої до суду довідки №U1S51C84RCA9DHP1 від 19.05.2020\~ [PERSON] здійснював перекази через додаток Приват24 на ім`я [PERSON] , при цьому в призначенні платежу не зазначено будь-якої підстави такого переказу. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадів встановлених цим Кодексом. Суд, приймаючи рішення може посилатись лише на фактично встановленні обставини справи, однак позивач в позовній заяві не зазначив конкретну підставу та мету перерахування коштів відповідачу (лише приятельські відносини, пов`язанні з веденням спільних бізнес проектів, для задоволення власних потреб відповідача) та у зв`язку з цим очікування щодо такого перерахування коштів. Також позивач не зазначив причини звернення із позовною заявою про стягнення таких коштів, тобто що конкретно послугувало підставою для такого звернення та які саме його права порушенні відповідачем. Відповідач у відзиві на позов посилається на існування договірних відносин. Проте, хоча періодичність надіслання коштів позивачем на ім`я відповідача може свідчити про наявність певних договірних відносин, однак щодо існування конкретних зобов`язальних відносин між позивачем та відповідачем стороною відповідача також не надано. З урахуванням всього вищевикладеного позивачем не доведено безпідставне набуття відповідачем майна (коштів) за його рахунок, а тому позовні вимоги про стягнення безпідставно набутих коштів з [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed