Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

17.08.2022 р. до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Ковалівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, про визначення місця проживання дітей. Позов обґрунтований наступним: з 29.06.2010 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19.04.2022 р. (справа № 362/5319/21. В шлюбі народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідач, мати дітей, та син [PERSON] [INFO] фактично не проживають з вересня 2021 р. за адресою місця реєстрації. Також мати з дітьми не проживає, не цікавиться життям дітей, недисциплінована і безвідповідальна щодо догляду за дітьми, веде бродяжий спосіб життя, дітей не відвідує за місцем їх проживання, ні у навчальному закладі, телефоном з дітьми не спілкується, постійно змінює номер телефону та адресу проживання, матеріальної допомоги дітям не надає. Позивач, батько дітей, повністю опікується їх інтересами, піклується про них, займається вихованням та розвитком. Діти забезпечені усіма необхідним речами для розвитку, матеріально забезпечені. Для розвитку дітей батько прикладає всі свої зусилля та можливості, як з матеріального, так і з духовного боку. Допомагає батькові дітей у господарстві його мати, бабуся дітей, [PERSON] , вони відвідують навчальні заклади дітей, цікавляться здобутками дітей та їх розвитком. Батько дітей характеризується позитивно, працює монтером колії 3 розряду у Виробничому підрозділі «Фастівська дистанція колії» Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» AT «Укрзалізниця» та має постійний дохід та заробіток, що підтверджується довідкою про доходи №52 від 07.07.2022 року. Він приймає посильну участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей, а також займається власним сільським господарством. Відтак, враховуючи обставини, викладені у позовній заяві, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою суду від 08.09.2022 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження з викликом сторін в підготовче судове засідання на 28.11.2022 р. о 15-00 год. 31.01.2023 р. ухвалою суду розгляд справи призначено по суті на 20.04.2023 р. на 09 год. 30 хв. Представник позивача - адвокат Лебедовська Л.Ю. подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позов підтримали, просили задовольнити, проти заочного рішення суду не заперечили. Відповідач викликався в судове засідання у встановленому законом порядку за відомим місцем його реєстрації, проте до суду не з`явився без повідомлення причин неявки, письмовий відзив на позов не подав. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, у листі від 12.05.2023 р. просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти винесення рішення не заперечила. Зважаючи на неявку відповідача в судове засідання та неподання відзиву на позов, суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Судом достовірно встановлено, що 29.06.2010 р. між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано у Виконкомі Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 64, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.10). Сторони у справі є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.13), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.14), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.16), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.15). 19.04.2022 р. шлюб між сторонами розірваний, що підтверджується рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області (справа № 362/5319/21) (а.с.11-12). Як вбачається з довідки Ковалівської сільської ради від 25.07.2022 р. №534, 535, малолітні діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані та проживають в [ADDRESS] , та перебувають на утриманні свого батька - [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Крім того, довідкою Ковалівської сільської ради від 25.07.2022 р. №535, підтверджується та обставина, що відповідач [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою [ADDRESS] , але не проживають. Актом обстеження місця проживання позивача гр. [PERSON] від 22.12.2021 р., складеним комісією в складі [PERSON] - начальника служби у справах дітей, Шарапової Вікторії Вікторівни керуючої справами (секретар) виконкому, Батрак Юлією Олександрівною - депутатом Ковалівської сільської ради, [PERSON] - заявника виявлено наступне. Позивач зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , - дружина, не проживає з вересня 2021 р., [PERSON] - [INFO] , - син, не проживає з вересня 2021 р., малолітні діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані та проживають в [ADDRESS] (а.с.19). Позивач [PERSON] , батько дітей, працює монтером колії 3 розряду у Виробничому підрозділі «Фастівська дистанція колії» Регіональної філії «Південно-Західна залізниця» AT «Укрзалізниця» та має постійний дохід та заробіток, що підтверджується довідкою про доходи від 07.07.2022 р. (а.с.21). Відтак, матеріальне забезпечення позивача дає підстави вважати, що відповідач спроможний в повній мірі забезпечити матеріальне утримання дітей. Відповідно до характеристик на дітей з навчально-виховних закладів Ковалівської територіальної громади, діти виховуються у неповній сім`ї, вихованням та матеріальним утриманням займаються батько дітей, та бабуся [PERSON] . Відповідач з 15.09.2021 р. не спілкується з вчителями та вихователями (а.с.22-26). Сімейний лікар дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] - [PERSON] в довідці зазначив, що в разі захворювання дітей за допомогою звертаються батько [PERSON] та бабуся [PERSON] (а.с.20). Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Ковалівської сільської ТГ про доцільність місця проживання дітей, затвердженого рішенням виконавчого комітету Ковалівської сільської ради від 04.05.2023 р. № 28, дітям: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , доцільно проживати разом із батьком [PERSON] . Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Саме до такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 14.12.2016 р. по справі № 6-2445цс16, який у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для всіх судів. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996 р. під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що на даний час проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з батьком, які фактично проживають з ним, буде відповідати саме інтересам дітей, які потребують постійного догляду та турботи, у зв`язку з фізіологічними особливостями, позитивно сприятиме їх розвитку як психологічному так і фізичному, а відтак заявлений позов щодо визначення місця проживання дітей підлягає задоволенню. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір - 992,40 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved