Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області, про визначення місця проживання дитини. В позовній заяві позивач просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради міста Ірпеня Київської області, разом з батьком [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , за його місцем проживання, за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 26 листопада 2011 року Виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради міста Ірпеня Київської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за № 92. Після реєстрації шлюбу відповідачу присвоєно прізвище « [PERSON] ». Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 19.07.2012 року. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 19 серпня 2022 року шлюб сторін було розірвано. Позивач вказує, що з того часу відповідач жодної участі у вихованні та утриманні сина [PERSON] , [INFO] , не бере, майже не цікавиться ним, нічим йому не допомагає, в тому числі матеріально. Позивач зазначає, що приймає активну участь у житті та вихованні неповнолітньої дитини, дбає про її стан здоров`я, розвиток, необхідний для дитини такого віку. Місце проживання позивача з сином знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом обстеження умов проживання від 18.01.2023 року. Позивач вказує, що проживає разом зі своїми батьками, які теж приймають участь у житті дитини і допомагають у її вихованні. Позивач офіційно працює на ДП «АНТОНОВ», має заробіток, що покриває всі потреби сина, що підтверджується довідкою про прибутки від 23.01.2023 року. Позивач вказує, що підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, відвідує батьківські збори та шкільні заходи. На обліку нарколога та психіатра позивач не перебуває, що підтверджується довідками від 29.09.2022 року, за станом здоров`я протипоказань не має, що підтверджується довідкою Гостомельської амбулаторії від 19.01.2023 року. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з метою захисту прав своєї малолітньої дитини на перебування з батьком. Позивач наголошує, що поведінка відповідача може суттєво зашкодити та вплинути негативним чином на психологічний розвиток дитини, що в подальшому призведе до негативних наслідків. Тому позивач вважає, що визначення місця проживання дитини разом з ним якнайкраще забезпечить інтереси сина. 08 березня 2023 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було відкрито провадження у справі, справу було вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі. В підготовче засідання сторони не з`явилися. Позивач надав заяву про проведення підготовчого засідання без його участі та призначення справи до судового розгляду. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона визнає позов та просить розглянути справу без її участі, визначивши місце проживання дитини з батьком. Від представника третьої особи надійшла заява про проведення підготовчого засідання за його відсутності, питання щодо визначення місця проживання дитини буде винесено на чергове засідання комісії з питань захисту прав дитини при Гостомельській селищній військовій адміністрації та буде надано відповідний висновок суду. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 06 квітня 2023 року закрито підготовче провадження за позовом, призначено судовий розгляд по суті, зобов`язано Службу у справах дітей та сім`ї Гостомельської селищної військової адміністрації Бучанського району Київської області надати суду висновок щодо визначення місця проживання дитини - [PERSON] , [INFO] . Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, до заяви долучено копію розпорядження від 27.04.2023 року № 199 про затвердження висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком, а також копію висновку органу опіки та піклування Гостомельської селищної військової адміністрації про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , в якому рекомендують визначити місце проживання малолітньої дитини разом з батьком. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26 листопада 2011 року Виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради міста Ірпеня Київської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис за № 92. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 19 серпня 2022 року (справа № 367/2485/22) шлюб сторін було розірвано, що підтверджується копією рішення суду. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.07.2012 року, виданого Виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради міста Ірпеня Київської області, актовий запис № 72. Позивач вказує, що з моменту розірвання шлюбу, відповідач жодної участі у вихованні та утриманні сина [PERSON] , [INFO] , не бере та майже не цікавиться ним, нічим йому не допомагає, в тому числі матеріально. Позивач зазначає, що приймає активну участь у житті та вихованні дитини, дбає про її стан здоров`я, розвиток, необхідний для дитини такого віку. Місце проживання позивача з сином знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією акту обстеження умов проживання від 18.01.2023 року. Позивач вказує, що проживає разом зі своїми батьками, які теж приймають участь у житті дитини і допомагають у її вихованні. Позивач офіційно працює на ДП «АНТОНОВ», має заробіток, що покриває всі потреби сина, що підтверджується копією довідки про прибутки № 322 від 23.01.2023 року. Позивач вказує, що підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, відвідує батьківські збори та шкільні заходи, що підтверджується копією характеристики учня 5-Б класу ліцею № 1 Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області [PERSON] , в характеристиці зазначено, що позивач відповідально ставиться до виховання та навчання дитини, створені всі необхідні житлово-побутові умови для розвитку дитини, позивач підтримує постійний зв`язок зі школою та класним керівником, постійно відвідує батьківські збори та шкільні заходи. На обліку нарколога та психіатра позивач не перебуває, що підтверджується копіями довідок від 29.09.2022 року, за станом здоров`я протипоказань до догляду за дитиною не має, що підтверджується копією довідки № 4 від 19.01.2023 року. Позивач наголошує, що поведінка відповідача може суттєво зашкодити та вплинути негативним чином на психологічний розвиток дитини, що в подальшому призведе до негативних наслідків. Тому позивач вважає, що визначення місця проживання дитини разом з ним якнайкраще забезпечить інтереси сина. Відповідач погодився з викладеними обставинами, визнавши позов. Згідно з ч. 1, 2 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Ч. 1 ст. 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч. 2 ст. 6 СК України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до змісту ч. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини). Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, судом встановлено, що визначення місця проживання дитини разом з батьком не суперечитиме інтересам дитини, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, висновок органу опіки та піклування Гостомельської селищної військової адміністрації про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , а також те, що в даному випадку відповідач визнав позов, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог та визначення місця проживання дитини разом з батьком. Дослідивши всі письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Стосовно розподілу судових витрат, враховуючи вимоги п. 1 ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача у зв`язку із задоволенням позовних вимог 50 відсотків судового збору в розмірі 536,80 грн., інша половина судових витрат в розмірі 536,80 грн. має бути повернута позивачу з державного бюджету у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті.

Outcome: approved