Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

Позиція сторін у справі [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та ТОВ «МЕДІА ХОЛДИНГ ПОЛІТІКА» про захист честі, гідності та ділової репутації. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що [INFO] на веб-сайті у мережі Інтернет за посиланням: [INFO] розміщено публікацію під назвою: «[INFO]». У цій публікації згадується [PERSON] , як такий, що начебто причетний до вчинення протиправних дій. Інформація, наведена у публікації, є недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права позивача, які охороняються цивільним законодавством, а саме: право на повагу до честі та гідності та право на недоторканність ділової репутації. В судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про вирішення справи за його відсутності, в якій одночасно послався на приписи статті 280 ЦПК України щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не подали. Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» № 12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідачі, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися у судове засідання, про причини неявки не повідомили, не подали відзиви і сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22 травня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [INFO] на веб-сайті у мережі Інтернет за посиланням: [INFO] розміщено публікацію під назвою: «[INFO]», у якій зазначена наступна інформація: «...Інші ж не дбають про оборону країни, а навпаки, вчиняють низку корупційних правопорушень, використовуючи службове становище, вимагають неправомірну вигоду у осіб, щодо яких вирішується питання про проходження військової служби, та характеризуються виключно незаконним збагаченням. До такої категорії людей можна віднести й начальника [INFO], полковника [PERSON] , [INFO]. За час дії воєнного стану [PERSON] відзначився лише придбанням об`єктів нерухомості за кордоном, а також цінного рухомого майна у вигляді транспортного засобу, зловживаючи владою. Так, [PERSON] навесні 2023 року було придбано віллу у м. Марбелья, провінція Малага, Королівство Іспанія, сума угоди склала 3 мільйони 950 тисяч евро. Придбану нерухомість военком [PERSON] оформив на свою матір, [PERSON] , яка є особою похилого віку, пенсіонером, а за сумісництвом учасником та бенефіціаром ТОВ «ЮГ». [PERSON] як пенсіонер не мала коштів на оформлення елітної нерухомості за кордоном, тому супровід угоди купівлі-продажу нерухомості в Іспанії та оплату за придбання об`єкту нерухомості у власних інтересах здійснив саме [PERSON] . Окрім цього, [PERSON] навесні 2023 року було придбано елітну комерційну нерухомість - офіс із терасою у престижному кварталі Golden Mile за адресою: [ADDRESS]. За придбання цього об`єкта нерухомості він заплатив 5 мільйонів евро. В наступному об`єкт нерухомості було оформлено на його дружину, [PERSON] . [PERSON] лише за 2023 рік придбав два об`єкти нерухомості в Іспанії за кошти, законність походження яких не підтверджена, та переоформив їх на дружину та матір. Також [PERSON] було придбано під час воєнного стану за вісім мільйонів гривень транспортний засіб преміум класу: Mercedes Benz G63 AMG 2022 року випуску. Примітно, що транспортний засіб було ввезено як гуманітарну допомогу. Придбано транспортний засіб [PERSON] було у листопаді 2022 року, а в наступному оформлено на дружину, [PERSON] , [INFO] . Надалі транспортний засіб у грудні 2022 року було вивезено з митної території України громадянином України [PERSON] , [INFO] , до Королівства Іспанія. Відповідно, [PERSON] після придбання транспортного засобу з метою уникнення сплати ввізного мита ввів в оману органи митниці про гуманітарний характер товару, а після оформлення власного транспортного засобу на дружину вивіз його за межі митної території України, а отже, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 201-2 Кримінального кодексу України (незаконне використання з метою отримання прибутку гуманітарної допомоги, вчинене в особливо великому розмірі під час воєнного стану). [...] [...] Впродовж 2022-2023 року начальником [INFO] [PERSON] особисто було вчинено низку кримінальних правопорушень, серед яких отримання неправомірної вигоди від призовників під час мобілізації з подальшим оформленням військово-облікових документів, сума неправомірної вигоди (хабара) в кожному випадку становила від 5 до 7 тисяч доларів США. Йдеться про що найменш 1000-1200 епізодів, за результатами яких [PERSON] отримав неправомірну вимогу у розмірі орієнтовно 9 мільйонів доларів США, що задокументовано органами досудового розслідування. Відомі й епізоди, коли [PERSON] вимагав у осіб неправомірну вигоду, погрожуючи у випадку відмови відправити призовників на фронт. Таким чином, [PERSON] зловживав владою, результатом чого стало його незаконне збагачення, а саме набуття активів у розмірі 9 мільйонів доларів США, з наступним їх використанням у власних інтересах, зокрема, для придбання авто та нерухомості. Таким чином, [PERSON] вчинено тяжкі корупційні правопорушення, які може бути кваліфіковано за частиною 2 статті 364 (зловживання владою або службовим становищем, яке спричинило тяжкі наслідки), частиною 3 статті 368 (прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою, яка займає відповідальне становище, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди), статті 368-5 (незаконне збагачення) Кримінального кодексу України, докази вчинення відповідних правопорушень передані до компетентних органів. Вказані факти є предметом відповідних кримінальних проваджень, а максимальне покарання, яке загрожує [PERSON] за вчинені протиправні діяння, становить до 10 років позбавлення волі. Окрім цього, [PERSON] з 22.12.2022 по 18.01.2023 відпочивав в Марбельї , Іспанія, незаконно перетнувши державний кордон України, знову ж таки, використовуючи своє службове становище. Черговий злочин, вчинений [PERSON] , кваліфікується за частиною 1 статті 332-2 Кримінального кодексу України (незаконне перетинання державного кордону України), та передбачає відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років. Підсумовуючи вищенаведене, [PERSON] вчинив низку кримінальних правопорушень, пов`язаних як з вимаганням, отриманням неправомірної вигоди, незаконним збагаченням, зловживанням владою, так і з незаконним перетинанням державного кордону України, що є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності.» Позивач зазначає, що така інформація є фактичними твердженнями, є негативною, недостовірною та такою, що порушує його особисті немайнові права. Позиція суду та оцінка аргументів сторін Відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. За змістом статті 3 Основного Закону, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. У відповідності до частини 1 статті 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, крім іншого, є: честь, гідність і ділова репутація. Як визначено частиною 1 статті 275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Так, частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Beles and others v. the Czech Republic (Белеш та інші проти Чеської Республіки), § 49). Кожен має право на судовий розгляд справи, що стосується його «цивільних прав та обов`язків». Таким чином, у статті 6 § 1 представлено «право на суд», разом із правом на доступ до суду, тобто правом звертатися до суду з цивільними скаргами, що складають єдине ціле (Golder v. the United Kingdom (Голдер проти Сполученого Королівства), § 36). Крім цього, відповідно до частини 3 статті 297 ЦК України, фізична особа має право на звернення до суду з позовом про захист її гідності та честі. Також, у відповідності до частини 2 статті 299 ЦК України, фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Під час розгляду справи судом встановлено, що [INFO] у мережі Інтернет на веб-сайті за посиланням: [INFO] було розміщено публікацію під назвою: «[INFO]». Наведена публікація поширена стосовно [PERSON] , оскільки у ній зазначено: прізвище, ім`я по батькові Позивача, фотографія, посада та звання Позивача (начальник [INFO], полковник) згадуються дружина Позивача, - [PERSON] , [INFO] , та матір Позивача, - [PERSON] . За змістом інформації, наведеної у вказаній публікації, судом встановлено, що характер використаних мовно-стилістичних засобів спрямований на побудову фактичних тверджень, що позивач причетний до вчинення протиправних дій, про які повідомляється у публікації, тобто в ній містяться фактичні твердження стосовно позивача та його сім`ї, в відтак суд приходить до висновку, що така інформація є негативною, такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Доказів достовірності такої інформації суду не надано, а відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність захисту особистих немайнових прав позивача. Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009р. (надалі - постанова Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009р.), фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. За змістом пункту 12 постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009р., належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. Повідомляю, що за посиланням: [INFO] було розміщено публікацію під назвою: «[INFO]», наприкінці якої зазначено відомості про автора публікації, а саме « [PERSON] », що підтверджується знімками екрану (скріншотами) сторінок веб-сайту в мережі Інтернет від [INFO], що приєднуються до цієї позовної заяви в якості додатків. Відповідно до статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права», автор - фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір. З матеріалів справи вбачається, що 02.05.2023 у відповідь на адвокатський запит з електронної адреси, зазначеної на веб-сайті https://politica.com.ua/about/ у розділі «Контакти», Позивачем було отримано від власника веб-сайту https://politica.com.ua/ інформацію наступного змісту: «У відповідь на адвокатський запит повідомляємо наступне. На веб-сайті https://politica.com.ua/ публікацію « [INFO] » за посиланням: [INFO] було розміщено [INFO]. Власником веб-сайту https://politica.com.ua/ є Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕДІА ХОЛДИНГ ПОЛІТИКА», адреса: вул. Борщагівська, буд. 117, офіс 247, м Київ, 03056, код ЄДРПОУ: 43676759. Автором публікації є [PERSON] , адреса автора: [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Рівненським МВ УДМС України в Рівненській області 15.03.2013, реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] .» Пункт 9 постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009р. встановлює, що відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Таким чином, належними відповідачами у справі про захист честі, гідності та ділової репутації є власник веб-сайту https://politica.com.ua/, на якому поширено спірну публікацію, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕДІА ХОЛДИНГ ПОЛІТИКА», а також автор публікації, поширеної на веб-сайті в мережі Інтернет за посиланням: [INFO] , а саме [PERSON] .

Outcome: approved