Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

В листопаді 2021 р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Падалка Роман Олегович звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з урахування позовної заяви в новій редакції до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання причин пропуску поважними, зобов`язання внести зміни до реєстру, в якому просив визнати поважними причини пропуску приватним нотаріусом Падалкою Р.О. строку на включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «ВТБ Банк», зобов`язати відповідача внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «ВТБ Банк», включивши до нього вимоги приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалка Романа Олеговича на суму 11328393,05 грн, наявних на депозитних банківських рахунках. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 10.04.2018 р. між позивачем та АТ «ВТБ Банк» було укладено договір банківського рахунку №Y1118/1325R/KI08, в рамках якого відриті поточні депозитні рахунки : № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] . Рішенням Правління НБУ від 18.12.2018 р. №849-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «ВТБ Банк» було почато процедуру ліквідації банку, про що позивачу не було відомо. В березні 2021 р. до позивача надійшов адвокатський запит адвоката Круглого В.В. щодо надання інформації про грошові кошти клієнта, які зберігаються на депозитному рахунку приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалка Романа Олеговича. Дізнавшись про перебування АТ «ВТБ Банк» в процедурі ліквідації, 02.04.2021 р. позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «ВТБ «Банк» Стрюкової Ірини Олександрівни з листом про надання інформації щодо відкритих банківських рахунків. 24.05.2021 р. позивач отримав відповідь, за якою на депозитних рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] наявні грошові кошти в сумі 11328393,05 грн. Вказані кошти не належать позивача, а є власністю третіх осіб, які є депонентами банку. 16.07.2021 р. позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «ВТБ «Банк» Стрюкової Ірини Олександрівни з заявою про визнання вимог кредитора та включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів, але отримав відмову від 26.07.2021 р., яка обумовлена пропуском 30-денного строку для звернення до Фонду з даними вимогами. Вказану відмову позивач вважає неправомірною, оскільки вказаний 30-денний строк не є присічним та може бути поновлений за наявності поважних причин. В зв`язку з постійною трудовою зайнятістю, необізнаністю з ліквідацією АТ «ВТБ Банк» позивач своєчасно не звернувся з заявою про визнання вимог кредитора та включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Вказане стало підставою для звернення до суду. В письмовому пояснення представник відповідача заперечив щодо задоволення позову, зазначає, що відомості про початок процедури ліквідації АТ «ВТБ Банк» були опубліковані в газеті «Голос України» 22.12.2018 р., а граничний строк подання вимог кредиторів був встановлений до 21.01.2019 р. Зазначає, що 11.04.2019 р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення про затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «ВТБ «Банк». Позивач пропустив вказаний строк, звернувся з заявою про визнання вимог кредитора та включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів лише 16.07.2021 р. Звертає увагу на наявність судової справи №761/34134/20, в якій позивач підтвердив про обізнаність з початком процедури ліквідації АТ «ВТБ «Банк» з липня 2020 р. Оскільки позивач не бажав скористатись правом на звернення з заявою про визнання вимог кредитора та включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів, його вимоги вважаються погашеними. Ухвалою судді від 19.11.2021 р. відкрито провадження у справі за позовом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалка Романа Олеговича до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «ВТБ «Банк» Стрюкової Ірини Олександрівни, про визнання причин пропуску поважними, зобов`язання внести зміни до реєстру в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення присутніх сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач звернувся до суду, в якому просив визнати поважними причини пропуску приватним нотаріусом Падалкою Р.О. строку на включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «ВТБ Банк», зобов`язати відповідача внести зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів АТ «ВТБ Банк», включивши до нього вимоги приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалка Романа Олеговича на суму 11328393,05 грн, наявних на депозитних банківських рахунках. Судом встановлено, що 02.04.2021 р. позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «ВТБ «Банк» Стрюкової І.О. з заявою щодо надання інформації про залишковий баланс на депозитному рахунку та можливістю включення в чергу на задоволення умов кредиторів у зв`язку з ліквідацією банку. Згідно з відповіддю №656/1-2 від 26.04.2021 р. приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Падалка Роману Олеговичу було рекомендовано сплатити 300,00 грн за отримання довідки. 17.05.2021 р. позивач повторно звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «ВТБ «Банк» Стрюкової І.О. з заявою щодо надання інформації про залишковий баланс на депозитному рахунку та можливістю включення в чергу на задоволення умов кредиторів у зв`язку з ліквідацією банку, долучивши квитанцію про сплату комісії. Як вбачається з відповіді №781/1-2 від 18.05.2021 р . на підставі рішення Правління НБУ від 18.12.2018 р. №849-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «ВТБ Банк» було почато процедуру ліквідації банку, відомості про початок процедури ліквідації АТ «ВТБ Банк» були опубліковані в газеті «Голос України» 22.12.2018 р., а граничний строк подання вимог кредиторів був встановлений до 21.01.2019 р. (включно). Станом на 19.12.2018 р. залишок на поточному рахунку № [NUMBER] був відсутній, а на рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] - залишок складав 11328393,05 грн. Приватний нотаріус Падалка Р.О. , як кредитор банку, вимоги до АТ «ВТБ Банк» не надавав., інформація в реєстрі акцептованих вимог кредиторів АТ «ВТБ Банк» про приватного нотаріуса Падалка Р.О. відсутня. Кредиторська заборгованість банку, за якою не заявлені вимоги у встановлений законом строку або вимоги, які не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, не підлягають задоволенню та вважаються погашеними. 16.07.2021 р. позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «ВТБ «Банк» Стрюкової І.О. з заявою про визнання вимог кредитора та включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів, але отримав відмову №1122/1-2 від 26.07.2021 р., яка обумовлена пропуском 30-денного строку для звернення до Фонду з даними вимогами. Судом встановлено, що рішенням Правління Національного банку України № 764-рш/БТ від 13 листопада 2018 року «Про віднесення акціонерного товариства «ВТБ Банк» до категорії проблемних» АТ «ВТБ Банк» було віднесено до категорії проблемних строком на 180 днів. На підставі рішення Правління Національного банку України від 27 листопада 2018 року № 796-рш/БТ виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27 листопада 2018 року № 3180 «Про запровадження тимчасової адміністрації в акціонерному товаристві «ВТБ Банк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». На підставі рішення Правління Національного банку України від 18 грудня 2018 року № 849-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «ВТБ Банк» виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2018 року № 3392 «Про початок процедури ліквідації АТ «ВТБ Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням було розпочато процедуру ліквідації АТ «ВТБ Банк» з 19 грудня 2018 року по 18 грудня 2020 року включно та призначено уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб Шевченка О. В., якому делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «ВТБ Банк». На підставі рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 жовтня 2019 року № 2706 «Про зміну уповноваженої особи фонду на ліквідацію АТ «ВТБ Банк» з 04 листопада 2019 року призначено уповноваженою особою фонду на ліквідацію та делеговано всі повноваження ліквідатора АТ «ВТБ Банк» Стрюкову І. О. 22 грудня 2018 року в газеті «Голос України» (№ 247) фондом гарантування вкладів фізичних осіб опубліковано оголошення про початок процедури ліквідації АТ «ВТБ Банк», а також повідомлено, що вимоги кредиторів АТ «ВТБ Банк» будуть прийматися протягом 30 днів з дня його опублікування. Відповідно до пунктів 1-3 частини першої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів. Згідно із частиною п`ятою статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб - вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебігу ліквідаційної процедури (частина четверта статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Згідно з частиною першою статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Отже, про свої вимоги до банку кредитор зобов`язаний заявити у межах 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку. Разом з тим Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не передбачає заборони щодо поновлення такого строку у разі його пропуску з поважних причин. Вказане узгоджується з пунктом 3 частини першої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно з яким Фонд та його уповноважена особа наділені повноваженнями вносити зміни до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Обмеження кредиторів надзвичайно коротким строком на звернення з вимогами про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів без можливості поновлення такого строку, якщо його пропущено з причин, що є поважними, було б непропорційним, а таке втручання у права кредиторів на мирне володіння їх майном - неправомірним. Такі висновки узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 29 серпня 2018 року у справі № 755/17365/15-ц (провадження № 14-296цс18), від 20 березня 2019 року у справі № 456/450/16-ц (провадження № 14-653цс18). При цьому Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містить обмежень щодо подання заяв про внесення до реєстру акцептованих вимог кредиторів раніше строку розміщення інформації про початок процедури ліквідації банку, а лише встановлює наслідки пропуску строку звернення з вказаною заявою. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 липня 2019 року у справі № 344/3513/17 (провадження № 61-30768св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 761/17709/19 (провадження № 61-19854св19). Зважаючи на те, що поновлення строку встановленого ч. 1 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» пов`язується з поважністю причин його пропуску, такі обставини мають бути доведені у встановленому порядку. При цьому поважні причини - це ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення дій у визначений законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Позивач, обґрунтовуючи пропуск 30-денного строку для подання заяви про визнання вимог кредитора та включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів, та можливість поновлення вказаного строку обґрунтовує трудовою зайнятістю, необізнаністю з ліквідацією АТ «ВТБ Банк». Наведені заявником причини пропуску строку є неповажними та не можуть бути підставою для поновлення цього строку. Так, відомості про початок процедури ліквідації АТ «ВТБ Банк» були опубліковані в газеті «Голос України» 22.12.2018 р., а граничний строк подання вимог кредиторів був встановлений до 21.01.2019 р. (включно), з заявою про визнання вимог кредитора та включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «ВТБ «Банк» Стрюкової І.О. лише 16.07.2021 р., а до суду з позовом лише 02.11.2021 р. Жодних доказів, які вказують на неможливість вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалка Р.О. відповідних дій у визначений законом строк та з 21.01.2019 р. по 16.07.2021 р. не надано. Судом також враховано наявність в матеріалах справи відповідей приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалка Р.О. від 17.05.2019 р. та 02.07.2020 р., в який він повідомляє адвокату Музичко Р.В. та Братанюк В.М. відповідно про наявність рішення Правління Національного банку України від 18 грудня 2018 року № 849-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Акціонерного товариства «ВТБ Банк. Вказане свідчить, що позивач, щонайменше з 17.05.2019 р. був ознайомлений з початковим процедури ліквідації АТ «ВТБ Банк, але з заявою про визнання вимог кредитора та включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів звернувся лише 16.07.2021 р., тобто більше ніж через два роки. Про наявність листа приватного нотаріуса № 284/01-16 від 17.05.2019 року йдеться також в рішенні Шевченківського районного суду м. Києва від 26.03.2021 р. у справі № 761/47448/19 за позовом [PERSON] ( [PERSON] ) до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалки Романа Олеговича, треті особи: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «ВТБ Банк, Акціонерне товариство «БМ-2018» про визнання незаконною дій, бездіяльності та стягнення майнової шкоди, яке ухвалою Київського апеляційного суду від 02.06.2022 р. визнано нечинним, а провадження у справі закрито. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене вище, а також те, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами в розумінні ЦПК України обставин, на які він посилається, підстави визнання причин пропуску поважними, зобов`язання внести зміни до реєстру, суд не вбачає.

Outcome: dismissed