Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

У серпні 2021 року позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із зазначеним позовом, в якому просив суд: витребувати на користь Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, код ЄДРПОУ 04054628: у [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5185, площею 0,5 га, що має цільове призначення\~ для ведення фермерського господарства та знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада; у [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5184, площею 0,5 га, що має цільове призначення\~ для ведення фермерського господарства та знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, та земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5186, площею 0,5 га, що має цільове призначення для ведення фермерського господарства та знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після ознайомлення позивачем з матеріалами цивільної справи № 369/14903/18 та прийнятими в межах зазначеної судової справи рішеннями, з їх змісту позивачу стали відомі наступні обставини. У користуванні фермерського господарства «Калина» на підставі договору оренди від 14.03.2000, укладеного між фермерським господарством «Калина» та Софіївсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, перебувала земельна ділянка площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, для ведення фермерського господарства, яка раніше була розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, а наразі знаходиться на території Вишневої міської територіальної громади, а саме: в [ADDRESS] . Листом Софіївсько-Борщагівської сільської ради фермерському господарством «Калина» від 19.03.2005 № 59 термін договору оренди було подовжено до 14.03.2010. У зв`язку з тривалим часом законного користування вказаною земельною ділянкою [PERSON] , як головою фермерського господарства «Калина», на підставі ст. 13 Закону України «Про фермерське господарство» було розпочато процедуру приватизації такої земельної ділянки. Зокрема, розпорядженням голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 19.03.2010 № 2083 [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради. Не зважаючи на вищевказані події, розпорядженням голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 21.01.2010 № 274 зазначена земельна ділянка з кадастровим номером 3222486200:04:001:0042 була безоплатно передана у власність [PERSON] . На підставі вказаного розпорядження 03.03.2010 на ім`я [PERSON] було видано державний акт серії ЯИ № 434494 на право власності на цю земельну ділянку. Ці обставини стали підставою для звернення [PERSON] , як голови фермерського господарства «Калина», до суду із позовною заявою, в якій він просив суд визнати недійсними та скасувати: - \~ \~ \~ \~розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації №1579 від 09.11.2009 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки 3-м громадянам України членам фермерського господарства «Вашуп» (згідно додатку) для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради»; - \~ \~ \~ \~ розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 21.01.2010 № 274 «Про передачу і власність земельних ділянок трьом громадянам України - членам Фермерського господарства «Вашуп» для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради»; - \~ \~ \~ \~державні акти на право власності на земельні ділянки, які були надані громадянам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі Розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 21.01.2010 № 274 (справа № 369/12426/13-ц). Перед тим, 27.12.2012 [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Біленець О.П. за реєстровим № 1-2258, встиг відчужити земельну ділянку площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, надану для ведення фермерського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, на користь [PERSON] . У свою чергу, [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 04.04.2014 відчужив зазначену земельну ділянку на користь [PERSON] . У зв`язку з відмовою [PERSON] укладати зазначений договір у нотаріальній формі, попри те, що попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки був нотаріально посвідчений, [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою про визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та визнання права приватної власності на земельну ділянку (справа №\~369/6266/14-ц). Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.11.2014 у справі № 369/6266/14-ц було скасовано рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.07.2014 про відмову у задоволенні позову [PERSON] , визнано дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, наданої для ведення фермерського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, укладений 04.06.2014 між [PERSON] та [PERSON] та визнано право власності за [PERSON] . На підставі вказаного рішення суду [PERSON] зареєстрував за собою право власності на цю земельну ділянку та продав її [PERSON] за договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим 15.04.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненко В.О. за реєстровим № 435. [PERSON] , у свою чергу, поділив зазначену земельну ділянку на підставі відповідної нотаріально посвідченої заяви на три окремих частини, внаслідок чого було сформовано три земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186, площею 0,5 га кожна, що мають цільове призначення\~ для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада. Далі [PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5185, площею 0,5 га, що має цільове призначення для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 06.10.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненко В.О. за реєстровим № 1216. Проте, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.10.2017 рішення Апеляційного суду Київської області від 17.11.2014 у справі № 369/6266/14-ц було скасовано, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.07.2014 залишено без змін. За обставин що склалися, [PERSON] 20.11.2017 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області, треті особи: Департамент державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мартиненко Віктор Олександрович, про витребування з чужого незаконного володіння земельних ділянок, в якому з урахуванням уточнень просив витребувати з незаконного володіння [PERSON] земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184 та 3222486200:04:001:5186, площею 0,5 га кожна, що мають цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, та з незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер 3222486200:04:001:5185 площею 0,50 га, цільове призначення для ведення фермерського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада (справа №\~369/14903/18). У свою чергу, [PERSON] в межах зазначеної справи було подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - Вишнева міська державна нотаріальна контора, про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, в якій він просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, наданої для ведення фермерського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, укладений між [PERSON] та [PERSON] та посвідчений 27.12.2012 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Біленець О.П. за реєстровим № 1-2258. Попри існування зазначеного спору, не дочекавшись його вирішення, 24.07.2018 державним реєстратором Київської філії комунального підприємства Київської обласної ради «Аквабіоресурси» Ісаєвим Володимиром Володимировичем було прийнято рішення за індексними номерами 42207948, 42205516 та 42208115, за наслідками яких було скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про право власності [PERSON] та [PERSON] за №№ 14588050 та 14587438 від 17.05.2016, а також за №\~16765046 від 06.10.2016 на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186. При цьому підставами для скасування даних записів державним реєстратором було вказано рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.07.2014 у цивільній справі № 369/6266/14-ц. Далі [PERSON] 21.09.2018 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, наданої для ведення фермерського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, посвідченого 27.12.2012 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Біленець О.П. за реєстровим № 1-2258, та на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.07.2018 у цивільній справі №\~369/6266/14-ц зареєстрував на своє ім`я право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186 номери записів про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно, 28030915, 28053878 та 28031520. У подальшому [PERSON] відчужив [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельних ділянок, посвідченого 24.10.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. за реєстраційним № 6268, земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186, внаслідок чого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено записи про право власності, відповідно, 28518101, 28518782 та 28519163. Всі ці дії були здійснені [PERSON] при тому, що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.04.2018 у цивільній справі № 369/12814/17 03.05.2018 були внесені записи обтяження у виді арешту нерухомого майна на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186, і ці обтяження були припинені лише 22.10.2018 з використанням ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 12.07.2018 у цивільній справі №\~759/7977/18, яка, в дійсності, ніякого відношення до скасування цих арештів не має. Вищезазначені незаконні дії [PERSON] , в свою чергу, стали підставою для звернення [PERSON] та [PERSON] в межах справи №\~369/14903/18 зі ще однією позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу земельних ділянок від 24.10.2018 недійсним, поновлення записів про право власності та витребування земельних ділянок. За результатами розгляду всіх вищезазначених позовних заяв 03.12.2019 Києво-Святошинським районним судом Київської області було прийнято рішення у справі № 369/14903/18, яким було: - позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Вишнева міська державна нотаріальна контора, про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним задоволено; - позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу земельних ділянок недійсним, поновлення записів про право власності та витребування земельних ділянок задоволено частково; - визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, наданої для ведення фермерського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, укладений між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та посвідчений 27.12.2012 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Біленець О.П. за реєстровим № 1-2258; - поновлено записи про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за № 14588050 від 17.05.2016 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5184, площею 0,5 га, що має цільове призначення для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, та за № 14587438 від 17.05.2016 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5186, площею 0,5 га, що має цільове призначення\~ для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада; - поновлено запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за № 16765046 від 06.10.2016 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5185, площею 0,5 га, що має цільове призначення\~ для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада; - витребувано у [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5184, площею 0,5 га, що має цільове призначення для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, та земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5186, площею 0,5 га, що має цільове призначення для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада; - витребувано у [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5185, площею 0,5 га, що має цільове призначення для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада; - у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Не погодившись з вищенаведеним судовим рішенням, [PERSON] та [PERSON] оскаржили його до Київського апеляційного суду. Постановою Київського апеляційного суду від 10.03.2020 було: - апеляційні скарги [PERSON] та [PERSON] задоволено; - рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.12.2019 скасовано; - у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа\~- Вишнева міська державна нотаріальна контора Київської області, про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним відмовлено; - у задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] , третя особа - Вишнева міська державна нотаріальна контора Київської області, про поновлення записів про право власності на земельні ділянки, визнання договорів купівлі-продажу земельних ділянок недійсними та витребування земельних ділянок відмовлено. Постановляючи зазначене судове рішення, суд апеляційної інстанції вказав, що першим одностороннім правочином, за яким спірна земельна ділянка вибула із державної власності є розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 21.01.2010 № 274, яке рішенням суду, що набрало законної сили, визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на цю земельну ділянку, який було видано [PERSON] . Відтак, всі наступні угоди щодо відчуження цієї земельної ділянки є такими, що укладені поза волею власника спірної земельної ділянки. Апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що належним позивачем у справі про витребування цієї земельної ділянки можуть бути відповідні державні органи, а не [PERSON] чи [PERSON] . Оскільки рішеннями судів визнано незаконним передачу у власність [PERSON] спірної земельної ділянки, а також відмовлено у позові [PERSON] про визнання права власності на спірну земельну ділянку, подальше укладення договорів щодо відчуження цієї земельної ділянки, а також поділ такої ділянки на три самостійні земельні ділянки з окремими кадастровими номерами не змінює власника земельної ділянки, її цільового призначення та її цілісності. Апеляційний суд констатував, що суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, застосувавши дану норму до спірних правовідносин суд не врахував, що власником спірних земельних ділянок є держава, а не позивачі, оскільки у встановленому законом порядку ця земельна ділянка будь-якій особі у власність не передавалась. Суд апеляційної інстанції підтвердив висновки суду першої інстанції з приводу того, що [PERSON] не був власником спірної земельної ділянки, оскільки його правовстановлюючий документ (державний акт на право власності на земельну ділянку) визнано недійсним та скасовано. Недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку є недійсним з моменту його видачі, відтак згідно з вимогами ст. 658 ЦК України [PERSON] не мав права відчужувати її [PERSON] . Разом з тим, апеляційний суд зазначив, що суд не врахував, що ні [PERSON] , ні будь-хто інший не мав права розпоряджатися спірною земельною ділянкою, натомість без згоди власника (держави) відносно зазначеної земельної ділянки продовжували укладатись договори купівлі-продажу. За вказаних обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові, та роз`яснив, що сама по собі та обставина, що у реєстрі прав на нерухоме майно титульними власниками було зазначено позивачів, не дає права цим особам на витребування земельних ділянок на свою користь, оскільки за обставинами справи встановлено, що реєстрація права власності на спірну земельну ділянку за [PERSON] проведена за рішенням суду, яке скасоване. [PERSON] же отримав цю земельну ділянку за договором купівлі-продажу від 15.04.2016, укладеним з [PERSON] , який фактично не мав права на її відчуження, оскільки не набув права власності на зазначену земельну ділянку у встановленому законом порядку. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 25.11.2020 висновки суду апеляційної інстанції повністю підтримав та залишив без змін постанову Київського апеляційного суду від 10.03.2020. Копії всіх вище згаданих судових рішень у справі № 369/14903/18 було додано до цієї позовної заяви, їх оригінали знаходяться у матеріалах цієї справи. З усього вищевказаного вбачається, що національні суди констатували неправомірність перебування земельних ділянок з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186 у власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , проте вказали, що правом на звернення до суду з позовною заявою про витребування таких земельних ділянок наділений лише їх справжній власник, тобто у даному випадку позивач, який діє в інтересах Вишневої міської територіальної громади. Крім того, з незрозумілих для позивача причин відомості з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вказують на те, що станом на сьогодні право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5185 зареєстроване за [PERSON] , в той час як право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184 та 3222486200:04:001:5186 зареєстроване за [PERSON] . Враховуючи викладене, позивач вважав за необхідне витребовувати на свою користь зазначені земельні ділянки у їх незаконних титульних власників у відповідності до відомостей, що розміщені в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто у відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 06.10.2021 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження. Ухвалою суду від 06.10.2021 було забезпечено позов у цій справі, а саме: накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5185, площею 0,5 га, що має цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, належну на праві власності [PERSON] ; земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5184, площею 0,5 га, що має цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, належну на праві власності [PERSON] ; земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5186, площею 0,5 га, що має цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, належну на праві власності [PERSON] ; заборонено вчиняти будь-які реєстраційні дії державним реєстраторам у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та кадастровим реєстраторам у Державному земельному кадастрі щодо: земельної ділянки з кадастровим номером 3222486200:04:001:5185, площею 0,5 га, що має цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, належної на праві власності [PERSON] ; земельної ділянки з кадастровим номером 3222486200:04:001:5184, площею 0,5 га, що має цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, належної на праві власності [PERSON] ; земельної ділянки з кадастровим номером 3222486200:04:001:5186, площею 0,5 га, що має цільове призначення - для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, належної на праві власності [PERSON] . Ухвалою суду від 03.08.2022 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Представник позивача в судове засідання 10.04.2023 не з`явилась, звернулась до суду із клопотанням про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] в судове засідання 10.04.2023 також не з`явилась, звернулась до суду із клопотанням про розгляд справи у їх відсутність, позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Відповідач [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та їх представники до суду 10.04.2023 не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені, причини їх неявки та позицію щодо позову суду не повідомили. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. З огляду на ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Як визначено ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 3222486200:04:001:0042, для ведення фермерського господарства, площею 0,1500 га, була передана безоплатно розпорядженням голови Києво-Святошинської РДА № 274 від 21.01.2010 у власність [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] . На підставі вказаного розпорядження 03.03.2010 на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , було видано державний акт серії ЯИ №\~434494 на право власності на земельну ділянку площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, для ведення фермерського господарства, яка розташована: Київська обл., Києво-Святошинський (наразі\~ Бучанський) район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, який було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011094700518. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.06.2014, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 06.10.2014 та ухвалою ВССУ від 12.10.2016, у цивільній справі №\~369/12426/13-ц за позовом [PERSON] було: - визнано недійсним та скасовано розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації №1579 від 09.11.2009 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки 3-м громадянам України членам фермерського господарства «Вашуп» (згідно додатку) для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради»; - визнано недійсним та скасовано розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 274 від 21.01.2010 «Про передачу і власність земельних ділянок трьом громадянам України - членам Фермерського господарства «Вашуп» для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Софіївсько-Борщагівської сільської ради»; - визнано недійсними та скасовано державні акти на право власності на земельні ділянки, які були надані громадянам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на підставі розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 274 від 21.01.2010. 27.12.2012 [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, наданої для ведення фермерського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський (наразі Бучанський) район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, що був посвідчений 27.12.2012 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Біленець О.П. за реєстровим № 1-2258, право власності продавця [PERSON] було підтверджено виданим 03.03.2010 на його ім`я державним актом серії ЯИ № 434494 на право власності на земельну ділянку. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.11.2014 у справі №\~369/6266/14-ц було: скасовано рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.07.2014 про відмову у задоволенні позову [PERSON] , визнано дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, наданої для ведення фермерського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський (наразі Бучанський) район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, укладений 04.06.2014 між [PERSON] та [PERSON] та визнано право власності за [PERSON] . На підставі вказаного рішення суду [PERSON] зареєстрував за собою право власності на цю земельну ділянку та продав її [PERSON] за договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим 15.04.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненко В.О. за реєстровим № 435. [PERSON] поділив зазначену земельну ділянку на підставі відповідної нотаріально посвідченої заяви на три окремі частини, внаслідок чого було сформовано три земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186, площею 0,5 га кожна, що мають цільове призначення\~ для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський (наразі Бучанський) район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада. [PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5185, площею 0,5\~га, що має цільове призначення для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський (наразі Бучанський) район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 06.10.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненко\~В.О. за реєстровим № 1216. Рішенням Вищого спеціалізовано суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 11.10.2017 рішення Апеляційного суду Київської області від 17.11.2014 у справі № 369/6266/14-ц скасовано, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.07.2014, яким відмовлено [PERSON] в позові залишено без змін. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №№ 144309497, 144327871 та 144330694 24.07.2018 державним реєстратором Київської філії комунального підприємства Київської обласної ради «Аквабіоресурси» Ісаєвим В.В. прийняті рішення за індексними номерами 42207948, 42205516 та 42208115, за наслідками яких скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про право власності [PERSON] та [PERSON] за №№ 14588050 та 14587438 від 17.05.2016, а також за №\~16765046 від 06.10.2016 на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186. Підставами для скасування даних записів державним реєстратором вказано рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.07.2014 у цивільній справі № 369/6266/14-ц. 21.09.2018 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, наданої для ведення фермерського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, посвідченого 27.12.2012 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Біленець О.П. за реєстровим № 1-2258, та на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.07.2018 у цивільній справі № 369/6266/14-ц [PERSON] зареєстрував на своє ім`я права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186 номери записів про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно, 28030915, 28053878 та 28031520. 03.05.2018 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.04.2018 у цивільній справі № 369/12814/17 внесено записи про обтяження у вигляді арешту нерухомого майна на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186. 22.10.2018 зазначені обтяження на спірні земельні ділянки припинені на підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 12.07.2018 у цивільній справі № 759/7977/18. 24.10.2018 [PERSON] відчужив [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельних ділянок, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. за реєстраційним №\~6268, земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186, внаслідок чого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено записи про право власності, відповідно, 28518101, 28518782 та 28519163. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.12.2019 у справі № 369/14903/18 було: - позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Вишнева міська державна нотаріальна контора, про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним задоволено; - позов [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу земельних ділянок недійсним, поновлення записів про право власності та витребування земельних ділянок задоволено частково; - визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, наданої для ведення фермерського господарства, що розташована: Київська обл., Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, укладений між [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та посвідчений 27.12.2012 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Біленець О.П. за реєстровим №\~1-2258; - поновлено записи про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , за № 14588050 від 17.05.2016 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5184, площею 0,5 га, що має цільове призначення для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, та за № 14587438 від 17.05.2016 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5186, площею 0,5 га, що має цільове призначення\~ для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада; - поновлено запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , за №\~16765046 від 06.10.2016 на земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5185, площею 0,5 га, що має цільове призначення\~ для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада; - витребувано у [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5184, площею 0,5 га, що має цільове призначення для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада, та земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5186, площею 0,5 га, що має цільове призначення для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада; - витребувано у [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5185, площею 0,5 га, що має цільове призначення для ведення фермерського господарства та знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Софіївсько-Борщагівська сільська рада; - у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 10.03.2020 у справі №\~369/14903/18 було скасовано рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.12.2019. У постанові Київського апеляційного суду від 10.03.2020 у справі №\~369/14903/18, суд апеляційної інстанції вказав, що першим одностороннім правочином, за яким земельна ділянка площею 1,5000 га, кадастровий номер 3222486200:04:001:0042, для ведення фермерського господарства, вибула із державної власності є розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 21.01.2010 № 274, яке рішенням суду, що набрало законної сили, визнано недійсним та скасовано державний акт на право власності на цю земельну ділянку, який видано [PERSON] . Відтак, всі наступні угоди щодо відчуження цієї земельної ділянки є такими, що укладені поза волею власника спірної земельної ділянки. Також, у вищезгаданій постанові, апеляційний суд зазначив, що належним позивачем у справі про витребування цієї земельної ділянки можуть бути відповідні державні органи, а не [PERSON] чи [PERSON] . Оскільки рішеннями судів визнано незаконним передачу у власність [PERSON] спірної земельної ділянки, а також відмовлено у позові [PERSON] про визнання права власності на спірну земельну ділянку, подальше укладення договорів щодо відчуження цієї земельної ділянки, а також поділ такої ділянки на три самостійні земельні ділянки з окремими кадастровими номерами не змінює власника земельної ділянки, її цільового призначення та її цілісності. Апеляційний суд констатував, що суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, застосувавши дану норму до спірних правовідносин суд не врахував, що власником спірних земельних ділянок є держава, а не позивачі, оскільки у встановленому законом порядку ця земельна ділянка будь-якій особі у власність не передавалась. Суд апеляційної інстанції підтвердив висновки суду першої інстанції з приводу того, що [PERSON] не був власником спірної земельної ділянки, оскільки його правовстановлюючий документ (державний акт на право власності на земельну ділянку) визнано недійсним та скасовано. Недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку є недійсним з моменту його видачі, відтак згідно з вимогами ст. 658 ЦК України [PERSON] не мав права відчужувати її [PERSON] . Разом з тим, апеляційний суд зазначив, що суд не врахував, що ні [PERSON] , ні будь-хто інший не мав права розпоряджатися спірною земельною ділянкою, натомість без згоди власника (держави) відносно зазначеної земельної ділянки продовжували укладатись договори купівлі-продажу. За вказаних обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові, та роз`яснив, що сама по собі та обставина, що у реєстрі прав на нерухоме майно титульними власниками було зазначено позивачів, не дає права цим особам на витребування земельних ділянок на свою користь, оскільки за обставинами справи встановлено, що реєстрація права власності на спірну земельну ділянку за [PERSON] проведена за рішенням суду, яке скасоване. [PERSON] же отримав цю земельну ділянку за договором купівлі-продажу від 15.04.2016, укладеним з [PERSON] , який фактично не мав права на її відчуження, оскільки не набув права власності на зазначену земельну ділянку у встановленому законом порядку. Крім того, в постанові апеляційного суду було встановлено обставини, викладені вище за текстом цього рішення. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 25.11.2020 висновки суду апеляційної інстанції повністю підтримав та залишив без змін постанову Київського апеляційного суду від 10.03.2020. Відповідно до роздруківок інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222486200:04:001:5185 зареєстроване за [PERSON] , право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184 та 3222486200:04:001:5186 зареєстроване за [PERSON] . Наразі місцезнаходження спірних земельних ділянок: с. Крюківщина Бучанського району Київської області, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Вишневої міської ради № 3/02-2097 від 13.07.2021. Згідно з м Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 715-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Київської області» с. Крюківщина відноситься до Вишневої територіальної громади Бучанського району Київської області. З огляду на предмет та підстави позову, а також характер спірних правовідносин суд вважає за необхідне проаналізувати наступні правові норми та судову практику. У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Частиною 1 ст. 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 3 ст.\~140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1)\~визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)\~припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)\~примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За правилами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У статті 236 ЦК України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється. З урахуванням вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. З огляду на ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. З урахуванням позиції, викладеної у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до статей 215 та 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до частини першої\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Змістом права власності є правомочності щодо права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності набувається на підставах, що не заборонені\~законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до положень статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. В цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Пунктом 3 частини 1 статті 388 ЦК України\~передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до постанови Верховного Суду від 28.01.2021 у справі №\~367/8910/17 захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями\~387\~та\~388 ЦК України. Власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке в подальшому відчужене набувачем третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Вказаний правовий висновок було також викладене у постанові Верховного Суду від 28.01.2021 у справі № 367/8910/17. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 522/7636/14-ц, за змістом статті 388 ЦК України\~майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але надалі скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. Відповідно до цієї ж постанови однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спорів про витребування майна, зокрема й тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який вказує на порушення своїх прав як власника, на підставах, визначених законодавством, та який на момент подання позову не є власником цього майна, однак вважає себе таким. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі №\~359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) зазначено, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України\~може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей\~387\~і\~388 ЦК України, є неефективними. Подібні за змістом висновки сформульовані, зокрема, у пункті 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16. Велика Палата Верховного Суду у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21) у постанові від 23.11.2021 вказувала, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Таким чином, належним відповідачем за позовом про витребування від (стягнення з) особи земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право власності на таку ділянку. Якщо земельною ділянкою неправомірно (на думку позивача, який вважає себе власником) заволодів відповідач, то віндикаційний позов відповідає належному способу захисту прав позивача: власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З огляду на вказане у разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача. Згідно з\~ч.ч.\~1-5\~ст.\~263\~ЦПК України\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Тобто, в результаті аналізу правових норм та судової практики, з огляду на встановлені у ході розгляду справи обставини суд приходить до наступних висновків. Київський апеляційний суд у своїй постанові від 10.03.2020 у справі №\~369/14903/18, яку Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 25.11.2020 повністю підтримав та залишив без змін, констатував неправомірність перебування земельних ділянок з кадастровими номерами 3222486200:04:001:5184, 3222486200:04:001:5185 та 3222486200:04:001:5186 у власності відповідачів, так як вони вибули незаконно з державної власності. З огляду на те, що розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 21.01.2010 № 274 було визнано недійсним за рішенням суду, що набрало законної сили, і в силу вимог законодавства та правових позицій Верховного Суду всі наступні правочини щодо відчуження цієї землі не змінюють власника земельної ділянки, спірні ділянки є власністю Вишневої територіальної громади, на території якої вони знаходяться. Враховуючи викладене, слід витребувати вищезазначені земельні ділянки у їх незаконних титульних власників, яким за даними Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є відповідачі, на користь Вишневої міської ради Бучанського району Київської області. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~у разі\~задоволення позову\~судовий збір\~покладається на відповідача, тому суд стягує судовий збір, сплачений позивачем за звернення до суду із цією позовною заявою, із відповідачів у рівних частинах. З урахуванням викладеного, у відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ст.ст. 13, 41, 140 Конституції України, ст.ст.\~15, 16, 202-204, 215, 216, 236, 319, 321, 328, 387, 388 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 18, 76-82, 141, 259,\~263-268, 351, 352, 354 ЦПК України,\~

Outcome: approved