Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

У березні 2023 року [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про припинення стягнення аліментів та звільнення від сплати заборгованості за аліментами. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що він та відповідач проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] , під час якого у них народився спільний син - [PERSON] , [INFO] . В день коли Російська Федерація розпочала повномасштабне вторгнення в державу Україну, а саме 24 лютого 2022 року, відповідач змінила адресу свого проживання, а їх спільний син залишився проживати з позивачем та перебуває на повному його утриманні. 30.12.2021 Дарницьким районним судом м. Києва було видано судовий наказ №753/26569/21 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від його заробітку/доходу щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, й до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30.12.2021 року. На підставі вказаного судового наказу, 03.02.2023 державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER], а 06.02.2023 винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти боржника. Про наявність зазначених постанов, а також про наявність розрахунку заборгованості по аліментам, позивач дізнався в кінці лютого 2023 року, зокрема після надходження листів за його місцем проживання. Проте зі вказаною сумою заборгованості по аліментам, яка становить 70 381,15 грн., він категорично не погоджується, вважає дії відповідача незаконними, та такими, що порушують його права та інтереси, у зв`язку із чим змушений був звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.03.2023 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в судове засідання. 13.04.2023 відповідачем через загальну канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, який обґрунтований наступним. Починаючи з 2006 року по 24 лютого 2022 року позивач та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах та проживали за адресою: [ADDRESS] . Так, під час проживання разом, у них народився спільний син - [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із тим, що позивач матеріального забезпечення на утримання сина не надавав, відповідач звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів. Так, 30.12.2021 Дарницьким районним судом м. Києва було видано вищевказаний судовий наказ №753/26569/21 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] . 24 лютого 2022 року розпочалась військова агресія Російської Федерації проти держави України, через що відповідач разом з сином переїхали проживати за адресою: [ADDRESS] . Проте, останній потребував навчання в онлайн форматі, а в квартирі за вказаною адресою були відсутні умови навчання за вказаним форматом, у зв`язку із чим він проживав за адресою місця проживання позивача, а саме: [ADDRESS] . Окрім цього, відповідач зазначає, що усі витрати на утримання сина вона несе самостійно, позивач ухилявся і ухиляється від будь-якого матеріального забезпечення останнього, що підтверджується наданою нею довідкою - розрахунком заборгованості по аліментам, сума якої, станом на 01.04.2023 становить 80 482,85 грн. На підставі викладеного, відповідач категорично заперечує проти задоволення позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. В судове засіданні, яке відбулося 15.06.2023, з`явились позивач, представник позивача та відповідач. Позивач та його представник підтримали позовні вимоги та прохали суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач заперечувала проти позовних вимог та прохала відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. При цьому, вона зазначила, що починаючи з 24 лютого 2022 року нею було змінено адресу місця проживання, однак обставини того, що син - [PERSON] , [INFO] , залишився проживати разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] та має там свої особисті речі, вона визнає повністю, одночасно додала, що син приїздить за її адресою місця проживання: [ADDRESS] , по бажанню. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 3 ст. 12, чч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту позовної заяви та відзиву, що в свою чергу не заперечувалось сторонами під час судового засідання, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира на праві приватної власності належить [PERSON] , що підтверджується Витягом про державну реєстрацію прав, виданого Комунальним підприємством Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна, копія якого наявна в матеріалах справи. Під час проживання разом, у позивача та відповідача народилась спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, серії [NUMBER] від 18.12.2007, де в графі «батько» зазначено - [PERSON] , а в графі «мати» - [PERSON] . Судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва №753/26569/21 від 30.12.2021 стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від його заробітку/доходу щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, й до досягнення дитиною повноліття, починаючи із дня пред`явлення заяви до суду - 30.12.2021 року. На підставі вказаного судового наказу, постановою державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кияницею Л.C. 03.02.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження [NUMBER]. Згідно довідки - розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 04.04.2023, станом на 01.04.2023, заборгованість за виконавчим документом №753/26569/21 становить 80 482,85 грн. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі по тексту - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За положенням п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, визначальною обставиною для отримання одним з батьків аліментів на утримання дитини є факт проживання дитини із тим з батьків, який претендує на отримання аліментів. Згідно ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Як було зазначено вище та не оспорювалось учасниками справи, позивач, відповідач та їх спільний син - [PERSON] , [INFO] , станом на момент винесення Дарницьким районним судом м. Києва судового наказу № 753/26569/21 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини, проживали разом за адресою: [ADDRESS] . Так, в судовому засіданні відповідач вказала, що починаючи з 24 лютого 2022 року вона змінила адресу свого місця проживання та переїхала проживати за адресою: [ADDRESS] , а також визнала обставини того, що син - [PERSON] , [INFO] , залишився проживати разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , має в квартирі свої речі, а за адресою її місця проживання приїздить за своїм бажанням. Відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Оскільки законодавчо визначеною обставиною для отримання одним з батьків аліментів на утримання дитини є фактичне проживання дитини із тим з батьків, який претендує на отримання аліментів, зміна місця проживання дитини з іншим із батьків є підставою, яка вказує на необхідність звільнення платника аліментів від сплати таких періодичних платежів, адже у такому випадку той з батьків із ким проживає дитина набуває право на отримання аліментів, а в іншого з батьків таке право припиняється, що відповідає встановленому ст. 141 СК України принципу рівності прав та обов`язків батьків стосовно своєї дитини. За таких умов суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Стосовно заявлених позивачем вимог про звільнення від стягнення заборгованості зі сплати аліментів, суд дійшов наступного висновку. За приписом ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. У даному випадку істотною обставиною, яка передбачена положеннями ч. 2 ст. 197 СК України та дає підстави позивачу вимагати звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, є фактичне проживання сина - [PERSON] разом з ним, що відповідно вказує на знаходження дитини на повному його утриманні, і відповідно за період проживання дитини разом з позивачем, останній може бути звільненим від сплати нарахованих та не сплачених за цей час аліментів (заборгованості). Згідно довідки - розрахунку від 04.04.2023 у позивача існує заборгованість зі сплати аліментів починаючи з 30.12.2021 по 01.04.2023, загальна сума якої становить 80 482,85 грн. Враховуючи те, що відповідач змінила фактичну адресу місця свого проживання починаючи з 24 лютого 2022 року, і враховуючи те, що саме з зазначеної дати дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на повному його утриманні, суд дійшов висновку про звільнення останнього від сплати заборгованості за аліментами, за певний період, зокрема починаючи з 24 лютого 2022 року по 31 березня 2023 року, яка становить 70 330,75 грн. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial