Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовом про визнання недійними та скасування рішень Олексіївської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області №125 від 26.06.2001 року, №152 від 08.09.2009 року та №159 від 22.10.2009 року, через що, просить скасувати також виданий [PERSON] Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №092296, зареєстрований 11.11.2009 року за №0109365000051 на земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий номер 3520880301:51:000:0174 для будівництва і обслуговування жилого будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №092297, зареєстрований 11.11.2009 року за №0109365000052 на земельну ділянку площею 0,2989 га кадастровий номер 3520880301:51:000:0175 для ведення особистого селянського господарства. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.10.1992 року у радгоспі «Олексіївський» нею було придбано домоволодіння під [ADDRESS] . Угода була вчинена у письмовій формі у вигляді договору купівлі-продажу. Вказує, що згідно договору придбала житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований на присадибній ділянці розміром 5400 кв.м. Її право власності на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 22.09.2009 року рішенням виконавчого комітету Олексіївскої сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області було проведено зміну нумерації домоволодіння по [ADDRESS] , внаслідок чого належне їй (позивачу) домоволодіння змінило номер з [ADDRESS] . В 1999 році вона за усною угодою надала будинок у користування громадянці [PERSON] , тому у селі саме [PERSON] вважають власником будинку і тому сільська рада видаючи довідку про приватизацію земельної ділянки зазначила власником будинку по [ADDRESS] [PERSON] і з цієї ж причини у рішенні сільської ради про зміну нумерації будинків по [ADDRESS] вказана [PERSON] . У лютому 2020 року під час вирішення питання про можливість приватизації земельної ділянки, на якій розташоване домоволодіння, дізналася, що через технічну помилку належна їй земельна ділянка була передана у власність [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Олексіївської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. Зазначає, що своїми діями відповідачі по справі грубо порушили її право володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, зокрема і на отримання її у приватну власність шляхом приватизації. Враховуючи, що в позасудовому порядку Олексіївська сільська рада Бобринецького району Кіровоградської області не бажає скасувати рішення про передачу земельної ділянки [PERSON] , а [PERSON] добровільно не бажає відмовитися від отриманої земельної ділянки, позивач звернулася до суду з даним позовом для захисту порушеного права. Ухвалою суду від 07.11.2022 року позовну заяву було прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.02.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Зазначив, що будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] , а тому рішення сільської ради про передачу земельної ділянки, на підставі якого видано державні акти на земельні ділянки є незаконним та підлягає скасуванню так як порушує права власника будинку на користування присадибною земельною ділянкою. [PERSON] в усній формі надала [PERSON] як місцевій мешканці дозвіл на безоплатне користування домоволодінням та усно повідомила про це тодішнє керівництво Олексіївської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. Оскільки [PERSON] під час нагляду за будинком здійснювала обов`язкові платежі за земельну ділянку на користь сільської ради, а тому вказана обставина на думку позивача стала причиною для зазначення [PERSON] власником будинку, хоча жодних правовстановлюючих документів на її ім`я ніколи не існувало. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що маючи право на отримання земельної ділянки звернувся до сільської ради з відповідною заявою. Рішенням сільської ради йому була надана у власність земельні ділянка за адресою [ADDRESS] . Місце розташування ділянки вказала сільська рада, оскільки це місце було вільним та ніким не зайняте. Пояснив, що по [ADDRESS] ) знаходиться будинок в занедбаному стані. Вказав, що земельні ділянки йому було надано за законом, а відтак просив у задоволенні позову відмовити. Має невирішений конфлікт із [PERSON] з приводу належних йому земельних ділянок після чого з даним позовом за захистом свого порушеного права звернулась [PERSON] . Представник відповідача - Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання повістки про виклик до суду. Відзив на позовну заяву в порядку ст.178 ЦПК України відповідачами подано не було. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу від 30.10.1992 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Олексіївської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області Косовою О.П. та зареєстрованого в реєстрі за №30, укладеного між радгоспом «Олексіївським» та [PERSON] , остання купила жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в с.Олексіївці Бобринецького району Кіровоградської області і розташований на присадибній земельній ділянці розміром 5400 кв.м. та належить продавцю радгоспу «Олексіївський» на підставі запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Олексіївської сільської ради народних депутатів Бобринецького району Кіровоградської області за №338 (а.с.6). Згідно копії технічного паспорту від 18.07.1988 року на будинок по [ADDRESS] (а.с.7-8), власником будинку зазначена [PERSON] . Рішенням виконкому Олексіївської сільської ради від 22.09.2009 року №60 встановлено нову нумерацію на будівлі по [ADDRESS] і присвоєний номерний знак житлової будівлі 35 в замін номеру 27, що підтверджується його копією (а.с.9). Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу, розташованого за адресою: Кіровоградська область Бобринецький район с.Олексіївка (станом на 01.01.2021) [ADDRESS] , виготовлено на ім`я [PERSON] від 15.11.2021 року житловий будинок, 1965 року побудови, розташований на земельній ділянці загальною площею 5400 кв.м. з розмірами 36,9 х 126,52 х 125,58 метрів (а.с.29-31). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером 288235128 від 03.12.2021 року власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , реєстрація права власності здійснена 25.11.2021 року (а.с.28). Під час розгляду справи встановлено, що на підставі рішення Олексіївської сільської ради №125 від 26 червня 2001 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» вирішено передати безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства громадян, які проживають на території сільської ради (а.с.17). Рішення шістнадцятої сесії Олексіївської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області двадцять третього скликання «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» №125 від 26.06.2001 року згідно Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» 26 грудня 1992 року №15-92 передано зокрема, громадянину [PERSON] безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для обслуговування житлового будинку площею 0,08 га та ведення особистого підсобного господарства 0,57 га, а всього загальною площею 0,65 га. за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Рішенням вісімнадцятої сесії Олексіївської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області п`ятого скликання «Про внесення змін до деяких рішень сільської ради щодо приватизації земельних ділянок» №152 від 08.09.2009 року, зокрема внесено зміни у рішення №125 від 26.06.2001 року в пункті 1 слова «для ведення особистого підсобного господарства» змінено словами «для ведення особистого селянського господарства» (а.с.12). Рішенням дев`ятнадцятої сесії Олексіївської сільської ради п`ятого скликання «Про внесення змін і доповнень до рішень виконкому та сесій Олексіївської сільської ради «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» від 22.10.2009 року №159 внесено зміни до рішення виконкому сільської ради від 26.06.2001 року №125 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» з метою уточнення площ земельних ділянок та їх цільового призначення згідно додатку до рішення, за змістом якого [PERSON] передаються земельні ділянки у власність на території Олексіївської сільської ради Бобринецького району загальною площею 0,5489га, з яких 0,25 га для обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд та 0,2989га особистого селянського господарства (а.с.13). Рішення про передачу земельних ділянок у власність даним рішенням не приймалось. 10.11.2009 року на підставі рішення сесії від 26.06.2001 року №125, та від 22.10.2009 року №159 Олексіївської сільської ради [PERSON] відділом Держкомзему у Бобринецькому районі Кіровоградської області видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №092296, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 3520880301:51:000:0174, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Згідно плану меж земельної ділянки з кадастровим номером 3520880301:51:000:0174 її розміри становлять 29,49 х 28,64 х 86,02 х 86,02 метрів. 10.11.2009 року на підставі рішення сесії від 26.06.2001 року №125, від08.09.2009 року №152 та від 22.10.2009 року №159 Олексіївської сільської ради [PERSON] відділом Держкомзему у Бобринецькому районі Кіровоградської області видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №092297, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, на земельну ділянку площею 0,2989 га, кадастровий номер 3520880301:51:000:0175, для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Згідно плану меж земельної ділянки з кадастровим номером 3520880301:51:000:0175 її розміри становлять 29,54 х 28,00 х 103,87 х 108,75 метрів. Згідно схеми накладки земельних ділянок по [ADDRESS] на земельній ділянці з кадастровим номером 3520880301:51:000:0175 розташований будинок, який належить позивачу (а.с.35), що відповідачем не оспорюється. Згідно довідки Олексіївської сільської ради від 25.02.2020 року №01-15/53, яка позивачем долучена до позову, зазначається, що громадянкою [PERSON] в с.Олексіївка було придбано два будинки без оформлення документів за адресою [ADDRESS] . Під час видачі громадянам України в 2009 році державних актів на право власності на земельні ділянки на підставі рішення виконкому Олексіївської сільської ради № 20 від 21.06.1996 року громадянкою [PERSON] була приватизована земельна ділянка за адресою [ADDRESS] була передана у власність [PERSON] на підставі рішення виконкому Олексіївської сільської ради №125 від 26.06.2001 року (а.с.16). Таким чином, виходячи із розмірів вказаних земельних ділянок, зазначених у договорі купівлі-продажу від 30.10.1992 року (а.с.6), технічному паспорті на будинок садибного типу виданого на ім`я [PERSON] (а.с.29-31), оспорюваних державних актах виданих на ім`я [PERSON] (а.с.16, 17) та схеми накладки земельних ділянок по [ADDRESS] (а.с.34-35), вбачається повне накладення земельної ділянки з кадастровим номером 3520880301:51:000:0175, на якій розташований будинок, та часткове накладення земельної ділянки з кадастровим номером 3520880301:51:000:0174 із земельною ділянку, що перебувала у користуванні позивача (власника будинку) загальною площею 5400 кв.м. з розмірами 36,9 х 126,52 х 125,58 метрів так як накладається на земельну ділянку з кадастровим номером 3520880301:51:000:0175, розміри якої становлять: 29,54 х 28,00 х 103,87 х 108,75 метрів, та частково накладається на суміжну з останньою земельну ділянку з кадастровим номером 3520880301:51:000:0174, розміри якої становлять: 29,49 х 28,64 х 86,02 х 86,02 метрів. Згідно зі ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ч.1 ст.30 Земельного кодексу України (в редакції Закону №2196-XII від 13.03.92 року, чинної на час укладення позивачем договору купівлі-продажу житлового будинку від 30.10.1992 року) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення. Аналогічна норма міститься в п.1 ст.377 ЦК України, відповідно до якої до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Отже, аналіз вказаних норм права свідчить про те, що перехід права власності на земельну ділянку відбувається одночасно з переходом права на об`єкт нерухомості, що відповідає принципу «superficies solo cedit» - збудоване на землі слідує за нею. Таким чином, право користування земельною ділянкою, площею 5400 кв.м., розташованої під відчуженим будинком, на підставі статті 30 ЗК України 1992 року перейшло до нового власника будинку (позивача). На момент прийняття спірного рішення шістнадцятої сесії\~Олексіївської сільської\~ради Бобринецького\~району Кіровоградської\~області двадцять\~третього скликання\~«Про передачу\~земельних ділянок\~у приватну\~власність» №125\~від 26.06.2001\~року діяв Земельний кодекс України від 18 грудня 1990 року в редакції\~Закону №2196-XII\~від 13.03.92 зі змінами (далі - ЗК України 1992 року), відтак до спірних правовідносин слід застосовувати його приписи. Згідно п.1 ч.1 ст.9 ЗК України\~1992\~року (в редакції чинної на час виникнення спірних правовідносин) передача земельних ділянок у власність, надання їх у користування належить до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування Рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території . Пунктом 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» 26 грудня 1992 року №15-92 (далі Декрету КМУ), який втратив чинність на підставі Закону №139-V від 14.09.2006 року, доручено сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України. Пунктом 2 Декрету КМУ встановлено, що передача громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок для цілей, вказаних у статті 1 цього Декрету, провадиться один раз, про що обов`язково робиться місцевими Радами народних депутатів відмітка у паспорті або документі, який його замінює. Такими чином, цим Декретом Кабінету Міністрів України передбачено передачу громадянам у приватну власність земельних ділянок, які були їм надано раніше у користування, тобто дія Декрету КМУ не поширюється на громадянина, якому раніше у користуванні земельну ділянку не надано. У протилежному випадку, тобто у разі, якщо земельна ділянка раніше не перебувала у користуванні особи, яка виявила бажання її приватизувати, підлягає застосуванню загальний порядок щодо набуття у власність земельної ділянки, визначений статтями 17, 22, 23 ЗК України 1992 року. Судом встановлено, що право користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , належало [PERSON] як власнику розміщеного на ній будинку, тобто вказана земельна ділянка в користуванні [PERSON] до приватизації не перебувала, так як останній згідно оскаржуваного рішення від 26.06.2001 року №1225 проживав по [ADDRESS] (а.с.11). Однак саме на підставі оскаржуваного рішення (зі змінами) [PERSON] видано спірні державні акти на право власності на земельні ділянки. Відповідно до ч.1 ст.3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституції України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Суд зазначає, що якщо особа стверджує про порушення її прав внаслідок рішень, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни або припинення її цивільних прав чи інтересів або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, зокрема щодо оформлення права на земельну ділянку під набутими у власність будинком або спорудою, то визнання таких рішень і їх скасування є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд встановлює, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішує питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно п.10 ч.2 ст.16 ЦК України, одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Пунктом «г» ч.3 ст.152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Частиною 1 ст. 393 ЦК України передбачено, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. 1-3 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Як передбачено ч.1 ст.153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Статтею 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч.10 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Підставою звернення [PERSON] до суду стало порушення її права користування як власника розміщеного на ній будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що включає в себе право володіння та користування земельною ділянкою. Право власності позивача на будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.28), яка не скасована. Відтак, судом встановлено, що рішення шістнадцятої сесії Олексіївської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області двадцять третього скликання «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» №125 від 26.06.2001 року (зі змінами внесеними рішенням вісімнадцятої сесії Олексіївської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області п`ятого скликання №152 від 08.09.2009 року та рішенням дев`ятнадцятої сесії Олексіївської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області п`ятого скликання №159 від 22.10.2009 року) в частині передачі громадянину [PERSON] безкоштовно у приватну власність земельних ділянок за адресою: [ADDRESS] , прийняте незаконно, з порушенням вказаних вище вимог законодавства та права користування земельною ділянкою позивача, а тому підлягає скасуванню. У зв`язку із скасуванням рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого 10.11.2009 року на ім`я відповідача [PERSON] видано державні акти серія ЯИ №092296, ЯИ №092297, на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер 3520880301:51:000:0174, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та на земельну ділянку площею 0,2989 га, кадастровий номер 3520880301:51:000:0175, для ведення особистого селянського господарства, розташований за адресою: [ADDRESS] , такі державні акти підлягають визнанню недійсним за похідною вимогою, так як вказаний спосіб захисту є адекватним змісту порушеного права позивача. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Суд відхиляє посилання відповідача на повторне звернення позивача з тотожним позовом, оскільки підставою пред`явлення цивільного позову по даній справі є реєстрація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності на будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , за позивачем, чого не було при зверненні з позовом у справі №383/855/20 (а.с.20-27), тобто позови пред`явлені з різних підстав. Посилання відповідача на невирішений конфлікт із [PERSON] з приводу належних йому земельних ділянок значення не має, оскільки з даним позовом за захистом свого порушеного права звернулась [PERSON] . Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки позов задоволено повністю, є підстави для стягнення на користь [PERSON] з [PERSON] сплаченого при зверненні до суду судового збору в сумі 1984 гривень 80 копійок, а також з Кетрисанівської об`єднаної територіальної громади в особі Кетрисанівської сільської ради судового збору в сумі 992 гривень 40 копійок.

Outcome: approved