Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

01.05.2023 позивач [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що 26.10.2002 між сторонами було укладено шлюб, від якого народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 09.02.2023 шлюб між сторонами розірвано. Діти проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. 11.08.2021 [PERSON] уклала договір про навчання у закладі вищої освіти №18/21 Харківський торгівельно- економічним інститутом Київського національного торгівельного економічного університету і станом на 30.04.2023 [PERSON] є студентом курсу факультету готельно- ресторанного та туристичного бізнесу ХТЕІ , стипендію не отримує. У зв`язку з військовою агресією на території України та введенням військового стану, позивач втратила роботу і на теперішній час знаходиться в скрутному матеріальному становищі, можливості надавати синам в повній мірі умови повноцінного життя, розвитку та навчання, не має. Відповідач у категоричній формі відмовився надавати будь- яку фінансову допомогу на утримання неповнолітніх дітей та на час навчання старшого сина. У зв`язку з чим позивач просить задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у розмірі 15000 грн. 08.06.2023 відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач частково заперечує проти позовних вимог, [PERSON] приймає участь у вихованні та утриманні дітей. Відповідач офіційно не працює, регулярного доходу не має. Крім того, відповідач робив грошові перекази на карту своєму старшому сину [PERSON] , які призначались для оплати його навчання у вищому навчальному закладі та на кишенькові витрати, не усвідомлюючи, що колишня дружина пред`явить позовну заяву до нього, не вказав у призначені платежу «аліменти». Згідно договору про навчання від 11.08.2021 термін навчання становить по 30.06.2023, кошти за навчання були сплачені у повному обсязі. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері та і батька, позивач працює у волонтерському центрі та отримує заробітну плату близько 20 000 -25000 грн. Відповідач стверджує, що неодноразово надавав кошти на утримання дітей. У зв`язку з чим відповідач просить позов задовольнити частково, встановити фіксовану суму сплати аліментів на утримання на кожну дитину до досягнення повноліття у твердій грошовій сумі по 1500 грн на кожну дитину та відмовити у стягненні аліментів на повнолітню дитину. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи приходить до наступного: Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.02.2023 №638/6482/22. Від шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції; [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Ровенківського міського управління юстиції Луганської області, [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів громадського стану Ровенківського міського управління юстиції Луганської області. Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, діти проживають з матір`ю. Згідно ст. ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, якими передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Метою законодавчого закріплення права одного з батьків, з ким проживає дитина на отримання аліментів у твердій грошовій сумі є перш за все захист інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Отже, суд приходить до висновку про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] щомісяця. Разом с тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд приймає до уваги, що відповідач працездатна особа, інших утриманців не має, тоді як утримання малолітньої, неповнолітньої дитини потребує значних матеріальних витрат і сума у розмірі по 2500 грн на дитину суд вважає достатньою, в якості участі відповідача в цих витратах. Суд не бере до уваги доводи позивача, що розмір аліментів на дитину повинен становити по 5000 грн щомісяця на кожну дитину, оскільки [PERSON] в обґрунтування такого розміру аліментів не надала жодного доказу, а лише вказує, зокрема, що на теперішній час вона знаходиться у скрутному становищі, оскільки втратила роботу через військову агресію на території України, а можливості надавати належні умови повноцінного життя, розвитку та навчання не має. Аліменти у розмірі по 2500 грн щомісяця є достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дітей, в тому числі і забезпечення харчування дитини, одягу та відпочинку. Окрім того, судом враховано, що утримання дитини є обов`язком не тільки батька, а і матері. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на повнолітню дитину. Як встановлено в судовому засіданні батьками [PERSON] є [PERSON] (відповідач) та [PERSON] (позивач). Договором про навчання (підготовку) №18/21 від 11.08.2021 у Харківському торговельно - економічного інституту Київського національного торговельно- економічного університету підтверджується, що [PERSON] уклала договір з інститутом, предметом договору є навчання [PERSON] . Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України. Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дочки, сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебуває на утриманні матері, оскільки продовжує навчання та не має змоги працювати. Також, наданими відповідачем квитанціями підтверджується, що [PERSON] надавав матеріальну допомогу повнолітньому. За таких обставин, [PERSON] потребує матеріальної допомоги батьків на період навчання. Виходячи з вищевикладеного, встановлено, що [PERSON] є сином відповідача, на день звернення до суду не досяг 23 років, продовжує навчання, не працює, навчання на денній формі позбавляє його можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим він потребує матеріальної допомоги. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] навчається у вищі. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При визначені розміру аліментів судом враховано, що [PERSON] навчається у вищі. Доказів того, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти не надано. Отже, відповідач, який є працездатною особою, не позбавлений можливості вжити заходів, спрямованих на збільшення своїх доходів, зобов`язаний та має можливість надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання та у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги. Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, який підлягає стягненню , суд виходить з того, що з відповідача також стягуються аліменти на двох неповнолітніх дітей та приходить до висновку, що сума у розмірі 2500 грн буде достатньою у якості допомоги сину, який продовжує навчання. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом 01.05.2023, тому саме з цього дня з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти. Системно аналізуючи норми матеріального права та надані сторонами докази, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням положень ст.182 СК України, враховуючи фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей щомісяця підлягають задоволенню частково, що відповідатиме принципам розумності та справедливості. За вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: partial