Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В листопаді 2022 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 27 січня 2022 року передав в борг [PERSON] грошові кошти у розмірі 3000 доларів США, які останній зобов`язався повернути на першу вимогу. На підтвердження отримання грошових коштів [PERSON] надав власноручно написану розписку від 27 січня 2022 року. Позивач направив [PERSON] вимогу про повернення грошових коштів протягом двох тижнів з моменту отримання вимоги. Вказана вимога була отримана [PERSON] 21 жовтня 2022 року. Незважаючи на це, він ухиляється від повернення грошових коштів. Тому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь борг за договором позики у розмірі 3000 доларів США. 2. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2022 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.36-37). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 березня 2023 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.96). 3. Ставлення сторін до пред`явленого позову. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву (а.с.63-65). За змістом якого вказав про наявність у нього боргового зобов`язання перед позивачем. Водночас, зазначив про те, що борг не був повернутий позивачу внаслідок тяжкого матеріального становища, зокрема у зв`язку з запровадженням карантину на всій території України, неправомірних дій посадових осіб державної виконавчої служби, а також бойових дій на території України, які розпочались 24 лютого 2022 року. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 27 січня 2022 року [PERSON] та [PERSON] уклали між собою договір позики. За цим договором [PERSON] передав в борг [PERSON] грошові кошти у розмірі 3000 доларів США, які останній зобов`язався повернути за першою вимогою. Факт одержання грошових коштів [PERSON] підтверджується копією розписки від 27 січня 2022 року (а.с.9). Спірні правовідносини регулюються гл.71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. 5. Норми права та судова практика, якими керується суд при вирішенні спору. У відповідності до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За правилами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з абз.2 ч.1 ст.1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. За змістом ст.545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з положенням ч.1 ст.77, а також ч.1 та ч.2 ст.89\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що між сторонами по справі 27 січня 2022 року був укладений договір позики. [PERSON] грошові кошти взяв у позивача у борг, проте у розписці не зазначено строк повернення цих коштів. Тому борг має бути повернутий у порядку та строки, що встановлені абз.2 ч.1 ст.1049 ЦК України. 18 жовтня 2022 року представник позивача [PERSON] направила на адресу [PERSON] вимогу про повернення грошових коштів, взятих в борг (а.с.10-12). За змістом якої просила виплатити борг у сумі 3000 доларів США [PERSON] не пізніше двох тижнів з дня отримання цієї вимоги. Вказану вимогу [PERSON] отримав 21 жовтня 2022 року. Дана обставина визнана відповідачем та в силу ч.1 ст.82 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягає. В матеріалах цивільної справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що [PERSON] виконав свої зобов`язання за договором позики та повернув грошові кошти. Тому, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути борг за договором позики у розмірі 3000 доларів США. 6.1. Докази, надані відповідачем, які відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Встановлено, що в провадженні Бориспільського МВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) перебували виконавчі провадження №61562776 та №63916504 з примусового виконання відповідно вимоги ГУ ДПС у Київській області №Ф-2678-23 У від 05 січня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь держави боргу у розмірі 10719 гривень 72 копійки та вимоги №Ф-2678-23 У від 09 листопада 2020 року про стягнення на користь держави боргу у розмірі 9049 гривень 48 копійок. Вказана обставина підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 16 березня 2020 року (а.с.76), постановою про арешт коштів боржника від 22 січня 2021 року (а.с.73), постановою про арешт майна боржника від 22 січня 2021 року (а.с.74), постановою про закінчення виконавчого провадження від 07 лютого 2022 року (а.с.75), постановою про відкриття виконавчого провадження (а.с.82). Крім цього, в провадженні Бориспільського МВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) також перебували виконавчі провадження №70038501, №70038532, №70257294, №70257293, №70038556, №70038495 з примусового виконання відповідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №2АВ 00457441 від 03 липня 2022 року про стягнення з [PERSON] штрафу у розмірі 680 гривень, постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №2АВ 00389128 від 27 червня 2022 року про стягнення штрафу у розмірі 680 гривень, постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №2АВ 00662500 від 19 липня 2022 року про стягнення штрафу у розмірі 680 гривень, постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №2АВ 00644991 від 18 липня 2022 року про стягнення штрафу у розмірі 680 гривень, постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №2АВ 00345663 від 23 червня 2022 року про стягнення штрафу у розмірі 680 гривень, постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №2АВ 00345665 від 23 червня 2022 року про стягнення штрафу у розмірі 680 гривень (а.с.80-81,83-84,85-86,87-88,89-90). На переконання суду, обставини щодо наявності відкритих виконавчих проваджень відносно відповідача не відносять до предмета доказування у даній цивільній справі. Тому вказані письмові докази є неналежними, у розумінні ч.2 ст.77 ЦПК України. 7. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами з ч.2 ст.141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Встановлено, що при зверненні до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 1096 гривень 80 копійок. Пред`явлений позов задоволений. Тому з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на оплату судового збору у розмірі 1096 гривень 80 копійок. Крім цього, [PERSON] витратив грошові кошти на професійну правничу допомогу у розмірі 16000 гривень, що підтверджується детальним описом робіт (наданих послуг) від 09 листопада 2022 року (а.с.26), актом про надану правову допомогу №1 від 09 листопада 2022 року (а.с.24), квитанцією про оплату від 09 листопада 2022 року на суму 4000 гривень (а.с.25), актом про надану правову допомогу №2 від 14 червня 2023 року (а.с.108), детальним описом робіт (наданих послуг) від 14 червня 2023 року (а.с.109), квитанцією про оплату від 14 червня 2023 року на суму 12000 гривень (а.с.107). Тому з [PERSON] на користь позивача належить стягнути також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16000 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved