Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до суду з заявою, в якій уточнивши вимоги, просила встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця села Ставидла Олександрівського району Кіровоградської області, який помер [INFO] на тимчасово окупованій території України, а саме: в смт. Марківка Старобільського району Луганської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.04.2023 року, видане відділом актів цивільного стану Марківського районного управління юстиції міністерства юстиції Луганської Народної Республіки (складене російською мовою), та лікарським свідоцтвом про смерть №54 від 21.04.2023 року (складене російською мовою). В обґрунтування заяви посилається на те, що [INFO] у смт. Марківка Старобільського району Луганської області помер її батько [PERSON] , [INFO] , громадянин України, який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть та лікарським свідоцтвом про смерть, видані відповідно 21.04.2023 та 25.04.2023. На даний час смт. Марківка є тимчасово окупованою територією, а отримати свідоцтво про смерть у органі ДРАЦС не має можливості, оскільки документи, видані на тимчасово окупованій території, не є документами для проведення державної реєстрації смерті відповідно до чинного законодавства. Ухвалою суду від 09.06.2023 провадження у справі було відкрито з призначенням її до розгляду. В судовому засіданні заявник [PERSON] не була присутньою, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутністю їхнього представника, заперечень проти заявлених вимог не мають, рішення прийняти на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є донькою [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Ставидла Олександрівського району Кіровоградської області. На підтвердження факту смерті [PERSON] заявником надано такі документи: лікарське свідоцтво про смерть №54 від 21.04.2023 року; свідоцтво про смерть від 25.04.2023. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права,обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя,незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. З 24.02.2022 року на території України запроваджено та діє воєнний стан через збройну агресію російської федерації проти України. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 23 грудня 2022 р. за № 1668/39004, смт. Марківка Луганської області, є тимчасово окупованою територією. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлої, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Згідно із ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Відповідно до п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Документи, які підтверджують факт смерті [PERSON] , видані установою на тимчасово непідконтрольній Україні території, є недійсними і не створюють правових наслідків, що зумовило неможливість реєстрації її смерті у встановленому законом порядку, і усунення цього порушення іншим шляхом ніж судовим, не вбачається можливим. Суд вважає, що матеріалами справи доведено факт смерті [PERSON] в смт. Марківка Старобільського району Луганської області, оскільки це підтверджується поданими заявником доказами в їх сукупності, підстав не довіряти яким у суду немає. Таким чином, оскільки заявник не має можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт смерті батька на тимчасово окупованій території, а лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть, не створюють правових наслідків на території України, а за такого, суд доходить висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті [PERSON] , який помер [INFO] в смт. Марківка Старобільського району Луганської області. Згідно з ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved