Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був між ними зареєстрований 03 жовтня 1998 року Цюрупинським відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонської області, актовий запис № 122. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що вона прожила шлюбним життям разом із відповідачем до квітня 2022 року, після чого шлюбні відносини між ними були припинені. Спільне життя з відповідачем не склалося тому, що вони не зійшлися характерами і між ними постійно виникали суперечки. Крім того, вони вже значний час не підтримують шлюбні відносини. Переконана, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме їхнім інтересам, а саме: створення власної сім`ї та зміна місця проживання. Спільне господарство разом не ведеться, спору про розподіл майна немає. Просить не надавати їм строк для примирення, тому що це не можливо. Відсутність певних почуттів та діалогу між сторонами з квітня 2022 року позбавляє відновленню шлюбних відносин. Вони вже декілька разів намагалися примиритися, але це не дало жодного позитивного результату. Крім того, просила після розірвання шлюбу, визначити місце проживання їхнього сина з нею, прізвище їй не змінювати. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання надали заяви про розгляд справи без їх участі, просили про розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. В судовому засіданні судом встановлено, що 03 жовтня 1998 року Цюрупинським відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонської області, актовий запис № 122, між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки припинені через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння й поваги. Спір про розподіл майна, місце проживання та утримання дитини на даний момент відсутній. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved