Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У березні 2023 року [PERSON] звернувся з позовом\~до ТОВ «Завод Іволжанської води», тертя особа [PERSON] , про стягнення коштів, збережених без достатньої правової підстави. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу та третій особі [PERSON] в рівних частках на праві власності належить два об`єкта нерухомого майна, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . 01 жовтня 2020 року між ним та [PERSON] з однієї сторони та відповідачем ТОВ «Завод Іволжанської води» у простій письмовій формі укладено договір оренди нежитлових приміщень, за умовами якого [PERSON] та [PERSON] передали ТОВ «Завод Іволжанської води» у користування виробничі приміщення, які знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а відповідач зобов`язався сплачувати орендну плату за приміщення в розмірі 10 000,00 грн за місяць. Договір оренди укладався на строк з 01 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2023 року. 01 жовтня 2020 року між сторонами підписано акт приймання-передачі приміщень. Посилаючись на те, що при укладенні договору оренди сторонами не були дотримані вимоги ч. 1 ст. 220 ЦК України позивач вказав, що даний договір є нікчемним. Разом з тим, позивач зазначає, що оскільки відповідачем фактично використовувалось його майно, без достатньої правової підстави, останній зобов`язаний повернути і майно, і набуте збагачення, відповідно до ст. 1212 ЦК України. Зазначив, що для розрахунку справедливої ціни компенсації за користування відповідачем його часткою спірного майна він звертається до мінімальної ціни орендної плати, встановленої локальним нормативним актом, чинним на території с. Іволжанське, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 1253 від 29 грудня 2010 року. Вказав, що згідно його розрахунку сума компенсації за 29 місяців становить 1844574 грн, яку просив стягнути з відповідача на його користь та відшкодувати йому судові витрати в розмірі 13420 грн. (а.с. 1-8). Короткий зміст відзиву У відзиві відповідач позовні вимоги не визнав в повному обсязі. Вказав, що договір оренди є нікчемним і цей факт було відомо позивачу з моменту його підписання, оскільки фактично отримувати плату за оренду майна наміру ні у позивача, ні у третьої особи не було, а тому признавати дії позивача добросовісними, під час укладання договору, в силу ст. 3 ЦК України, безпідставно. Вважає, що посилання позивача під час розрахунку розміру збитків до норм Податкового Кодексу України є хибним, оскільки вони регулюють податкові відносини, а не цивільні. Крім того, зазначив, що спірне майно, яке належить їм на праві спільної часткової власності перебувало в оренді ФОП [PERSON] з 03 червня 2019 року, ТОВ «Фонтан» з 01 травня 2021 року, тобто позивачем надано недостовірну інформацію щодо площі використання майна відповідачем, а тому вважає позов необґрунтований та таким, що не підлягає задоволенню (а.с. 112-115). Представник позивача адвокат Нестеренко М.В. в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив їх задовольнити, з підстав зазначених у позові. Представник відповідача та третьої особи [PERSON] адвокат Марченко І.В. заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Представник ТОВ «Фонтан» в судове засідання не з`явився про час і місце розгляду був повідомлений у встановленому законом порядку, направив заяву в якій просив справу розглядати у відсутність представника. Представник ТОВ «Завод Іволжанські води» в судове засідання на з`явився про час і місце розгляду бува повідомлений у встановленому законом порядку. Позиція суду Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши та давши оцінку письмовим доказам за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному об`єктивному та безпосередньому дослідженні їх під час судового розгляду вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Фактичні обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на праві власності належать два об`єкти нерухомого майна, а саме: Так, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.03.2018р., виданого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В., зареєстрованого у реєстрі за № 957 - 96/100 часток нерухомого майна (реєстраційний номер 300322059247) - нежилі приміщення, будівлі та споруди, складаються з: літера А головний корпус загальною площею 2743,9 кв.м., літера Ж - насосна, загальною площею 11,3 кв.м., літера 3 - тарний склад загальною площею 251,6 кв.м., літера Л - склад, загальною площею 230,2 кв.м., літера П - вбиральня, літера Н - навіс, літера О - навіс, літера Т- навіс, літера Ф - навіс, літера X - навіс, літера Ц - навіс, літера Ч - навіс, літера III - навіс, літера Ю - навіс, №ІІІ-ІУ - арт скважина, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці Кияницької сільської ради загальною площею 2,3822 га, кадастровий номер 5924785900:18:002:0426, належать [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10-14) Відповідно до договору купівлі-продажу 4/100 часток нежилих приміщень, будівель та споруд від 19.02.2019 р., посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В., зареєстрованого у реєстрі за № 1987 - [PERSON] та [PERSON] придбали у ТОВ «АС Трейд Компані» 4/100 частки нежилих приміщень, будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці Кияницької сільської ради загальною площею 2,3822 га кадастровий номер 59224785900:18:002:0426 (а.с. 15-23) . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.03.2018 р., посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В., зареєстрованим у реєстрі за № 956 та договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В., зареєстрованого у реєстрі за № 1990: [PERSON] та [PERSON] належать у рівних частках об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 300432359247) - нежилі приміщення, будівлі та споруди, що складаються з: літера В - прохідна, загальною площею 119,5 кв.м., літера Г битове приміщення, загальною площею 118,8 кв.м., літера Д - гараж загальною площею 30,8 кв.м., літера Е - матеріальний склад з магазином, загальною площею 352,4 кв.м., літера И - гараж, загальною площею 185,0 кв.м., літера М- погріб, літера С - трансформаторна підстанція, літера У - навіс, №1 - огорожа, № І-ІІ - замощення, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці Кияницької сільської ради загальною площею 2,3822 га кадастровий номер 5924785900:18:002:0426 (а.с. 24-37) Згідно договору здачі в операційну оренду основних засобів від 01 жовтня 2020 року [PERSON] та [PERSON] передали Товариству з обмеженою відповідальністю «Завод Іволжанської води» в оренду основні засоби виробничі приміщення, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , а саме нежитлові приміщення літери «А», «Ж», «З», «Л», «Е», «С», «М», «Г», «Д», «Б», «И», «П» загальною площею 4473 кв.м. Відповідно до п .1.2 Договору операційної оренди основні засоби передаються Орендатору для організації виробничої діяльності. Відповідно до п. 6.1. Договору операційної оренди цей договір діє з 1 жовтня 2021 року до 31 жовтня 2023 року, а в частині обов`язків по розрахунках у разі невиконання їх Орендарем та нанесення збитків Орендодавцю - до повного проведення розрахунків та відшкодування збитків. Відповідно до п.2.1. Договору операційної оренди вступ Орендаря у користування основними засобами настає одночасно із підписанням сторонами договору та акту приймання-передачі Відповідно до п. 3.1. Договору операційної оренди орендна плата визначається у розмірі 10 000 грн. за місяць без ПДВ та з поквартальним перерахунком орендної плати на індекс інфляції за даними Держкомстату У країни (а.с. 38-40). 01 жовтня 2020 року сторони склали Акт прийняття-передачі основних засобів в операційну оренду, відповідно до якого 1 Орендодавці передали ТОВ «Завод Іволжанської води» в операційну оренду нежитлові приміщення літери «А», «Ж», «З», «Л», «Е», «С», «М», «Г», «Д», «Б», «И», «П» загальною площею 4473 кв.м (а.с. 41). Згідно договору здачі в операційну оренду основних засобів від 01 травня 2021 року [PERSON] , [PERSON] передали ТОВ «Фонтан» основні засоби нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] - головний корпус літера «А»: 1 поверх приміщення № 14, загальною площею 116,7 кв.м, 2 поверх приміщення № 10, загальною площею 125.5 кв.м, приміщення № 8 загально, площею 85.8 кв.м, приміщення № 18 загальною площею 93,6 кв.м (а.с. 116-117). 01 травня 2021 року сторони склали акт прийняття передачі основних засобів в операційну оренду (а.с. 118). Згідно договору оренди нерухомого майна ФОП [PERSON] , ФОП [PERSON] передали в тимчасове користування ТОВ «Завод Іволжанські води» майно за адресою [ADDRESS] - головний корпус літера «А» загальною площею 2743,9 кв.м.; насосна літера «Ж» загальною площею 11,3 кв.м.; тарний склад літера «З» загальною площею 251,6 кв.м.; склад літера «Л» загальною площею 230,2 кв.м. , вбиральня літера «П»; навіс літера «Н»; навіс літера «О»; навіс літера «Т»; навіс літера «Ф»; навіс літера «X»; навіс літера «Ц»; навіс літера «Ч»; навіс літера «ПІ»; навіс літера «Ю»; літера «В» прохідна; площею 119, 5 кв.м, побутове приміщення літера «Г» Площею 118,8 кв.м., гараж: літера «Д» площею 30,8 кв.м. , матеріальний склад з магазином літера «Е» площею 352,4 кв.м., гараж літера «И» площею 185,0 кв.м., погріб літера «М», трансформаторна підстанція літера «С», навіс літера «У» №1-9 огорожа; 1-2 замощення ;№ ІІІ-ІV артскважини (а.с. 119-120). 03 червня 2019 року сторони склали акт прийняття передачі орендованого майна в оренду (а.с. 121). \~ \~ \~ \~ Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права За змістом статей\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню (частина друга статті 793 ЦК України в редакції, чинній станом на 22 травня 2014 року). Тлумачення вказаних норм свідчить, що: нежитлове приміщення в розмінні статті 793 ЦК України (в редакції, чинній станом на 22 травня 2014 року) є окремою частиною будівлі; договір найму нежитлового приміщення на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню; у випадку відсутності нотаріального посвідчення договору найму нежитлового приміщення, укладеного на три роки і більше, такий договір є нікчемним. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 27 травня 2020 року у справі № 911/1443/19 зроблено висновок, що «найм будівлі або іншої капітальної споруди врегульовано положеннями статей 793-797 ЦК України. Змістом зазначених статей ЦК України передбачено найм як будівлі або іншої капітальної споруди, так і їх окремої частини. […] як вірно встановили суди першої та апеляційної інстанцій, майно, яке є об`єктом оренди за спірним договором, не належить до майна, яке згідно зазначеної норми права не може бути об`єктом оренди за вказаним договором. Кожна з частин приміщення, що передані за договором в оренду Відповідачу-1, мають схеми розташування, які є додатками до договору № 495 з виокремленням площ стосовно кожного об`єкта, тобто, кожен об`єкт за договором має індивідуальні ознаки та є окремою частиною будівлі, що відповідає нормам статей 793-797 ЦК України». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 910/21570/17 зазначено, що «судом встановлено, що 01 березня 2011 року між ЖБК "Юність-2" (орендодавцем) і МПП "Любисток" (орендарем) було укладено договір оренди нерухомого майна № 01/03, за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв у користування нерухоме майно приміщення № № 15, 17, 20, 21, розташовані в підвалі будинку. […] Апеляційним судом було встановлено, що при укладенні договору оренди № 01/03 від 01 березня 2011 року, строком на 19 років, сторонами не було дотримано вимог щодо його нотаріального посвідчення та державної реєстрації та, що такій договір є нікчемним». Судом установлено, що відносно спірного майна, яке належить на праві спільної часткової власності сторони укладали декілька договорів оренди нежитлового приміщення, які укладалися сторонами у простій письмовій формі. Згідно договору укладеному між [PERSON] , [PERSON] , та ТОВ «Завод Іволжанської води» від 01 жовтня 2020 року, він укладався строком з 01 жовтня 2021 року по 31 жовтня 2023 року. Отже, відповідно до вимог статті 793 ЦК України цей договір підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню. Недодержання сторонами правочину вимоги щодо його нотаріального посвідчення дає підстави вважати цей договір згідно з положеннями статті 220 ЦК України нікчемним». Даний факт не оспорюється сторонами Разом з тим, посилання позивача про стягнення грошових коштів з відповідача за користування нежитловим приміщенням суд виходить з наступного. Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України). Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та друга статті 5 ЦПК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом. У пункті VII.-2:101 Книги VII Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказано, що збагачення є безпідставним, за винятком таких випадків: особа, яка збагатилася, має право на отримання збагачення за рахунок потерпілого в силу договору чи іншого юридичного акту, судового рішення або норми права; або потерпілий вільно і без помилки погодився на настання невигідних для себе наслідків. У статті VII-3:101 Книги VII Модельних правил європейського приватного права щодо змісту збагачення зазначено, що особа вважається збагаченою у випадку: a) збільшення доходів або зменшення обов`язків; b) отримання послуги або результатів виконаної роботи; c) користування чужим майном. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 910/18279/19 вказано, що «аналіз змісту статті 1212 ЦК України свідчить, що цивільне законодавство що охоплюється безпідставно набутим майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (частина перша статті 190 ЦК України). Наприклад, у статті VII-3:101 Книги VII Модельних правил європейського приватного права (Draft Common Frame of Reference. Principles, Definitions and Model Rules of European Private Law) щодо змісту збагачення зазначено, що особа вважається збагаченою у випадку: a) збільшення доходів або зменшення обов`язків; b) отримання послуги або результатів виконаної роботи; c) користування чужим майном. Тлумачення статті 1212 ЦК України, із застосуванням телеологічного способу її тлумачення, свідчить, що цією нормою до випадків безпідставного набуття та збереження майна віднесено також збереження особою без достатніх правових підстав у себе виплати, яку вона згідно закону мала віддати (перерахувати) іншій особі в силу покладеного на неї законом зобов`язання. Тобто зменшення обов`язку. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина перша статті 1212 ЦК України). Тлумачення статті\~1212\~ЦК України\~дозволяє зробити\~висновок,\~що до\~безпідставно\~набутого майна\~набувача,\~з урахуванням\~розумності,\~відноситься користування\~чужим майном\~(майном\~потерпілого).\~Причому потерпілий,\~якому належить\~майно,\~що користувався\~набувач,\~має право\~вимагати від\~набувача повернення\~такого збагачення. Висновки суду Як вбачається з матеріалів справи, позивач пред`явив позов про стягнення з відповідача коштів за користування нежитловим приміщенням, посилаючись на нікчемність договору оренди. При цьому, позивачем не надано суду доказів того, що він як потерпілий вільно і без помилки погодився на настання невигідних для себе наслідків. Крім того, суд звертає увагу на те, що позивачем не спростовано факт користування спірним майном не лише ТОВ «Завод Іволжанської води», а і ТОВ «Фонтан» та ТОВ «Завод Іволжанські води». Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed