Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Позивачка звернулась до Орджонікідзевського районного суду м.Харкова з вищезазначеною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , який зареєстрований 16 жовтня 1999 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харкова, актовий запис № 905. В обґрунтування вимог позивача, позивач зазначила, що 16 жовтня 1999 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харкова, про що складено актовий запис № 905 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач свої вимоги мотивувала тим, що спільне життя у них з відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність спільних поглядів на цінності у життя та втрату почуття любові один до одного, у зв`язку з чим шлюбно-сімейні відносини фактично припинені з 2020 року. Сім`я існує формально; подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам сім`ї в цілому; примирення неможливе. Після розірвання шлюбу, просить залишити прізвище без змін. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 травня 2023 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилась. Позивач через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу. Шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені з 2020 року, мешкають окремо з того ж часу, спільне господарство не ведуть. Строк для примирення не потрібен, збереження шлюбу вважає неможливим. Спору про майно між ними не має. Після розірвання шлюбу прізвище просить залишити без змін - « [PERSON] ». На відшкодуванні судового збору не претендує. Відповідач через канцелярію суду також надав заяву, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутність. Зазначивши, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу; зазначив, що шлюбно-сімейні відносини з позивачем припинені з 2020 року, мешкають окремо з того ж часу, спільне господарство не ведуть. Строк для примирення не потрібен, збереження шлюбу вважає неможливим. Зазначає, що спору про майно не має. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши заяви сторін, письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 16 жовтня 1999 року, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Харкова, актовий запис № 905. Від шлюбних стосунків сторони неповнолітніх дітей не мають. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинено, мешкають окремо, шлюб носить формальний характер, спільне господарство не ведеться, на примирення не згодні. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки в ході засідання встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved