Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

Позивач, за зустрічним позовом відповідач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] , батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Позов мотивує тим, що він з відповідачем перебували у цивільному шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними припинилися, коли дитині було тільки три місяці. Дитина залишилася проживати з ним. Рішенням Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 26.07.2021 №481 визначено місце проживання сина: [PERSON] разом зі ним, за адресою: [ADDRESS] . Мати практично від самого народження дитини вела аморальний спосіб життя, не забезпечувала свого сина необхідним харчуванням, своєчасним медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливало на фізичний розвиток сина, як складову належного виховання. Мати не цікавляться здоров`ям дитини та не займається її лікуванням, матеріальної допомоги не надає. Для забезпечення належного розвитку дитини він докладаю всі свої зусилля та можливості і вважає це своїм почесним обов`язком. Службою у справах дітей було проведено перевірку та складено акт обстеження житлово-побутових умов проживання умов проживання, які є задовільними. Відповідач не виконує покладених на неї законом батьківських обов`язків, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дитини, у зв`язку з чим він був вимушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідач, за зустрічним позовом позивач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] , визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , з нею, його матір`ю, [PERSON] . Зустрічний позов мотивує тим, що вона з відповідачем перебували у цивільному шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина. Після припинення між ними шлюбних відносин, їх наш син, за їх спільною згодою став проживати з батьком і за рішенням Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області №481 від 26.07.2021 місце проживання сина було визначено з батьком, за адресою: [ADDRESS] , оскільки вони так вирішили, бо обоє працювали і за дитиною наглядала його бабуся, мати відповідача. Вона постійно піклувалась про дитину, часто навідувала його, проте, починаючи з квітня 2022 року відповідач почав заперечувати проти її побачень із сином, але його мати надавала їй можливість бачитись з дитиною. В подальшому вони перестали приймати від неї будь яку допомогу та починаючи з 2023 року відповідач та його мати заборонили їй побачення з сином, кожного разу, влаштовували скандали і кричали. Дитині тільки два роки і він дуже потребує саме материнської уваги та піклування. Відповідач фактично передав дитину бабусі (його матері). Він так само, як і вона, працює, тобто бачить дитину тільки ввечері та на вихідні, а весь останній час син перебуває з бабусею. Остання має у власності будинок, у якому разом з іншими чотирма неповнолітніми дітьми зареєстровані, одна проживає за іншою адресою у с.Смирнівка, Лозівського району, де, як на її думку, є всі умови для проживання дітей та їх належного утримання. Отримує від держави щомісячну допомогу, утримує господарство і неофіційно працює. На обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, алкоголь не вживає. Тобто, як на її думку, має можливість утримувати дитину та надати йому всі необхідні умови. Зазначила, що жодних належних та допустимих доказів для позбавлення її батьківських прав, [PERSON] до суду не надав. Позивач, за зустрічним позовом відповідач [PERSON] та його представник-адвокат Каращук О.О. в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог [PERSON] наполягали з підстав, викладених у позові. Надали відзив на зустрічний позов [PERSON] , у якому просили відмовити останній у задоволенні її зустрічного позову, оскільки батько від народження дитини піклується, виховує, слідкує за станом та здоров`ям сина та матеріально забезпечує його. З вересня 2021 року між позивачем і відповідачем вже виникало непорозуміння щодо спільного проживання, поглядів на сімейне життя та обов`язки, зникло взаєморозуміння. На початку січня 2022 року [PERSON] та [PERSON] розійшлися і питання з ким залишиться дитина не виникало, мати залишила сина з батьком і пішла з сім`ї. З січня 2022 року [PERSON] самостійно виховує дитину, [PERSON] не приділяє материнської уваги сину, не опікується ним, матеріально не допомагає. Рішенням Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 26.07.2021 №481 визначено місце проживання сина: [PERSON] разом зі ним, за адресою: [ADDRESS] , де згідно акту обстеження умов проживання, умови проживання добрі, в наявності необхідні меблі, їжа, запас продуктів харчування,, в наявності дитяче ліжко, одяг, взуття, шафа для речей, засоби особистої гігієни, іграшки. Батьком створені належні умови для проживання, зростання та всебічного розвитку дитини. Потреби дитини забезпечені в повному. Натомість в акті обстеження житло-побутових умов сім`ї від 13.03.2023 зазначено, що в будинку за адресою: [ADDRESS] , ніхто не проживає, житловий будинок складається з 3-х кімнат та у ньому зареєстровано п`ять осіб ( [PERSON] з іншими чотирма неповнолітніми дітьми). Зі змісту вказаного акту не зрозуміло чи є належні умови для проживання, зростання та всебічного розвитку малолітньої дитини - [PERSON] . Крім цього, зазначили, що до позовної заяви [PERSON] не було додано жодного доказу підтвердження її слів, щодо можливості проживання з нею малолітнього [PERSON] . Відповідач, за зустрічним позовом позивач [PERSON] та її представник-адвокат Соколова Р.І. в судовому засіданні на задоволенні зустрічних позовних вимог [PERSON] наполягали з підстав, викладених у позові, надали відзив на позов, згідно якого просили відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог щодо позбавлення її батьківських прав відносно їх сина, оскільки визначили місце проживання з [PERSON] , бо обоє працювали і за дитиною наглядала його бабуся, мати відповідача. Вона постійно піклувалась про дитину, часто навідувала його, проте, починаючи з квітня 2022 року відповідач почав заперечувати проти її побачень із сином та починаючи з 2023 року відповідач та його мати заборонили їй побачення з сином, кожного разу, коли вони приходила, влаштовували скандали і кричали. Остання має можливість утримувати дитину та надати йому всі необхідні умови. Зазначила, що жодних належних та допустимих доказів для позбавлення її батьківських прав, [PERSON] до суду не надано. Представники третіх осіб: виконавчого комітету Лозівської міської ради, як органу опіки та піклуванняЛобенко Т.Г. та служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області Трофимова О.В. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечували, оскільки остання свої батьківські обов`язки належним чином не виконує, надали висновок виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області, як органу опіки та піклування, про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] [INFO] . У зв`язку з чим просили відмовити у задоволенні зустрічного позову. Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах, від даного шлюбу мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними припинилися, коли дитині було тільки три місяці. Дитина залишилася проживати з батьком, [PERSON] та рішенням Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 26.07.2021 №481 визначено місце проживання сина: [PERSON] разом із батьком, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки Смирнівського старостинського округу Лозівської міської ради №15.16-20/59 від 30.11.2022, [PERSON] , разом із малолітнім сином, [PERSON] , зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 02.02.2023, за адресою: [ADDRESS] , умови проживання добрі, в наявності необхідні меблі, їжа, запас продуктів харчування, в наявності дитяче ліжко, одяг, взуття, шафа для речей, засоби особистої гігієни, іграшки. Батьком створені належні умови для проживання, зростання та всебічного розвитку дитини. Потреби дитини забезпечені в повному обсязі. Згідно характеристики з місця роботи [PERSON] , останній з 05.08.2021 по 11.10.2021 працював підсобним працівником току ПОСП «Агросвіт», де зарекомендував себе з позитивного боку. З висновку виконавчого комітету Лозівської міської ради, як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Лозівської міської ради №247 від 2103.2023 вбачається, що виконавчий комітет вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки мати дитини із сином не спілкується, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. [PERSON] , не працює, проживає за адресою: [ADDRESS] , виховує дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На обліку в Лозівському міськрайонному центрі зайнятості населення не перебуває. Відповідно до довідки управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області від 02.03.2023 [PERSON] перебуває на обліку та отримує допомогу на 1 дитину одиноким матерям та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям. Згідно з інформацією фізичної особи-підприємця [PERSON] від 01.03.2023 №3 [PERSON] з дітьми: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в лікарню майже не приходять, не реагує на запрошення сімейного лікаря, посилається на відсутність коштів на проїзд до м. Лозова. Відповідно до інформації Лозівського міського центру соціальних служб для сім?ї, дітей та молоді від 28.02.2023 №105 про здійснення оцінки потреб батьків [PERSON] та [PERSON] щодо їх спроможності виконувати батьківські обов?язки з виховання дитини [PERSON] та догляду за ним, батько [PERSON] має задовільний стан забезпечення потреб дитини і позитивну здатність батька до належного виконання батьківських обов?язків та повністю задовольняє потреби дитини. Мати дитини, [PERSON] , здійснює належний догляд за старшими дітьми, які проживають разом із нею, але не бере участі у вихованні сина [PERSON] . Наведені вище факти свідчать про те, що мати [PERSON] свої батьківські обов?язки належним чином не виконує, свідомо ухиляється від утримання та виховання дітей, матеріально не утримує, не цікавиться їх життям, станом здоров?я та розвитком. Згідно довідки та акту обстеження житлово-побутових умов сім`ї Шатівського старостинського округу Лозівської міської ради від 13.03.2023, [PERSON] разом із неповнолітніми дітьми: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] зареєстровані, одна не проживають за адресою: [ADDRESS] , який належить останній. Як вбачається з відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків від 02.03.2023 та довідок УПСЗН від 02.03.2023, [PERSON] перебуває на обліку в УПСЗН та отримує допомогу на 1 дитину одиноким матерям та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям. Доказів на працевлаштування, виконання належним чином своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина [PERSON] утримання його та виховання, [PERSON] до суду не надано. Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. В постанові №3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №20 від 19 грудня 2008 року), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Приписами статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини. Відповідно до положень принципу №6, принципу №7 абз.2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією №1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В зв`язку з вищевикладеним, враховуючи висновок виконавчого комітету Лозівської міської ради, як органу опіки та піклування, а також те, що відповідач [PERSON] з сином, [PERSON] не спілкується, не утримує та не цікавиться його життям, крім цього, під час розгляду справи не було доведено та не надано доказів, що останньою створені належні умови для проживання, зростання та всебічного розвитку сина, суд вважає необхідним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] та відмовити [PERSON] у задоволенні зустрічної позовної заяви про встановлення місця проживання дитини. Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved