Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Стоцький Р.М. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, де третя особа: служба у справах дітей ЧМР. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 22 лютого 2023 року шлюб між сторонами було розірвано. З січня 2019 року, відповідачка зібрала речі та пішла з дому в невідомому напрямку, залишивши малолітню дитину позивачем. [PERSON] разом із неповнолітньою дитиною проживають окремо від відповідачки. З 2019 року, тобто з моменту коли позивач разом із неповнолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , проживають окремо від відповідачки, остання ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, взагалі не цікавиться життям своєї дитини, її здоров`ям, не спілкується з нею, не турбується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовкою до самостійного життя, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не надає будь-якої матеріальної допомоги. Позивачем здійснюється самостійне виховання, повне фінансове утримання, лікування, розвиток та оздоровлення дитини. Ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків полягає у відсутності з її сторони піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема [PERSON] дитину не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною. Відповідачка усвідомлює значення своїх винних дій, щодо протиправної поведінки, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо дитини. Вищевикладені підстави, є ухиленням відповідачки від своїх батьківських обов`язків. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала. Представник служби у справах дітей ЧМР в судове засідання не з`явилась, надавши суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про її здоров`я, фізичний, моральний та духовний розвиток. Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому діюче законодавство не звільняє одного з батьків від цього обов`язку залежно від того, чи перебувають вони з другим з батьків в зареєстрованому шлюбі, мешкають разом чи окремо тощо. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі;не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Судом встановлено, що громадянка [PERSON] , [INFO] , має малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 24.12.2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції. Рішенням Садгірського районного суду м. Чернівці від 22.02.2023 року по справі № 726/77/23 заяву було задоволено та шлюб між ними розірвано. Так, відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , затвердженого виконавчим комітетом міської ради від 25.04.2023 року № 234/9- комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] . Окрім того, відповідно до заяви [PERSON] , [INFO] від 27.02.2023 року, засвідченої нотаріально, вбачається, що остання більше двох років самостійно проживає з батьком - [PERSON] , який займається її вихованням та утримує її. Вказує також, що бажає і надалі проживати разом з батьком. На даний час діти проживають разом із позивачем. Крім того, відповідно до заяви [PERSON] , який є сином сторін по справі, [PERSON] вже більше двох років на зустріч з ним не йде, на дзвінки не відповідає. Відповідно до заяви [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] вже більше як два роки покинула сім`ю та проживає окремо. Дитина [PERSON] проживає разом із батьком та братом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. У відповідності до положень ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктами 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Оскільки відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї неповнолітньої дитини, в судовому засіданні позов визнала повністю та надала до суду заяву, в якій просить позбавити її батьківських прав, що свідчить про те, що [PERSON] фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, а тому, захищаючи права та інтереси дитини, суд вважає за можливе позбавити її батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] . З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав. Також, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу про його право, передбачене ст. 169 СК України, на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, під час розгляду якого буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved