Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

У січні 2023 року до Шевченківського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Український страховий стандарт» про стягнення страхового відшкодування, згідно з якою позивач просить суд: із Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Український страховий стандарт» на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 187 688,27 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11 травня 2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв [PERSON] , який керував автомобілем RENAULT MAGNUM 440 д/н [NUMBER] з причепом HUMBAUR HAS 2006 д/н [NUMBER] та водія [PERSON] , який керував автомобілем JEEP CHEROKEE д/н [NUMBER] . Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 15.06.2022 року по справі № 752/5501/22 визнано вину водія [PERSON] , за статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення. Цивільна відповідальність водія [PERSON] застрахована в ПРАТ «СК «Український страховий стандарт» поліс № 208836664, строк дії договору до 03.05.2023 року, забезпечений транспортний засіб - RENAULT MAGNUM 440 д/н [NUMBER] . У позовній заяві зазначено, що 19.05.2022 року позивачем було подано заяву про страхове відшкодування. Всі необхідні документи були вчасно подані відповідачу. 19.05.2022 року був складений звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу вихідний номер [NUMBER] , видавник Товариство з обмеженою відповідальністю «Експертна компанія «Фаворит Ассистанс». Згідно зі звітом про збиток вартість ремонту складає 187 688,27 грн. Останній строк для виплати відшкодування, відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настав 17.08.2022 року, але до цього часу страховик СК «Український страховий стандарт» не виплатив страхового відшкодування та не надав жодної офіційної інформації з цього приводу. Позивачем вказано, що за для з`ясування обставин, стороною позивача було направлено звернення до Моторно-транспортного страхового бюро України та отримано відповідь, згідно з якою їм стало відомо, що Національний банк України, як контролюючий орган, 20.09.2022р. застосував до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» захід впливу у вигляді відкликання (анулювання) всіх ліцензій на провадження діяльності з надання фінансових послуг. Після відкликання ліцензій фінансова установа позбавляється права провадити діяльність за видами відкликаних ліцензій. Разом з тим, відкликання ліцензій не звільняє фінансову установу від виконання своїх зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.01.2023 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. 16.03.2023 до суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Сосненка Анатолія Валерійовича про долучення доказів до матеріалів справи, а саме постанови Голосіївської районного суду м. Києва від 15.06.2022. 21.06.2023 до суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Сосненка Анатолія Валерійовича про долучення доказів до матеріалів справи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання суд не сповістив. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Так, судом встановлено, що постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 15 червня 2022 року у справі №752/5501/22 визнано [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу, в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. Вказана постанова набрала законної сили 27.06.2022. Вказаною постановою встановлено, що [PERSON] о 12 год. 18 хв. 11.05.2022 року, керуючи автомобілем «Renault», д.н.з. [NUMBER] з причіпом «Humbaur» д.н.з. [NUMBER] у м. Києві по вул. Заболотного, 158, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Jeep cherokee» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до їх механічних пошкоджень. Вказаним діями [PERSON] порушив п.п. 2.3 б, 13.1 ПДР України, тобто вчинив адміністративний проступок передбачений ст. 124 КУпАП. Згідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні ДТП 11.05.2022, а також обставини цієї ДТП не потребують доказування під час розгляду вказаної цивільної справи. Водночас, встановлено, що в результаті вказаної ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Jeep cherokee» д.н.з. [NUMBER] , власником якого є позивач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Згідно ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна. При цьому, як вбачається із схеми ДТП від 11.05.2022, з якою погодився позивач, про що свідчить його підпис із відсутністю зауважень, що пошкодження отримав причіп «Humbaur» д.н.з. [NUMBER] та автомобіль «Jeep cherokee» д.н.з. [NUMBER] , а автомобіль «Renault», д.н.з. [NUMBER] в результаті ДТП не отримав пошкоджень. Так, згідно зазначено схеми, власником причепа «Humbaur» д.н.з. [NUMBER] є ТОВ «ДУМ ТРАНС», а цивільно-правова відповідальність застрахована згідно полісу ОСЦПВ наземних транспортних засобів №205933989 від 17.09.2022 ПАТ «НАСК «ОРАНТА». Згідно наявної в матеріалах справи копії полісу № 20883664 обов`язкового страхування цивільно-правової власників наземних транспортних засобів від 04.05.2022 - цивільно-правова відповідальність автомобіля марки «Renault», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у страховій компанії відповідач - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», який на момент ДТП був чинним. Згідно статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1188 Цивільного Кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Правовідносини, що склались між сторонами регулюються нормами спеціального закону - Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі за текстом - Закон). Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках: визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Відповідно до п. 34.2. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. В обґрунтування позову позивачем вказано, що Цивільна відповідальність водія [PERSON] застрахована в ПРАТ «СК «Український страховий стандарт» поліс № 208836664, строк дії договору до 03.05.2023 року, забезпечений транспортний засіб - RENAULT MAGNUM 440 д/н [NUMBER] , а тому відповідачем має бути Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» Відповідно до п. 1.1. ст. 1 Закону страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України «Про страхування». Згідно із ст. 4 Закону суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про страхування», страховиками, які мають право здійснювати страхову діяльність на території України, є: - фінансові установи, які створені у формі акціонерних, повних, командитних товариств або товариств з додатковою відповідальністю згідно із Законом України "Про господарські товариства", з урахуванням того, що учасників кожної з таких фінансових установ повинно бути не менше трьох, та інших особливостей, передбачених цим Законом, а також одержали у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності (далі - страховики-резиденти); - зареєстровані Уповноваженим органом відповідно до цього Закону та законодавства України постійні представництва у формі філій іноземних страхових компаній, які також одержали у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності (далі - філії страховиків-нерезидентів). Позивачем не надано доказів, що ТОВ «Фінанс -Лайн» у встановленому законом порядку набуло статусу страховика та отримувало ліцензію на здійснення страхової діяльності, а відтак, не може нести відповідальності за шкоду, завдану [PERSON] . Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. При цьому, відповідно до п. 1.7 ст. 1 Закону забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Як уже зазначалось, що ДТП 11.05.2022 року відбулась за участю автомобіля «Renault», д.н.з. [NUMBER] з причіпом «Humbaur» д.н.з. [NUMBER] та автомобілем «Jeep cherokee» д.н.з. [NUMBER] . При цьому згідно схеми ДТП механічні ушкодження отримали лише причіп «Humbaur» д.н.з. [NUMBER] та автомобіль «Jeep cherokee» д.н.з. [NUMBER] . Власником причепа «Humbaur» д.н.з. [NUMBER] є ТОВ «ДУМ ТРАНС», а цивільно-правова відповідальність застрахована згідно полісу ОСЦПВ наземних транспортних засобів №205933989 від 17.09.2022 ПАТ «НАСК «ОРАНТА», а тому стягнення страхового відшкодування завданого вказаним ДТП необхідно із страховика причепа «Humbaur» д.н.з. [NUMBER] . При цьому, доказів звернення позивача до страховика причепа «Humbaur» д.н.з. [NUMBER] - ПАТ «НАСК «ОРАНТА», матеріали справи не містять. Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 ЦПК України, роз`яснень наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Згідно статті 1166 Цивільного кодексу України шкода завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. ст. 48, 51 ЦПК України та правових позицій Верховного Суду, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року по справі № 523/9076/16-ц, Постанова Верховного Суду від 07.10.2020 року по справі № 705/3876/18, Постанова Верховного Суду від 19.08.2020 року по справі № 639/6295/16-ц). Таким чином, стороною позивача заявлені позовні вимоги щодо стягнення страхового відшкодування для повного відшкодування шкоди, завданої [PERSON] , до страховика позивача, тобто - до неналежного відповідача. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). З врахуванням наведеного, відсутні правові підстави для застосування до вказаних відносин і санкцій цивільно-правового характеру ст. 36-5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки позивачем не доведено факту виникнення у відповідача вказаного зобов`язання щодо сплати страхового відшкодуванням, тому суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача пені. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. За таких обставин, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову повністю. За правилами ст. 141 ЦПК України в разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладені на позивача. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed