Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави, в якому просила стягнути з відповідача в її користь грошові кошти у розмірі 6600,21 грн., набуті без достатньої правової підстави, 11 000 грн. заподіяної моральної шкоди та 1500 грн. витрат на правову допомогу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 31 грудня 2020 року стягнуто з неї на користь АТ КБ «ПриватБанк» 33 935 грн. 58 коп., що становить заборгованість за кредитним договором, саме, заборгованість за тілом кредиту, 1695 грн. 40 коп. судового збору, всього 35630,98грн. У задоволенні решти позовних вимог було відмовлено. Судове рішення вона виконала добровільно, сплативши на рахунок стягувача всю суму заборгованості, включаючи судовий збір в сумі 35630,98 грн. наступними платежами: в січні 2021 року (31.01.2021 року) 1000,00 грн., в лютому - 2021 року 34500,00 грн., в березні - 130,98 грн., а всього 35 630,98 грн., що підтверджується виписками по її картковому рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» станом на 29.03.2021 року та квитанціями про сплату. Вважає, що заборгованість за рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 31.12.2020 року виконала добровільно. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21.04.2021 року виконавчий лист №452/3090/20, виданий Самбірським міськрайонним судом Львівської області 22.02.2021 року на виконання рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 31.12.2020 року про стягнення з неї на користь АТ КБ «ПриватБанк» 33 935 грн. 58 коп. заборгованості за кредитним договором та 1695 грн. 40 коп. судового збору, визнано таким, що не підлягає виконанню. Однак, відповідач, незважаючи на добровільне виконання нею судового рішення та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, самостійно, з власної ініціативи, без жодних правових підстав стягнення, стягнув з неї шляхом відрахування з її зарплатної карточки у Самбірському відділенні «Приватбанку» загальну суму коштів 6 600,21 грн.,а саме: в березні 2021 року в сумі 55,08 грн., в квітні 2021 року 3508,34 грн., в травні 3036,79 грн., що підтверджується випискою із рахунку нарахування зарплати. Оскільки, станом на час самовільного стягнення відповідачем коштів правової підстави для такого стягнення не було, вважає, що грошові кошти в розмірі 6600,21 грн. підлягають поверненню їй у відповідності до\~ст. 1212 ЦК України. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, зіславшись на обставини викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 11 000 грн. пояснила, що самовільним стягненням коштів їй заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що вона, будучи мамою зі статусом багатодітної сім`ї, розраховувала на отримання коштів у вигляді заробітної плати в сумі, що самовільно була стягнута відповідачем. Внаслідок недоотримання коштів вона зазнала певних обмежень та незручностей, позичала кошти, що були їй вкрай необхідними для придбання товарів першої необхідності, відчула приниження зі сторони відповідача внаслідок його неправомірних дій, що посилило її моральні страждання. З тих підстав позов про відшкодування моральної шкоди просить задовільнити в повному обсязі. Представники відповідача АТ КБ «ПриватБанк» Гнатишак О.В. та [PERSON] позовні вимоги не визнали, просили у позові відмовити. Суду пояснили, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту. Спірні відносини виникли з кредитних договірних правовідносин, а відтак правомірно стягнуто з позивача суму заборгованості і судові витрати. З тих підстав просять відмовити і у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 31 грудня 2020 року стягнуто з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» - 33935 грн. 58 коп. заборгованість за кредитним договором, що складається із заборгованості за тілом кредиту, в тому числі, заборгованість за простроченим тілом кредиту, та 1695 грн. 40 коп. судового збору, разом 35630,98 грн., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Згідно платіжних доручень позивачкою [PERSON] повністю сплачено заборгованість за рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 31 грудня 2020 року включаючи судовий збір, а саме: 31.01.2021 року - 1000,00 грн., в лютому 2021року 34500,00 грн., в березні 130,98 грн. Всього 35630,98 грн., що підтверджується виписками по картковому рахунку в АТ КБ «ПриватБанк» станом на 29.03.2021 року та квитанціями про сплату. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21.04.2021 року виконавчий лист №452/3090/20, виданий Самбірським міськрайонним судом 22.02.2021 року на виконання рішення Самбірського міськрайонного суду від 31.12.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» 33935 грн. 58 коп. заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за тілом кредиту, в тому числі, заборгованість за простроченим тілом кредита, та 1695 грн. 40 коп. судового збору, з тих підстав визнано таким, що не підлягає виконанню. Відповідач, незважаючи на добровільне виконання [PERSON] судового рішення, 31.01.2021 року - 1000,00 грн., 05.02.2021 р. - 34500,00грн., в березні 130,98 грн. та визнання виконавчого виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, самостійно, з власної ініціативи, без жодних правових підстав стягнення, стягнув шляхом відрахування з [PERSON] зарплатної карточки у Самбірському відділенні Приватбанку загальну суму коштів 6600,21 грн., частинами: в березні 2021 року в сумі 55,08 грн., в квітні 2021 року 3508,34 грн., в травні 3036,79 грн., що підтверджується виписками із рахунку нарахування зарплати. Згідно з ч. 1\~ст. 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберігає його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. У відповідності до ч.3\~ст. 1212 ЦК України\~положення\~глави 83 цього Кодексу\~(збереження майна без достатньої правової підстави)\~\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є правовідносини, які виникають у зв`язку з безпідставним утриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми 1212 ЦК України, викладених у постанові від 16 січня 2019 року в справі №753/15556/15-ц (провадження№14-445цс18) зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи: в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Згідно з ч. ч. 1-4\~ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На підставі викладеного суд вважає, що, оскільки ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 21.04.2021 року виконавчий лист №452/3090/20, виданий Самбірським міськрайонним судом Львівської області 22.02.2021 року на виконання рішення Самбірського міськрайонного суду від 31.12.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» 33935 грн. 58 коп. заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості за тілом кредиту, в тому числі, заборгованість за простроченим тілом кредиту, та 1695 грн. 40 коп. судового збору, на підставі якого з позивача на користь відповідача було стягнуто 6600 грн. 21 коп. заборгованості, визнаний таким, що не підлягає виконанню, а також, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування\~статті 1212 ЦК України, врахування яких при виборі й застосуванні норм права до спірних правовідносин згідно з ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~є умовою для законності рішення суду першої інстанції, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума, яка була стягнута з [PERSON] на підставі виконавчого листа, визнаного в подальшому судом таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до\~ст.387 ЦК України\~власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної підстави заволоділа ним. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно положень\~ст.1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставно набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, а також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником з чужого незаконного володіння. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1\~ст. 1213 ЦК України\~набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2\~ст. 1215 ЦК України\~у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст.536 цього Кодексу). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Таким чином, оскільки відповідачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження правомірності списання коштів з рахунку позивача - у відповідача не було правових підстав для стягнення з позивача грошових коштів, у зв`язку з чим права позивача мають бути захищені та стягнуто на його користь безпідставно набуті відповідачем кошти у розмірі 6600,21 грн. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~У разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу) (ч.2\~ст. 1214 ЦК України). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2\~ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Згідно\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.3 постанови ПВС України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Таким чином, діями відповідача, які полягали у порушенні прав позивача як споживача згідно\~Закону України «Про захист прав споживачів»,\~було завдано також моральної шкоди. Виходячи з принципу розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що для відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди є достатньою компенсація у розмірі 2 000 грн. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд зважує на таке. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті\~133\~та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За ч.2\~ст. 15 ЦПК України\~професійна правнича допомога здійснюється адвокатом. Згідно з частиною 8\~статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність ). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. За надану правничу допомогу позивач сплатила 1 500 грн., що підтверджується актом про виконання умов договору про надання правничої допомоги від 11.06.2021 року, квитанцією до прибуткового касового ордера від 11.06.2021 р. №04. Таким чином, розмір судових витрат, пов`язаних з оплатою позивачем професійної правової допомоги становить 1 500 гривень, що підтверджується належними письмовими доказами, які підлягають стягненню з відповідача. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial