Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

У березні 2023 року ТОВ "Житомиргаз збут" звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просили стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за спожитий газ у розмірі 2793 грн 10 коп., 3 % річних у розмірі 226 грн. 35 коп., інфляційні втрати 458 грн. 07 коп. В обгрунтування вимог позивач зазначив, що з метою здійснення обліку всіх операцій щодо нарахування за спожитий природний газ, оплати та інших операцій на ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , та за вказаною адресою здійснювалося фактичне споживання газу. Відповідач всупереч норм та вимог діючого законодавства та типового договору, використовуючи природний газ для побутових потреб, в період з 01.05.2019 року по 01.02.2023 року, здійснював оплату за постачання природного газу несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 2793 грн 10 коп та на вказану суму за період з якого утворилась заборгованість здійснено нарахування інфляційних втрат у розмірі 458 грн. 07 коп. та трьох відсотків річних у розмірі 226 грн. 35 коп. Представник позивача заявив письмове клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач до суду повторно не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі, відзиву на позов не надійшов. Суд вважає за можливе, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення, з наступних підстав. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Встановлено, що [PERSON] є побутовим споживачем природного газу за адресою: [ADDRESS] , на його ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . В період з 01.05.2019 року по 01.02.2023 року оплата за постачання природного газу здійснювалась відповідачем несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 2793 грн. 10 коп., 3 % річних у розмірі 226 грн. 35 коп., інфляційні втрати 458 грн. 07 коп. На підтвердження того, що ТОВ «Житомиргаз Збут» за особовим рахунком № [NUMBER] , за адресою відповідача здійснювалося постачання та використання природного газу, позивачем надано роздруківку фінансового стану за період з травня 2019 по лютий 2023 року (а.с. 10). В газеті «Житомирщина» № 134-135 (20500) від 22 грудня 2015 року та № 136 (20501) від 25 грудня 2015 року, опубліковано договір постачання природного газу побутовим споживачам та заяву приєднання, затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2500. ( а.с.23-25) Згідно Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 21 квітня 2017 року № 527, ТОВ « Житомиргаз Збут» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України ( а.с. 22). Між сторонами виник спір з приводу стягнення оплати за спожитий природний газ, що регулюється Законом Україну «Про житлово-комунальні послуги». Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 зазначеного Закону житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до статті 5 Закону «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги, зокрема, з постачання та розподілу природного газу. За змістом частини першої статті 9 Закону Україну «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року затверджено Типовий договір розподілу природного газу, який є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Розділом ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року встановлено, що побутовий споживач зобов`язаний: укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору (пункт 32). За змістом статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до положень статі 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є споживачем природного газу, постачання якого здійснюється ТОВ «Житомиргаз Збут» за адресою: вул. Весела, 3, с. Слобода-Романівська, Звягельський район, Житомирська область, у зв`язку з чим він зобов`язаний вносити своєчасно плату за споживання природного газу. Системне тлумачення положень Закону Україну «Про житлово-комунальні послуги» дає підстави стверджувати про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість останнього відмовитись від укладення такого договору (за виключенням випадків встановлених законом), зокрема, договору постачання природного газу побутовим споживачам, а тому прийняття оферти виконавця послуг з постачання природного газу може бути у вигляді мовчання. За Правилами постачання природного газу, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Суд вважає за необхідне зазначити, що правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Як вбачається з доданого позивачем фінансового стану особового рахунку відповідача, ним здійснювалась оплата послуг газопостачання, що вказує на факт згоди споживача про приєднання до умов договору постачання позивачем природного газу побутовим споживачам. Позивачем надано до суду підтвердження наявності у відповідача заборгованості у розмірі 2793,10 гривень за спожитий природний газ. Положеннями статі 525 ЦК України, визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15). Відтак, ТОВ «Житомиргаз Збут» здійснено нарахування за період з 01.05.2019 року по 01.02.2023 року інфляційних втрат та 3 % річних за неналежне виконання Відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг за постачання природного газу, а саме: інфляційні втрати 458,07 гривень; 3 % річних - 226,35 гривень. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ» підтверджуються належними доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягує судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684

Outcome: approved