Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

До Кіцманського районного суду Чернівецької області звернулася [PERSON] із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якій просить суд встановити факт того, що архівні довідки № 01-12/215, 01-12/216, 01-12/217 від 21.04.2023, які видані трудовим архівом Кіцманської міської ради Чернівецького району Чернівецької області, в яких анкетні відомості вказані як « [PERSON]», належать заявниці. Крім того, просить встановити факт належності їй трудової книжки серії [NUMBER] від 09.11.1993. Посилається на те, що факт належності [PERSON] вищевказаних архівних довідок та трудової книжки підтверджується паспортом, РНОКПП, свідоцтвом про народження та свідоцтвом про розірвання шлюбу, в яких її анкетні відомості вказані « [PERSON] », тому просила заяву задовольнити. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду скерувала заяву про зміну вимог, в якій просила встановити факт належності їй лише архівних довідок, та розгляд справи провести за її відсутності. Представник зацікавленої особи - ГУ ПФУ в Чернівецькій області подав письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника управління з урахуванням наданих заявником доказів. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши зібрані по справі докази, дійшов наступного висновку. Так, ч.1 ст.5 ЦПК України, визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вбачається, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1-2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд, оцінює належність, допустимість,достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.315 ЦПК України, в окремому провадженні суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Так, судом встановлено, що заявниця відповідно до копій паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 01.10.2001, картки платника податків від 08.07.2003, трудової книжки серії [NUMBER] від 09.11.1993, свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.11.1961, свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 28.09.2001, значиться як [PERSON] , [INFO] . Водночас в архівних довідках № 01-12/215, 01-12/216, 01-12/217 від 21.04.2023 її особисті дані зазначено як « [PERSON]». Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог в їхній останній редакції, суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved