Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої її представник зазначила, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , яка на день смерті була власницею житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,24 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю, виданого її померлому чоловікові [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки станом на день його смерті вона проживала разом із ним та була зареєстрована зим за однією адресою. Спадкові справи до майна померлого [PERSON] не заводилися, заповітів він не залишав. Померла [PERSON] на випадок своєї смерті, склала заповіти, якими житловий будинок в [ADDRESS] та земельну ділянку біля будинку заповіла своїй доньці [PERSON] , земельну ділянку, площею 0,05 га в урочище «Порічина», заповіла своєму зятеві [PERSON] , земельну ділянку, площею 0,04 га в урочище «Заоблаз», заповіла своїй доньці [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачка прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON] шляхом подання нотаріусу відповідної заяви про прийняття спадщини за заповітом та за законом до її майна. Спадщина складається з наступного нерухомого майна: - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - земельної ділянки загальною площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства в урочищі «Біля хати»; - земельної ділянки загальною площею 0,05 га для ведення особистого підсобного господарства в урочищі «Порічина»; - земельної ділянки загальною площею 0,04 га для ведення особистого підсобного господарства в урочищі «Заоблаз». Позивачка через представника звернулася із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом та законом до майна померлої [PERSON] , однак у видачі таких їй було відмовлено у зв`язку з розбіжністю букв у правовстановлюючих документах на житловий будинок та записах про актові стани спадкодавця й спадкоємиці, а також у зв?язку із відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Посилаючись на вказані обставини та норми діючого законодавства у позовній заяві висловлено прохання: - встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON] , [INFO] , є донькою померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] ; - встановити факт належності померлій [INFO] [PERSON] правовстановлюючого документу Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] ; - визнати за [PERSON] право власності на наступне нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом та за законом до майна померлої [INFO] матері, [PERSON] , а саме на: --- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; --- земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,15 га, що знаходиться в урочищі «Біля хати»; --- земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,05 га, що знаходиться в урочищі «Порічина»; --- земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,04 га, що знаходиться в урочищі «Заоблаз». Ухвалою суду від 01.06.2023 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження (а.с. 40-41). Ухвалою суду від 13.06.2023 постановлено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 48). Представник позивача адвокат Керита М. В. подала заяву з проханням розглядати справу без її участі та участі її довірительки. Висловила позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог. Від Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника селищної ради за наявними в ній матеріалами. Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.07.2021 (а.с. 13). На день смерті померла була власницею наступного нерухомого майна: - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно Свідоцтва про право власності [NUMBER] від 29.12.2004, виданого Соймівською сільською радою на підставі рішення виконкому цієї ради №55 від 07.09.2004 (а.с. 31, 32). - земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,24 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії 006-00040, виданого її померлому чоловікові [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки станом на день його смерті вона проживала разом з ним та була зареєстрована з ним за однією адресою, підтвердженням чого є копія довідки Соймівської сільської ради Хустського району Закарпатської області від 25.08.2021 №151 (а.с. 30, 28). Спадкові справи до майна померлого [PERSON] не заводилися, заповітів він не залишав. Померла [PERSON] на випадок своєї смерті склала наступні заповіти: - посвідчений секретарем Соймівської сільської ради Хустського (колишнього Міжгірського) району Закарпатської області 01.10.2014, реєстровий №22, яким житловий будинок в [ADDRESS] та земельну ділянку біля будинку заповіла своїй доньці [PERSON] , [INFO] (а.с. 21); - посвідчений секретарем Соймівської сільської ради Хустського (колишнього Міжгірського) району Закарпатської області 26.12.2012, реєстровий №51, яким земельну ділянку площею 0,05 га урочище «Порічина», заповіла своєму зятеві [PERSON] , 1962 року народження (а.с. 19); - посвідчений секретарем Соймівської сільської ради Хустського (колишнього Міжгірського) району Закарпатської області 26.12.2012, реєстровий №52, яким земельну ділянку площею 0,04 га, урочище «Заоблаз», заповіла своїй доньці [PERSON] , 1959 року народження (а.с. 20). Позивачка прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом після смерті матері [PERSON] шляхом подання відповідної заяви про прийняття спадщини за заповітом та за законом до її майна, у встановлений статтею 1270 Цивільного кодексу України строк до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Корбутяк І. В. (а.с. 23-24). Спадщина складається з наступного нерухомого майна: - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] згідно Свідоцтва про право власності [NUMBER] від 29.12.2004, виданого Соймівською сільською радою на підставі рішення виконкому цієї ради №55 від 07.09.2004 (а.с. 31, 32). - земельної ділянки загальною площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства в урочищі «Біля хати», згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії 006-00040, виданого Соймівською сільською радою народних депутатів 23 лютого 1995 року та зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9 (а.с. 30). - земельної ділянки загальною площею 0,05 га для ведення особистого підсобного господарства в урочищі «Порічина», згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії 006-00040, виданого Соймівською сільською радою народних депутатів 23 лютого 1995 року та зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9 (а.с. 30). - земельної ділянки загальною площею 0,04 га для ведення особистого підсобного господарства в урочищі «Заоблаз», згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії 006-00040, виданого Соймівською сільською радою народних депутатів 23 лютого 1995 року та зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №9 (а.с. 30). Постановою приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Корбутяк І. В. від 24.12.2022, позивачці було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] , у зв`язку з розбіжністю даних у правовстановлюючих документах та записах про актові стани, а саме: у свідоцтві про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] зазначено прізвище власника « [PERSON] », що не дає можливості встановити належність вищевказаного нерухомого майна померлій [PERSON] . Видати Свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки загальною площею 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства в урочищі «Біля хати», площею 0,05 га для ведення особистого підсобного господарства в урочищі «Порічина», площею 0,04 га для ведення особистого підсобного господарства в урочищі «Заоблаз», що розташовані на території Міжгірської (колишньої Соймівської сільської) селищної ради Хустського району Закарпатської області неможливо у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане нерухоме майно, а також відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про зареєстроване право власності щодо вищевказаного нерухомого майна. В постанові також зазначено, що спадкова справа після смерті [PERSON] заведена на підставі заяви зятя померлої [PERSON] про відмову від прийняття спадщини за заповітом до майна померлої та заяви [PERSON] , доньки померлої, про прийняття спадщини до майна померлої. Спадкоємець за заповітом [PERSON] , 1959 року народження, померла [INFO] . Діти померлої доньки [PERSON] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , написали заяви про те, що вони свідомо спадщину до майна померлої баби, як спадкоємці за представленням згідно статті 1266 Цивільного кодексу України, не приймали. І не заперечують, щоб спадщину за законом до майна померлої [INFO] , їх баби, [PERSON] , оформила [PERSON] , [INFO] (а.с. 23-24). Таким чином, позивачка [PERSON] являється єдиною спадкоємицею до майна померлої [PERSON] . У свідоцтві про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданого 29 грудня 2004 року та зареєстрованого в комунальному підприємстві «Міжгірське бюро технічної інвентаризації», за номером 17 в книзі 1, зазначено прізвище власника « [PERSON] » (а.с. 31, 32). В свідоцтві про народження [NUMBER] власне ім`я та по батькові померлої зазначено [PERSON] (а.с. 14). Згідно свідоцтва про одруження від 02.08.1958, у відомостях про наречену прізвище, власне ім`я та по батькові зазначено « [PERSON] » (а.с. 17). В паспорті громадянина України [NUMBER] та свідоцтві про смерть серії [NUMBER] власне ім`я та по батькові померлої зазначено [PERSON] , [INFO] (а.с. 15, 13). В свідоцтві про народження [NUMBER] від 07.03.1979, донька померлої [PERSON] , у графі мати зазначено « [PERSON] ». Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217\~ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Частиною першою статті 1258\~ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі статтею 1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом статті 1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 316\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (статті 317 ЦК України). Частиною першою та другою статті 321\~ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як встановлено статтею 392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному захист прав власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Цивільні права можуть виникати з рішення суду, як зазначено у частині 5 статті 11 ЦК України, лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України. Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 статті 328 ЦК України). Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є донькою померлої [PERSON] , й остання за життя набула право власності на спірне майно, а відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно не позбавляє позивачку як спадкоємицю права на спадщину. Отже, враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що прийняттям спадщини позивачкою права інших осіб не порушуються, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявлені в позовній заяві.

Outcome: approved