Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

01.03.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельною ділянкою, розташованими за адресою: [ADDRESS] . Власником сусіднього житлового будинку, який розташований навпроти, за адресою: [ADDRESS] , є відповідач по справі, [PERSON] . З 2000 років відповідач розмістив на земельній ділянці за адресою його місця проживання пасіку, в якій нараховується 300 - 500 вуликів. Вказана пасіка є не зареєстрованою, документів, які б підтверджували відповідність її розміщення вимогам чинного законодавства та погодження розміщення немає, ветеринарно-санітарний паспорт відсутній. Територія, на якій розміщена пасіка, по периметру не огороджена огорожею не нижче 2,5 м для підвищення рівня льоту бджіл. Внаслідок цього створюються перешкоди в користуванні домоволодінням позивачем та членами його сім`ї, існують реальні загрози для їх здоров`я через високу імовірність укусів бджіл, як людей так і свійських тварин. Неодноразові звернення [PERSON] до органів місцевого самоврядування та державної влади з метою припинення протиправних дій відповідача не призвели до захисту порушених прав. Позивач зазначає, що його та жителів села неодноразово кусали бджоли, внаслідок чого вони зверталися до органів місцевого самоврядування та органів державної влади, але комісії, які створювалися вказаними органами для обстеження пасіки відповідач до свого домоволодіння не допускав, а рекомендації виконавчого комітету Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області щодо приведення пасіки у відповідність до санітарних норм, згідно до «Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб\~і отруєнь\~бджіл» відповідачем\~не виконані, що підтверджується заявами на ім`я\~Славгородського селищного\~голови, начальника Головного управління Держпродспоживслужби у Дніпропетровській області,\~голови Синельниківської\~РДА та їхніми листами про проведення обстежень та невиконання відповідачем, наданих йому рекомендацій. Це призвело до того, що 14.06.2020 року належні позивачу корови були покусані бджолами і втекли, а коли він їх повертав то і сам був покусаний бджолами, внаслідок чого був госпіталізований до Синельниківської ЦРБ, де перебував на лікуванні з 14.06.2020 року по 19.06.2020 року і як наслідок отримав легкі тілесні ушкодження, що підтверджується висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи № 244 від 08.12.2020 року. Позивач вважає, що утримання відповідачами пасіки з порушенням санітарних норм та правил становить загрозу для життя та здоров`я як його так і членів його родини. В зв`язку із викладеними обставинами, позивач [PERSON] просить суд усунути перешкоди у користуванні житловим будинком з господарськими будівлями і спорудами та земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] вивезти пасіку з домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а також стягнути на його користь судові витрати. У відзиві на позов від 03.08.2021 року, відповідач [PERSON] вказав, що позовні вимоги не визнає, вважає їх не підтвердженими належними та допустимими доказами. Вказує, що не допускає порушень вимог Закону України «Про бджільництво». Належна йому пасіка є офіційно зареєстрованою, огородженою, льотні вулики не спрямовані в сторону земельної ділянки [PERSON] . Крім того, зазначає, що в селі є ще низка пасік, в тому числі зареєстровані, і не зареєстровані. Бджоли переміщаються навколо вуликів в радіусі 10 км., тобто територію земельної ділянки позивача можуть відвідувати не лише бджоли з інших пасік, а ще й будь-які інші дикі комахи (оси, шершні, тощо). Земельна ділянка, належна позивачу, право власності на яку він підтверджує державним актом, не є сусідньою з земельною ділянкою [PERSON] , вони знаходяться на значній відстані, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] та наданою позивачем. Зазначає, що висновок експерта про наявність тілесних ушкоджень позивача було надано з піврічною давниною. Позивачем не надано жодного доказу ідентифікації того, що його покусали саме бджоли з пасіки відповідача [PERSON] (а.с.31-33). У відповіді на відзив від 13.08.2021 року, позивач [PERSON] підтримав заявлені вимоги та вказав, що пасіка відповідача [PERSON] становить не 20 бджолиних сімей, а близько 500 бджолиних сімей (а.с.44). На підставі ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2022 року, до участі у цивільній справі №191/619/21 залучено за клопотанням позивача [PERSON] співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] (а.с.116). У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, вказали, що допущені порушення щодо висоти паркану на даний час є усунутими. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що пасіку тримає з 1979 року, на якій спочатку мав 20 бджолосімей, але згодом отримав дотацію та новий паспорт. Приблизно у 2000 роках заселився [PERSON] , і відтоді почався конфлікт. Проти позовних вимог заперечує, просить відмовити, з підстав, викладених у відзиві на позов. Представник відповідача [PERSON] , [PERSON] , у судовому засіданні просив відмовити у позові за недоведеністю вимог [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, оскільки вважає, що утримання пасіки відповідає вимогам закону. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила суду, що [PERSON] та [PERSON] є її сусідами. Через утримання [PERSON] пасіки вона та її родина більше 10 років мають постійні перешкоди у користуванні своїм майном, догляді огороду. Бджоли неодноразово кусали її та членів її сім`ї, неодноразові звернення односельчан, результату не дали. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила суду, що на території домогосподарства [PERSON] розташовується пасіка великого розміру, яка значно перевищує виділену площу. Громадяни села неодноразово зверталися зі скаргами, після чого було встановлено порушення [PERSON] встановлених норм щодо паркану та його висоти. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив суду, що проживає від відповідача на відстані 150 метрів, який тримає у себе 500 вуликів, із-за чого на його подвір`ї неодноразово були покусані бджолами дружина та дитина. Вилітають бджоли від [PERSON] . Домоволодіння [PERSON] є огородженим шифером, висотою 2 метри. Знає, що рік чи два тому на [PERSON] напали бджоли, але чиї саме вони були не знає. У с. Бегма Синельниківського району Дніпропетровської області є також інші бджолярі, наприклад, [PERSON] має 40-50 вуликів, проживає від [PERSON] на відставні 300-400 метрів. Свідок [PERSON] пояснила суду, що займає посаду секретаря Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, а сторони є мешканцями села. Пасіка [PERSON] відповідає наразі усім нормам, має належної висоти паркан, земельна ділянка має зелені насадження. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив суду, що займає посаду головного спеціаліста Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області. У травні 2022 року, за зверненням [PERSON] про порушення правил добросусідства здійснив вихід із комісією до [PERSON] . Порахувати вулики не мали можливості, оскільки бджоли мали активний літ. Земельна ділянка, на якій розташовані вулики є засадженою плодовими, хвойними деревами, і огороджена парканом, висотою 2 метри. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив суду, що є знайомим з [PERSON] , який утримує пасіку. [PERSON] також має 30 бджолосімей, і проживає приблизно у 400 метрах від [PERSON] [PERSON] мешкає з іншої сторони, і його пасіка є огородженою парканом, а засадженою деревами. Бджоли не є агресивними, вони ні на кого не нападають, тільки, коли захищаються. Не знав про те, що позивача [PERSON] покусали бджоли. Суд, заслухавши сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, давши їм належну оцінку, встановив наступне. Відповідно до\~\~статті 8 Конвенції\~про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла. Згідно зі\~статтею 293 Цивільного кодексу України\~фізична особа має право на належні, безпечні і здорові умови праці, проживання тощо. Відповідно до\~статті 103 Земельного кодексу України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (неприємні запахи, забруднення, тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив) (частина друга\~статті 103\~ЗК України). Так, відповідачу [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка, площею 0,85 га, розташована у [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га та на ведення особистого підсобного господарства 0,60 га (Державний акт на право приватної власності на землю Серії ІІІ ДП №055632 від 31 січня 20001 року) (а.с.40) . 18.10.2018 року [PERSON] , а потім 13.11.2018 року [PERSON] та [PERSON] , звернулися до голови Славгородської селищної ради із заявами про взяття на облік вказаною радою пасіки, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с.94, 98, 102). Згідно ветеринарно-санітарних паспортів пасіки № [NUMBER] [PERSON] (а.с.100), № [NUMBER] [PERSON] (а.с.104), № UА-12-14-284 [PERSON] , кожного з них пасіка за адресою: [ADDRESS] , налічувала 100 бджолиних сімей. [PERSON] та [PERSON] отримали 19 червня 2020 року від Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області рішення про державну реєстрацію потужності за діяльністю: первинне виробництво, транспортування, реалізація (а.с.54, 106), аналогічне рішення, тільки 22 червня 2021 року, отримано відповідачем [PERSON] (а.с.97). Стаття 104 ЗК України\~передбачає, що власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу. Якщо дії сусіда є неправомірними та не відповідають умові заподіяння якнайменших незручностей, такі дії підлягають припиненню. Згідно зі статтею\~152 ЗК України\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. Статтею 12 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»\~передбачено обов`язки громадян, які пов`язані з бережливим ставленням до природи, її охорони та раціонального використання її багатств відповідно до вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища; одним з обов`язків є непорушення екологічних прав та законних інтересів інших громадян. Статтями\~11,\~12 Закону України «Про бджільництво»\~встановлено, що право на утримання бджіл і зайняття бджільництвом мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають необхідні навики або спеціальну підготовку, а також юридичні особи. Фізична або юридична особа з метою зайняття бджільництвом формує пасіку з бджолиних сімей, яка може мати підсобне приміщення, інвентар і обладнання та розміщується на відповідній земельній ділянці. Кількість бджолиних сімей, що може утримуватися юридичними та фізичними особами, не обмежується. Відповідно до частини першої статті 15\~Закону України\~«Про бджільництво» фізичні та юридичні особи розміщують пасіки на земельних ділянках, які належать їм на правах власності або користування, відповідно до ветеринарно-санітарних правил. Статтею 13 Закону України «Про бджільництво»\~передбачено, що з метою обліку пасік та здійснення лікувально-профілактичних заходів на кожну пасіку видається ветеринарно-санітарний паспорт. Форма паспорта і порядок його видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики. Судом встановлено, з відповіді наданої скаржнику [PERSON] виконавчим комітетом Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 08.07.2020 року, що комісією було проведено обстеження пасіки [PERSON] , на належній йому присадибній ділянці, за адресою: [ADDRESS] , де встановлено, що пасіка огороджена з двох боків листами шиферу, з боку де є сусіди, висота огорожі становить близько 2,5 метрів, що відповідає вимогам щодо розміщення і облаштування пасік «Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл», з іншого боку сусідів немає (відсутні домоволодіння), а висота огорожі становить 1,7 метри, від дороги огорожа не щільна (металевий паркан з отворами), зі сторони балки огорожа відсутня (а.с.17). Розділом 1 «Вимоги щодо розміщення та облаштування пасік»\~Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл, затвердженої наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини від 30 січня\~2001 року № 9,\~визначено, що територію стаціонарної пасіки огороджують, обсаджують плодовими деревами і кущами. Відведення земельних ділянок для розміщення такої пасіки необхідно погоджувати з органами державного управління з питань ветеринарної медицини і місцевими органами влади. При визначенні розміру площі під пасіку розраховують, що на одну гадану бджолину сім`ю потрібно 30 - 35 кв.м, залежно від способу розміщення бджіл. При розміщенні пасіки на присадибній ділянці (подвір`ї) огорожа повинна бути заввишки не менше 2,5 м для підвищення рівня льоту бджіл. Під час розгляду справи, з показів свідків, які входили до складу комісії виконавчого комітету Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, акту обстеження від 05.04.2023 року та долучених фотокарток, встановлено виконання відповідачами недоліків, виявлених при відвідуванні пасіки за адресою: [ADDRESS] . Суд звертає увагу позивача [PERSON] на те, що обмежень у відстані розміщення пасіки від жилих будівель та заборони її розташування на присадибних ділянках не встановлено нормами Закону України «Про бджільництво», Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл, затвердженої наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини від 30 січня 2001 року № 9, а також не обумовлено таких обмежень чи заборон у положеннях «Порядку видачі ветеринарно-санітарного паспорта пасіки» та «Порядку реєстрації пасік», затверджених спільним наказом Міністерства аграрної політики України та Української академії аграрних наук від 20 вересня 2000 року №184/82.\~\~ Пунктом 2 Додатку № 5 до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 19 червня 1996 року № 173, обумовлено, що розмір санітарно-захисної зони від бджільницьких підприємств до житлової забудови встановлений у 300 метрів. Разом з тим, ці вимоги не можуть поширюватись на індивідуальну пасіку відповідачів, оскільки влаштована ними пасіка не є бджільницьким підприємством. Посилання позивачем на Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб та отруєнь бджіл затверджену наказом головного державного інспектора ветеринарної медицини України № 9 від 30 січня 2001 року, яким передбачено розміщення пасіки не менше 1 км від тваринницьких і птахівницьких будівель, не приймається до уваги, оскільки обумовлене у цьому пункті обмеження відноситься до великих господарств і підприємств, що утримують сільськогосподарських тварин та птицю, а не приватних, і наявність таких об`єктів під час розгляду справи судом не встановлено. Норми чинного законодавства не містять визначених відстаней щодо розміщення пасіки між житловими забудовами. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про відсутність порушень відповідачами умов щодо розміщення і утримання пасіки, а також з урахуванням того, що сам по собі факт утримання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] пасіки не є порушенням права позивача на безпечні й здорові умови проживання та користування його земельною ділянкою і будинком, тому відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком шляхом вивезення пасіки із домоволодіння. Таких же за змістом висновків у схожих справах дійшов Верховний Суд у постановах від 23 травня 2018 року у справі№676/1052/14 (провадження №61-6809св18, від 23 травня 2018 року у справі №452/1121/15 (провадження №61-2560св18). Під час розгляду справи позивачем не доведено належними і допустимими доказами наявність причинно-наслідкового зв`язку між негативним впливом на його здоров`я за висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи №244 від 08.12.2020 року за події, яка мали місце 14.06.2020 року, та розміщенням і утриманням пасіки відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З огляду на встановлені обставини, суд також доходить до висновку, що за наведених у позові [PERSON] мотивів, відсутні правові підстави для зобов`язання відповідача усунути позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою та будинком шляхом вивезення відповідачами влаштованої пасіки. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed