Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

В провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.04.2022р. об`єднано в одне провадження цивільну справу № 521/2645/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини з цивільною справою № 521/14423/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач [PERSON] посилався на те, що 28.08.2015р. між ним та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано 26.09.2019р. за рішенням суду. Від шлюбу у них народився син - [PERSON] , [INFO] . У провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходилася цивільна справа за позовом [PERSON] до нього про визначення місця проживання дитини № 521/10649/19. 25.11.2019 року він звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з ним. Через те, що було недостатньо документів, а саме висновку опіки та піклування про доцільність місця проживання дитини з батьком або матір`ю, до канцелярії суду була подана заява про залишення позову без розгляду в зв`язку з необхідністю виготовлення висновку органу опіки. 15.07.2021 року він звернувся із заявою до Служби у справах дітей про визначення місця проживання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з ним за адресою: [ADDRESS] . У теперішній час після тривалого розгляду він отримав витяг з протоколу № 3 від 16.08.2021 року засідання комісії з питань захисту прав дитини, в якому зазначено «вирішили рекомендувати [PERSON] та [PERSON] щодо визначення місця проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , народження, звернутися до Органу опіки та піклування за місцем проживання дитини або до суду». При цьому позивач зазначає, що надає матеріальну допомогу і належним чином виконує батьківські обов`язки, приймаючи участь у виховані дитини. Сумлінно виконуючи батьківські обов`язки, він ніяким чином не діє всупереч інтересам дитини. В той час як неповнолітній [PERSON] мешкає з позивачем, [PERSON] отримує від нього аліменти на утримання сина, який повністю знаходиться на його утриманні, у вихованні і утриманні якого вона не приймає ніякої участі. 16.08.2021 року на засіданні комісії після обстеження житлових умов, у яких зараз з ним мешкає син, а також після збору необхідних документів [PERSON] відмовилася надати можливість обстежити житлові умови, в яких вона мешкає і надала якийсь договір про те, що вона орендує житло, а також довідку, що вона працевлаштувалася. Окрім того позивач зазначає, що він є власником двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № 1164/02 від 15 листопада 2002 року, виданого Управлінням з питань розподілу та реалізації житла виконавчого комітету Одеської міської Ради. Факт, що син мешкає з позивачем підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] з 03.10.2018р. по теперішній час. Також зазначив, що працює та має постійний дохід, щоб задовольнити матеріальні потреби сина, а тому просить суд визначити місце проживання сина разом із ним. Відповідні обставини стали причиною звернення до суду з відповідним позовом. В свою чергу [PERSON] свої позовні вимоги мотивує тим, що 28.08.2015р. між нею та відповідачем було укладено шлюб. [INFO] у них народився син - [PERSON] . 26.09.2019р. рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по справі № 521/9116/19 шлюб між сторонами розірвано. 20.09.2019р. рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по справі № 521/10651/19 стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 2000,00 грн. щомісячно до повноліття дитини. В провадженні Першого Малиновського ВДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеси) перебуває виконавче провадження [NUMBER] щодо стягнення аліментів. Наразі дитина проживає разом з батьком, який перешкоджає позивачці навіть спілкуватися і бачитись з дитиною. Один із таких випадків, який мав місце 21.11.2021р. та зафіксований відділом №1 (м. Одеса) ОРУП №1 ГУНП в Одеській області за № 33083. Дитина відвідувала заклад дошкільної освіти «Сонечко» в с. Гвардійське, під час проживання разом з позивачкою, що підтверджується відповідною довідкою та характеристикою. Незважаючи на те, що сторони тривалий час проживають окремо в різних містах, згоди щодо місця проживання дитини так і не було досягнуто, про що виникали суперечки. Враховуючи вік дитини (повних 3 роки) в інтересах дитини проживати саме з позивачкою. Позивачка здатна у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Шкідливих звичок позивачка не має, всі свої зусилля та любов направляє дитині. За даних обставин просить визначити місце проживання сина разом із нею, що стало причиною звернення до суду з відповідним позовом. [PERSON] та його представник у судовому засіданні свої заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити, проти позову [PERSON] заперечували. Представник [PERSON] у судовому засідання свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити її позов, проти задоволення позову [PERSON] заперечував. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала висновок Органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача та відповідача, допитавши в судовому засіданні свідків та експерта, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява №2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). В постанові Верховного Суду від 22.04.2019 року у справі №204/6905/17 зазначено, що тлумачення статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. При вирішенні даного спору щодо визначення місця проживання дитини суд бере до уваги його вік та потреби. Судом встановлено, що 28.08.2015 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який на підставі рішення Малиновського районного суду від 26.09.2019р. було розірвано. (том.1 24, 27-28) У шлюбі сторін народився син [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 2648 від 13.04.2017р., складений Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. (том 1 а.с. 25) Згідно з відомостями про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] з 03.10.2018р. по теперішній час. (том 1 а.с. 26) Крім того, факт проживання [PERSON] , [INFO] , разом з батьком за вказаною адресою підтверджується і довідкою голови ОСББ «Петробуд» Л.А.Кирилюк. (том 2 а.с.89) Проживання та реєстрація дитини за відповідною адресою сторонами не спростовується. Батько дитини [PERSON] також зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . При цьому [PERSON] є власником двокімнатної квартири за адресою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № 1164/02 від 15 листопада 2002 року, виданого Управлінням з питань розподілу та реалізації житла виконавчого комітету Одеської міської Ради, що підтверджується копією свідоцтва про право власності. 03 січня 2003 року право власності на вищезазначене майно зареєстроване в ОМБТІ під № 3351 стор 194 кн 148 доп., що підтверджується штампом про реєстрацію, який наявний у матеріалах справи. (том 1 а.с. 18-19) Окрім того, з 14 січня 2003 року [PERSON] є власником нежилого приміщення (стояночне місце № [NUMBER] ) загальною площею 18,3 кв.м., виданого на підставі договору про інвестування від 04.04.2001 року № 33 акту прийому-передачі, що підтверджується копією свідоцтва, яке наявне у матеріалах справи. (том 1 а.с. 20) На підставі договору дарування від 12 листопада 1998 року [PERSON] належить на праві приватної власності садовий будинок під [ADDRESS] у садовому товаристві «Авангард» загальною площею 112,6 кв.м. (том 1 а.с. 23) Крім того, позивачу на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 21.06.2000р., зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2034, належить земельна ділянка для ведення садівництва площею 0,068га, що розташована на території садівничого товариства «Авангард»», ділянка № [NUMBER] Затоківської селищної ради. (т.1 а.с.21-22) Мати дитини [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте заочним рішенням Малиновським районним судом міста Одеси (цивільна справа № 521/10550/20) за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користуватися житлом від 19.10.2020 р., її визнано такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] . (том 2 а.с. 46-48) Відповідно до договір найму житлового приміщення від 16.04.2022 р. [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Однак суд зазначає, що на момент розгляду справи дія вказаного договору закінчилася 18.10.2022р. і доказів того, що він був пролонгований суду не надано. (том 2 а.с. 23-25) Окрім того, [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 08.04.2002р. належить на праві приватної спільної власності частка квартири за адресою: [ADDRESS] . (том 2 а.с. 26) Відповідно до довідки АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» фонду Державного майна України від 05.04.2022р. № 06/15-33, [PERSON] працює в компанії з 04.04.2022р. на посаді заступника начальника відділу матеріально-технічного і транспортного забезпечення з посадовим окладом в розмірі 9400 грн. (том 2 а.с. 10) 25.04.2022р. генеральним директором АТ «ОДЕСЬКА ТЕЦ» фонду Державного майна України складено характеристику на [PERSON] , в якій зазначено, що за нетривалий період роботи вона зарекомендувала себе виконавчим і сумлінним працівником. Відповідально ставиться до виконання своїх службових обов`язків. Має правильні життєві пріоритети та орієнтири. (том 2 а.с. 11) [PERSON] згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є фізичною особою-підприємцем та згідно розрахунку податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою за 2021 рік, її дохід складає 10379.00 тис. грн. (том 2 а.с. 12-13, 14-19) При цьому згідно роздруківки інформації про ФОП [PERSON] станом на 15.06.2022р. перебуває у статусі «припинено». (том 2 а.с. 49) Однак вищезазначена роздруківка не береться судом до уваги, оскільки здійснена з невідомих джерел та не містить ознак офіційності. Згідно довідки ТОВ «САНТЕХПОСТАВКА УКРАЇНА» від 12.01.2021р. [PERSON] працює з 27.05.2020 на посаді менеджера (управителя) в оптовій торгівлі з оплатою праці згідно штатного розкладу. Згідно довідки про доходи, виданої [PERSON] , вбачається що у період часу з січня 2021 року по січень 2022р. він отримав заробітну плату в розмірі 28 831,10 грн., та з січня 2022р. по березень 2022 року в розмірі 17871 грн. (том 2 а.с.50-52) Також, згідно з характеристикою директора ТОВ «САНТЕХПОСТАВКА УКРАЇНА», [PERSON] зарекомендував себе, як професіонал у своїй роботі, є організаторські властивості, дисциплінований, завжди готовий прийти на допомогу, легко спілкується з людьми. (том 2 а.с. 53) Згідно з довідкою Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації Комунальна установа «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» від 17.02.2022 року № 000199 [PERSON] , [INFO], згідно з даними архіву, реєстратури та картотеки на наркологічному обліку не значиться. (том 2 а.с. 91) Згідно з довідкою Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради Комунальне некомерційне підприємство «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради від 17.02.2022 року № 457 [PERSON] , [INFO], згідно з даними архіву, реєстратури та картотеки не значиться. (том 2 а.с. 90) Згідно довідки Міністерства внутрішніх справ України серії ІІА№2890092 [PERSON] на території України станом на 17.02.2022р. до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. (том 2 а.с. 92) Листом Центра соціальних служб Одеської міської ради від 17.02.2022р. № 04/01-506, повідомлено, що фахівцями відділу соціальної роботи здійснено вихід за місцем проживання дитини, а саме за адресою: [ADDRESS] та складено акт оцінки потреб сім`ї/особи від 16.02.2022. З`ясовано, що родина мешкає у власній квартирі з сучасним ремонтом, усіма зручностями, дотримуються санітарно-гігієнічні норми Для дитини створені всі умови для розвитку. В наявності необхідні речі. В квартирі для дитини є окреме ліжко, стіл, іграшки. Дитина відвідує дитячий садок та займається в спортивній секції футболу. Батько виконує свої батьківські обов`язки в повному обсязі. Зі слів батька дитини мати не відвідує їх сина. (том 2 а.с. 163-164) 07.04.2022р. головним спеціалістом територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Малиновському районі здійснено вихід за місцем фактичного проживання дитини, а саме за адресою: [ADDRESS] та складено акт обстеження умов проживання. Згідно з актом обстеження умов проживання від 07.04.2022 року встановлено, що батько з дитиною проживає в двокімнатній квартирі. Умови проживання задовільні. В квартирі сучасний ремонт, квартира повністю мебльована. Вся побутова техніка в наявності. Дитина забезпечена усім необхідним: окрема кімната, ліжко, шафа, стіл для навчань, різноманітні гаджети, тощо. (т.2 а.с.162) 18.05.2022р. головним спеціалістом територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Приморському районі здійснено вихід за місцем фактичного проживання матері [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] та складено акт обстеження умов проживання. За результатами обстеження встановлено, що мати проживає в однокімнатній квартирі. Умови проживання задовільні. Квартира повністю мебльована, вся побутова техніка в наявності. (том 2 а.с. 165) Відповідно до довідки Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради Комунальне некомерційне підприємство «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради від 04.04.2022 року № 17 [PERSON] , [INFO], згідно з даними архіву, реєстратури та картотеки не значиться. (том 2 а.с. 21) Сертифікатом про проходження профілактичного наркологічного огляду Комунальне некомерційне підприємство «Одеський обласний медичний, центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради від 30.03.2022 року серія 10ААЖ № 682033 у [PERSON] , [INFO] , ознак наркологічних захворювань не виявлено. (том 2 а.с. 20) Витягом з Інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», підтверджено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Полтави, на території України станом на 21.04.2022 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. (том 2 а.с. 22) В матеріалах справи містяться копії звернень [PERSON] до поліції з приводу перешкоджання їй [PERSON] бачитися з дитиною та відповідь відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, в якому зазначається, що притягнути до відповідальності [PERSON] не надалось можливим, оскільки інформація, викладена у зверненні, не знайшла свого фактичного підтвердження у зв`язку з відсутністю доказів. (том 2 а.с.56,58-71,77,83-85) Згідно з довідкою, виданою Одеським санаторним закладом дошкільної освіти «Ясла-садок» № 239 компенсуючого типу Одеської міської ради від 16.02.2022 року № 24/01-37 [PERSON] , [INFO] , відвідує Одеський санаторний заклад дошкільної освіти «Ясла-садок» № 239 компенсуючого типу Одеської міської ради з жовтня 2021 року по теперішній час. За період відвідування закладу дитиною опікувались його батько [PERSON] та бабуся по батьковій лінії, мати дитини [PERSON] в цей період заклад не відвідувала, з працівниками не зустрічалась та не цікавилась вихованням та розвитком дитини. (том 2 а.с.86) У відповідності до листа КНП «Дитяча міська поліклініка №5» ОМР від 14.02.2022р. № 214/вих, дитина [PERSON] , [INFO] , спостерігається КНП «ДМП №5» ОМР з вересня 2021 року. Дитина здорова, на обліку у лікарів спеціалістів не знаходиться. Згідно рапорту лікаря-педіатра в дитячу поліклініку разом з дитиною за медичною, консультативно-діагностичною та профілактичною допомогою звертається батько [PERSON] . Рекомендації лікаря-педіатра щодо лікування та профілактики захворювань дитини виконує в повному обсязі. (том 2 а.с.87) За приписами ч. 4, ч. 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. [PERSON] надала до служби у справах дітей довідку, видану закладом дошкільної освіти «Сонечко» Лиманського району Одеської області Чорноморської селищної ради від 16.08.2021 р. № 73, [PERSON] , [INFO] , відвідував заклад дошкільної освіти «Сонечко» Чорноморської селищної ради в с.Гвардійське з квітня 2021 року. Також нею надано довідку Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації Комунальна установа «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» від 30.03.2022 року згідно якої [PERSON] , [INFO], згідно з даними архіву, реєстратури та картотеки центру на наркологічному обліку не значиться. Висновком № 1206/01-20 від 20.07.2022 року Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з батьком, [PERSON] , [INFO] . (том 2 а.с. 107-111) Статтею 102 ЦПК України визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини. Матеріали справи містять Висновок експерта № 08/22 за результатами проведення судової психологічної експертизи, складеного 10.08.2022р. судовим експертом Лабораторії психологічних досліджень «Психологіка» (ФОП [PERSON] ) [PERSON] , яким зроблено наступні висновки: - 1,2. Розвиток загальних здібностей дитини [PERSON] відповідає віковому рівню (встановлено на підставі бесіди, аналізу продуктів діяльності дитини). Дитина має необхідний для її віку запас знань (загальну обізнаність) та вербальний досвід. Емоційну сферу [PERSON] можливо охарактеризувати таким чином: відкритість до контактів, відсутність гострих страхів та симбіотичної залежності від батьків, вразливість, захопленість, прояв ситуативної тривоги при розпитуванні про мати»; - 3.11. Дитина [PERSON] перебуває у віці, в якому дитина схильна до впливу з боку дорослих, в тому числі з боку батька та інших дорослих (це стосується і оцінки сімейної ситуації дитиною); - 4. Дитина [PERSON] відчуває більшу психологічну прихильність до батька, [PERSON] ; - 5. Відомості про поведінку матері дитини, [PERSON] , відомі лише зі слів [PERSON] , інших відомостей про поведінку [PERSON] немає. Якщо виходити з інформації, наданої [PERSON] поведінка [PERSON] негативно позначається на психічному стані дитини, [PERSON] ; - 6. Поведінка батька, [PERSON] , протягом останнього року позитивно впливає на розвиток дитини [PERSON] ; - 7,10. Рівень інтелекту та освіти матері, [PERSON] , дозволяють їй займатися вихованням дитини, проте, вона має певні особистісні, характерологічні особливості (поєднання підвищеної самооцінки та рівня активності з недостатньою здатністю до інтеріоризації соціальної норми, висока ймовірність розрядки емоційної напруги у безпосередній поведінці), які можуть негативно вплинути на виховний процес; - 8,10. У батька, [PERSON] , є необхідні для виховання дітей психолого-педагогічні якості, у нього відсутні риси характеру, які б могли негативно вплинути на процес виховання дитини; - 9. Сімейна ситуація проживання з батьком, індивідуально-психологічні особливості батька, особливості його виховної поведінки позитивно впливають на емоційний стан, психічний розвиток та відчуття благополуччя дитини; - 12. Малолітній [PERSON] з урахуванням його вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку та умов мікросоціального середовища спроможний надавати емоційну оцінку відношенню кожного з батьків до нього, виявляти емоційну прихильність до когось з батьків; - 13. Для відновлення батьківсько-дитячих стосунків з матір`ю, матері дитини ( [PERSON] ) рекомендується консультація з психологом з питань відновлення контакту з дитиною. Для забезпечення найліпших інтересів дитини ( [PERSON] ) необхідно налагодження взаємовідносин між батьком ( [PERSON] ) та матір`ю ( [PERSON] ), поважне ставлення батьків один до одного. Для цього необхідно застосування сімейної медіації. Слід також зазначити, що у вищезазначеному висновку експерта зазначено, що дослідження дитини проводилося наодинці для запобігання можливого впливу. На малюнку своєї сім`ї дитина зобразила себе, батька, дідуся та бабусю по лінії батька. На запитання, з ким би [PERSON] хотів жити, дитина відповіла однозначно: «С папой». На запитання чому, відповів: «Папа со мной гуляет, играет.». Матері дитини ( [PERSON] ) рекомендується консультація з психологом з питань відновлення контакту з дитиною. Для забезпечення найліпших інтересів дитини ( [PERSON] ) необхідно налагодження взаємовідносин між батьком ( [PERSON] ) та матір`ю ( [PERSON] ), поважне ставлення батьків один до одного та застосування сімейної медіації. (т.2 а.с.134-146) Вищезазначений висновок експерта піддався рецензуванню № 01/22-р Бюро психологічних досліджень, який було складено 22.10.2022р. експертом [PERSON] , яка зробила висновок: «Висновок експерта № 08/22 від 10.08.2022р. за підписом [PERSON] (ФОП [PERSON] «Психологіка»), складений з суттєвими недоліками. Проведене дослідження є неповним, експерт не аналізує: сім`ю, як цілісну систему, взаємини дитини з батьками, можливе втягнення дитини до конфлікту лояльності та можливого відкидання (відторгнення) дитиною одного з батьків, під впливом іншого дорослого. Експерт не аналізує жодну об`єктивну психологічну інформацію, яка повинна надаватися замовником для проведення психологічної експертизи, водночас вносить до свого висновку суперечливі .чанні, які не містять жодного психологічного обґрунтування. Експертом була втрачена логіка наукового дослідження та формування обґрунтованих висновків. Фактично експерт у своєму висновку плутається в отриманих діагностичних даних. Висновок, що рецензується не має цілісної структури, є уривчастим. Діагностичне інтерв`ювання сторін є скутим га неповним. Діагностичний інструментарій, який використаний експертом під час дослідження батьків та дитини не дозволяє повноцінно та всебічно вивчити батьківсько-дитячі взаємини в родині та сформувати категоричні відповіді на поставленні замовником питання. Результати дослідження дитини (як основного об`єкту дослідження в цьому виді експертизи) представлені збіднено, без повноцінного та всебічного аналізу методик. Експерт взагалі не висвітлює результати, які отримані за методиками дослідження сімейних взаємин, не вказує кого саме дитина включила в коло членів своєї родини при виконанні методик, не вбачається інформації стосовно того, як хлопчик ставиться до батьків, до можливого спілкування з матір`ю, та те, як [PERSON] ставиться до зустрічей з пані [PERSON] . Вбачається, що висновок експерта № 08/22 від 10.08.2022р., складений [PERSON] , не відповідає існуючим у теорії та практиці психології вимогам до використання психологічного інструментарію (використанню психологічних методик). У тексті висновку, що рецензується, немає жодного посилання на авторів, науковців, тобто, він не відповідає стандартам наукової роботи. Кожне положення, яке винесене до висновку, не обґрунтовано будь-якими науковими знаннями (теоріями). Висновок немає посилання щодо відео або аудіофіксації процесу дослідження дитини, що є обов`язковою вимогою до проведення експертизи дітей задля забезпечення її об`єктивності та прозорості. Висновки, які надає експерт, сформовані без будь-якого психологічного обґрунтування та підтвердження. Виходячи з наведеного, висновок, що рецензується, не має наукової або практичної цінності та не може розглядатися як достовірне джерело психологічної інформації.»(т.2 а.с.191-196) Слід зазначити, що у відповідності до Наказу Міністерства юстиції України № 355/5 від 03.02.2020р. затверджено Порядок проведення рецензування висновків судових експертів. Так відповідно до п. 1, 2 розділу 1 та п. 1 розділу 2 Порядок проведення рецензування висновків судових експертів, Цей Порядок визначає процедуру проведення та оформлення результатів рецензування висновків судових експертів науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України (далі - НДУСЕ), судових експертів, які не є працівниками державних спеціалізованих установ, а також проектів висновків фахівців, які мають намір отримати кваліфікацію судового експерта. Метою рецензування висновків судових експертів є вдосконалення професійної майстерності експертів, поліпшення якості та обґрунтованості їх висновків. Рецензування не проводиться з метою спростування чи підтвердження висновків. Рецензування висновків проводять співробітники науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України, які мають кваліфікацію судового експерта з тієї експертної спеціальності, за якою складено поданий на рецензування висновок, та не менше ніж трирічний стаж експертної роботи. Проте здійснена рецензія не відповідає меті рецензування висновків експерта, оскільки рецензіатом лише вказано на ряд помилок, які здійснено експертом, при чому не поліпшено якості та обґрунтованості відповідного висновку. З`ясування думки дитини у ході роботи із психологом є найбільш комфортним процесом для дитини, оскільки проходить, як правило, у спокійній обстановці, в ігровій формі. Згідно з ч. 2, 8, 9 ст. 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) зазначено, що питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Окрім цього слід зазначити, що у судовому засідання в якості свідків були допитані [PERSON] , [PERSON] , які через конфлікт між батьками [PERSON] та [PERSON] , надали суперечливі покази, які не можуть в даному випадку прийняті судом. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] повідомив, що не пам`ятає що саме досліджував у дослідженні, та виходив з тієї інформації яка була повідомлена батьками дитини ( [PERSON] та [PERSON] ). При дослідженні старається спілкуватися з обома батьками, але якщо один з них не приходить, то експертиза проводиться з тими хто прийшов, а також спілкується з дитиною, та запитує її відношення до батьків. Конфліктні ситуації були у сторін, та це могло мати вплив на дитину. Малюнки без матері могли бути результатом впливу батька. З дитиною він якийсь момент проводив бесіду без батьків та намагався з`ясувати вплив батьків на нього. Також зазначив, що актуальність висновку експерта та обставини можуть змінюватися кардинально, та як наразі ситуація в родині йому не відомо. У висновку вказанні посилання на використані джерела, а також на малюнки, бесіди, спостереження. Складений ним висновок підтримав. В останньому судовому засіданні [PERSON] пояснив, що наразі дитина перебуває з матір`ю, яка взяла дитину ще в квітні 2022 року, не повернула її та без погодження з ним вивезла дитину до Німеччини, зателефонувавши йому, що боїться повертатися до України із-за обстрілів та нестабільної ситуації, пов`язаної із війною з Російською Федерацією. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. З матеріалів справи убачається про існування між колишнім подружжям стійкого особистого конфлікту. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. Суд зауважує, що сім`я є цінною для розвитку дитини, і коли вона руйнується, батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу. Ситуація, в якій батьки не в змозі віднайти такі способи за взаємним погодженням, потребує втручання органів державної влади, зокрема суду, з метою забезпечення належних стосунків між дитиною й батьками, які є фундаментальними для благополуччя дитини. Дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків. Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів. При цьому слід звернути особливу увагу, на те, що у Витягу з протоколу № 11 засідання комісії з питань захисту прав дітей від 13.07.2022р. під час бесіди комісії з батьками, членами комісії було встановлено наступне: «Слухали: [PERSON] запитала батьків: «З ким та де зараз проживає дитина?» Слухали: [PERSON] відповів: «Разом зі мною з 19 липня 2021 року». Слухали: [PERSON] запитала батька: «Дитина маленька. Ви справляєтесь? Можливо Ваші батьки допомагають?» Слухали: [PERSON] відповів: «Я сам справляюсь». Слухали: [PERSON] запитала батька: «За період проживання дитини разом з Вами, мати бачилась з дитиною?» Слухали: [PERSON] відповіла: «Батько не дає можливості мені бачитись з дитиною. З ним неможливо домовитись. Я згодна бачитись з дитиною у присутності батька, я не збираюсь викрадати дитину, але він проти. Також я писала заяви до органів Національної поліції». Слухали: [PERSON] запитала мати: «Ви майже рік не бачили сина?» Слухали: [PERSON] відповів: «Так. Мати з`явилась лише в листопаді 2021 року перед засіданням суду. Чотири місяці мати переховувалась». Слухали: [PERSON] запитала батька: «Переховувалась від Вас?» Слухали: [PERSON] відповів: «Від мене та сина. Вона не виходила на зв`язок. В листопаді мало відбутись судове засідання щодо визначення місця проживання і за пару днів до цього мама з`явилась». Слухали: [PERSON] зазначила: «Не правда. Я телефонувала, але батько не відповідав на дзвінки». Слухали: [PERSON] зауважила: «Матері не було з якихось причин чотири місяці, але це не дає Вам права перешкоджати бачитись їй з дитиною». Слухали: [PERSON] відповів: «Я не хочу травмувати дитину». Слухали: [PERSON] запитала мати: «Як сталось, що дитина проживає з батьком?» Слухали: [PERSON] відповіла: «Батько ж має право бачитись з дитиною, ну ось він взяв і не віддав мені дитину. Я телефонувала, просила побачитись з дитиною». Слухали: [PERSON] запитала батька: «Чому Ви не віддали дитину матері?» Слухали: [PERSON] відповів: «Вона надіслала мені відео, на якому мати виганяє дитину. На цьому відео дитина плаче, мати його не заспокоює. Також на цьому відео співмешканець матері. Після цього я вирішив, що матері дитину не дам». (Дане відео було надано батьком на огляд членам комісії з питань захисту прав дітей Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради). Слухали: [PERSON] запитала мати: «Звідки у батька це відео?» Слухали: [PERSON] відповіла: «Я йому надіслала. Я дитину потім заспокоїла». Слухали: [PERSON] запитала мати: «Відео зняли Ви, відправили також Ви для того, щоб батько взяв дитину до себе, правильно?» Слухали: [PERSON] відповіла: «Так». Слухали: [PERSON] зазначив: «Це вже був третій раз, після чого я сказав їй, що вона більше не побачить дитину». Слухали: [PERSON] запитала батька: «А до цього Ви не бачились з сином?» Слухали: [PERSON] відповів: «Я брав дитину на вихідні, після чого мати вимикала телефон і дитина тиждень була у мене». Слухали: [PERSON] зауважила: «Це не правда». Слухали: [PERSON] відповів: « Правда . Бо в поліції вже дев`ять заяв на мене про те, що я не даю матері бачитись з дитиною. Був випадок коли мати залишила дитину, а сама поїхала в Єгипет. З ким була моя дитина тиждень невідомо. Дитині було два роки. Після цього я подав документи на розірвання шлюбу». Слухали: [PERSON] запитала батька: «Чому Ви не даєте матері бачитись з дитиною?» Слухали: [PERSON] відповів: «Я хочу мати офіційний документ. Якщо назначать тоді і будуть бачитись». Слухали: [PERSON] запитала мати: «Де Ви перебували з вересня 2021 року по квітень 2022 року?» Слухали: [PERSON] відповіла: «Коли я дізналась про те, що батько подав заяву на визначення місця проживання, я зрозуміла, що мені потрібно влаштуватись на роботу, знайти житло. Зараз у мене хороша заробітна плата, добре орендоване житло. Я готувала все для суду. Як тільки з`явився адвокат ми почали готувати всі документи». Слухали: [PERSON] запитала мати: « Де Ви працюєте?» Слухали: [PERSON] відповіла: «Одеська теплова електростанція. Я заступник начальника відділу електронно технічного транспортного забезпечення». Слухали: [PERSON] запитала батьків: «Ви визначаєте місце проживання дитини з одним із батьків. Я вважаю, що ви повинні домовлятись. Дитина повинна знати обох батьків. Ви на роботі. З ким буде дитина?» Слухали: [PERSON] відповів: «В дитячому садку. На період воєнного стану з моїми батьками». Слухали: [PERSON] відповіла: « Няня . Спеціалізована людина, яка має освіту та досвід у вихованні дитини. Також я можу регулювати свій графік роботи». Слухали: [PERSON] запитала батьків: «Невже ви не можете домовитись?» Слухали: [PERSON] відповів: «Ні. Мати непередбачувана людина. Де гарантія того, що вона мені вночі його не привезе, або з ним щось станеться». Таким чином судом вбачається протиправна поведінки матері у відношенні до малолітньої дитини, що дає підстави для відмови їй у визначенні місця проживання сина разом із нею. Оскільки [PERSON] на даному етапі рекомендує себе ненадійною та безвідповідальною особою. (том 3 а.с. 36-42) Крім того слід зазначити, що: «Вона надіслала мені відео, на якому мати виганяє дитину. На цьому відео дитина плаче, мати його не заспокоює. Також на цьому відео співмешканець матері. Після цього я вирішив, що матері дитину не дам». (Дане відео було надано батьком на огляд членам комісії з питань захисту прав дітей Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради), взагалі є обурливим, оскільки мати не має здійснювати психологічні ігри з дитиною, для помсти колишньому чоловіку. Така поведінка матері, явно негативно відбивається на дитині, такі емоційні гойдалки для такої маленької дитини є згубними. Допитана в судовому засіданні голова комісії з питань захисту прав дітей [PERSON] пояснила, що на засіданні комісії в присутності сторін був розглянутий проект висновку служби у справах дітей Одеської міської ради стосовно визначення місця проживання [PERSON] та всі документи, а також відеозапис, надісланий [PERSON] , сторони надали свої пояснення з приводу виниклого спору, та комісією було встановлено, що між сторонами існує конфлікт з приводу проживання дитини, комісія намагалася примирити батьків, однак це не виявилося можливим. При цьому суд наголошує, що визначення місця проживання дитини з батьком не дає йому підстави для відмови у побаченнях матері з сином, проводження з ним спільного часу та участі матері у житті сина. У постанові Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 182/2037/17 вказано, що матеріально-побутове забезпечення батьків має враховуватися, але не є визначальним у вирішенні питання про визначення місця проживання дитини, оскільки судам перш за все слід брати до уваги інші критерії, зокрема ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, у тому числі обов`язків із виховання дитини, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини та повинні виходити із якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання сина разом з батьком не суперечитиме його інтересу та на даний час буде для дитини найкращим рішенням, а тому суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог [PERSON] , а в задоволенні позову [PERSON] суд відмовляє в повному обсязі.

Outcome: approved