Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що з 17 травня 2002 року він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] . Зазначає, що після одруження стосунки між ними складалися добре. Сторони працювали, будували плани на майбутнє та розуміли один одного. Проте, чим більше вони були разом, тим більше між ними виникали конфлікти з приводу несумісності поглядів на життя і з часом позивач зрозумів, що вони не підходять один одному. Протягом двох років позивач сподівався, що стосунки налагодяться, однак цього не трапилось. Подружжя втратити почуття любові один до одного, відповідач постійно влаштовує сварки, свідком яких є малолітній син. Вказує, що з вини відповідача їхнє сімейне життя не склалось і збереження сім`ї стало неможливим. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому просить суд шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 17 травня 2002 року Рожищенським відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області, актовий запис № 26 розірвати. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 26 травня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, судове засідання призначено 19 червня 2023 року о 10 год 00 хв. Позивач в судове засідання не з`явився, 16 червня 2023 року подав суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Відповідач будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. Згідно з ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України), суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, суд доходить такого висновку. Із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] судом установлено, що 17 травня 2002 року Рожищенським відділом реєстрації актів громадянського стану Волинської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що було зроблено актовий запис № 26. Під час шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] . Позивач, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернувся до суду з вказаним позовом за захистом своїх порушених прав. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх дитини, що мають істотне значення. З обгрунтувань позову судом встановлено, що після одруження стосунки між сторонами складалися добре. Подружжя працювало, будували плани на майбутнє та розуміли один одного. Проте, чим більше вони були разом, тим більше між ними виникали конфлікти з приводу несумісності поглядів на життя. Протягом двох років позивач сподівався, що стосунки налагодяться, однак цього не трапилось. Подружжя втратили почуття любові один до одного, відповідач постійно влаштовує сварки, свідком яких є малолітній син. В кінцевому результаті сімейне життя сторін не склалось, що призвело до фактичного припинення між ними подружніх відносин. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, шлюб існує формально. За змістом п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Ураховуючи вищенаведене та відповідно до вимог ст. 112 СК України, встановивши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, обставини життя подружжя, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, у зв`язку з чим позов необхідно задовольнити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак, згідно клопотання [PERSON] судовий збір необхідно залишити за позивачем. На підставі ст. 24, 55, 56, 110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved