Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

Короткий зміст позову. Позивач Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради звернувся до суду з позовом про стягнення надміру виплаченої допомоги на дітей одиноким матерям до відповідача [PERSON] , посилаючись в обгрунтування позовних вимог на те, що згідно з прийнятим рішенням 6 сесії VIII скликання Чернівецької міської ради від 15.04.2021 №177 «Про внесення змін та доповнень до рішення міської ради VIII скликання від 25.03.2021 №132 «Про структуру виконавчих органів Чернівецької міської ради департамент праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради з 01.07.2021 року ліквідовано та з 15.06.2021 року утворено Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради. Відповідно до пункту 1.6 «Положення про департамент соціальної політики Чернівецької міської ради» затвердженого рішенням Чернівецької міської ради VIII скликання від 31.05.2021 № 253, Департамент, з дня державної реєстрації юридичної особи є правонаступником прав і обов`язків ліквідованого департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради (ЄДРПОУ 26075395). Зазначає, що 18.10.2018 року, [PERSON] звернулася до Управління соціального захисту населення Шевченківського району Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради із заявою про призначення їй державної допомоги на дітей одиноким матерям та декларацією про доходи і майновий стан. Відповідно до поданої заяви, особи, які отримують вищезазначену допомогу зобов`язуються повернути надміру нараховані кошти у разі подання недостовірних відомостей. Зазначають, що рішенням Департамент праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради від 24.10.2018 року відповідачу було призначено державну допомогу на дитину, як одинокій матері, на період з 01.10.2018 року по 30.11.2018 року в розмірі 1559,00 грн. щомісячно, з 01.12.2018 по 31.03.2019 року в розмірі 1626,00 грн. щомісячно. Вказує, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженою наказом Мінсоцполітики, Мінекономрозвитку, Мінфіном, Держстатом, МОНмолодьспортом від 15.11.2001 року №486/202/524/455/3370. Відповідно до п. 5 підпункту 5.1 Методики до сукупного доходу сім`ї входить заробітна плата Стверджує, що за результатами проведеної перевірки достовірності та повноти інформації, наданої відповідачем та згідно з інформацією ДПІ м. Чернівці встановлено, що відповідач не зазначила в декларації про отримання доходу у вигляді заробітної плати, внаслідок чого виникла переплата на загальну суму 4003,56 грн. за період з 01.10.2018 року по 31.03.2019 року. При цьому, вказує, що Департаментом неодноразово направлялись відповідачу письмові повідомлення про повернення надміру виплачених бюджетних кошів, однак відповідач сплачених коштів не повернула. Вважає, що оскільки відповідач не задекларувала дохід у вигляді заробітної плати, який вплинув на призначення виплати державної допомоги, добровільно не повертає безпідставно набуті бюджетні кошти, з неї необхідно стягнути безпідставно набуті бюджетні кошти в судовому порядку. Просить стягнути з [PERSON] , на користь Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради - 4003,56 грн. надміру виплаченої державної допомоги на дітей як одинокій матері та понесені судові витрати в розмірі 2684,00 грн. Рух справи та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.03.2023 року відкрито провадження у справі, за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача - Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради не з`явився, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи; до суду скерувала письмову заяву з клопотанням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи; відзиву на позовну заяву не надала, про поважність причин неявки суд не повідомила, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Згідно ст. 223 ч.3 п.1 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; в тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.97 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд, виходячи з даних вимог закону, зокрема, що відповідач не подав відзив на позовну заяву, вивчивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення та позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Досліджені докази та застосовані норми права Судом встановлено, що 18.10.2018 року [PERSON] звернулася до Управління соціального захисту населення Шевченківського району Департаменту праці та соціального захисту населення Чернівецької міської ради із заявою про призначення їй державної допомоги на дітей одиноким матерям та декларацією про доходи та майновий стан. Відповідно до поданої заяви, особи, які отримують вищезазначену допомогу зобов`язуються повернути надміру нараховані кошти у разі подання недостовірних відомостей.(а.с.7-8) Рішенням Департаменту про призначення допомоги сім`ям з дітьми від 24.10.2018 року, відповідачу [PERSON] призначено державну допомогу на дитину, як одинокій матері згідно Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» на період з 01.10.2018 року по 31.03.2019 року у розмірі 1559,00 грн. щомісячно. (а.с. 19) Відповідно до ст.22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та п.49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, який затверджений Постановою КМУ №1751 від 27.12.2001 року (далі - Порядок) (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї, тощо). Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Відповідно до ст.18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та пунктів 33, 34 Порядку право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини) відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Відповідно до ст.18-3 Закону допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, а також вищих закладах I- IV рівнів акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Середньомісячний сукупний дохід сім`ї визначається згідно з Методикою обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженою наказом Мінсоцполітики, Мінекономрозвитку, Мінфіном, Держстатом, МОНмолодьспортом від 15.11.2001 року №486/202/524/455/3370. Відповідно до п. 5 підпункту 5.1 Методики до сукупного доходу сім`ї входить заробітна плата. Згідно розрахунку середньомісячного сукупного доходу сім`ї встановлено, що [PERSON] отримала доходи в другому кварталі 2018 року у вигляді заробітної плати в сумі 8007,05 грн., джерело доходу - ФОП [PERSON] . (а.с. 9-11) Разом з тим встановлено, що відповідач [PERSON] не зазначила в декларації про отримання доходу у вигляді заробітної плати, внаслідок чого виникла переплата на загальну суму 4003,56 грн. за період з 01.10.2018 року по 31.03.2019 року. (а.с.19) Згідно рішення про призначення допомоги сім`ям від 04.10.2018 року було з здійснено перерахунок призначеної допомоги [PERSON] з урахуванням доходів, а саме: з 01.10.2018 року по 30.11.2018 року в розмірі 1559,00 грн. щомісячно, з 01.12.2018 по 31.03.2019 року в розмірі 1626,00 грн. щомісячно. (а.с. 35) Відповідно до протоколу від 04.08.2020 року відповідачу [PERSON] переплачено бюджетних коштів на загальну суму 4003,56 грн. (а.с.16) Також, для врегулювання в досудовому порядку спору, Департаментом направлялися відповідачу письмові повідомлення про повернення надміру виплачених бюджетних кошів. (а.с.39-44), відповідного реагування з боку останньої не було. У відповідності до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.02.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідач [PERSON] не повідомила про обставини, що стосуються отримання нею доходу в більшому розмірі, аніж подана позивачу декларація про майновий стан та доходи, відмовляється від повернення коштів, з неї необхідно стягнути зайво виплачені бюджетні кошти в судовому порядку, в розмірі 4003,56 грн. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ними і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору, в повернення оплаченого позивачем судового збору, належним чином підтвердженого платіжною інструкцією №1180 від 20.03.2023 року, в розмірі 2684,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved