Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус КМНО Русанюк З. З., про відновлення становища, яке існувало. Позовні вимоги мотивовані тим, що він є власником нерухомого майна, а саме: квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] . Нерухоме майно було придбане позивачем в результаті прилюдних торгів. Так, 09 грудня 2019 року право власності на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за позивачем на підставі свідоцтв про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, у зв`язку із задоволенням забезпеченого іпотекою права вимоги, шляхом набуття права власності на квартири. У подальшому заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2020 року у справі № 757/26477/20-к, на підставі яких було протиправно припинено право власності [PERSON] та внесено записи про право власності позивача відносно нерухомого майна, скасовані ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 липня 2021 року у справі № 757/29118/20-к . [PERSON] , через відсутність зазначених записів, які перешкоджали йому у проведенні реєстрації, на підставі правовстановлюючих документів, які втратили чинність в 2008 році, звернувся до приватного нотаріуса КМНО Русанюка З.З. із заявами про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно. Так, приватним нотаріусом зареєстровано право власності на квартири [ADDRESS] за [PERSON] . При цьому, у зв`язку з протиправністю скасування записів про право власності за позивачем, останній звернувся зі скаргою на відповідні дії до Колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України. За результатами розгляду скарги, наказом Міністерства юстиції України від 15 жовтня 2020 року було частково задоволено скаргу [PERSON] - скасовано рішення про скасування записів про право власності [PERSON] від 26 червня 2020 року, прийняті державним реєстратором Іванісіком С.В. Позивач указує, що він набув право власності на спірне майно на підставі свідоцтв про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, які є правовстановлюючими документами відносно нерухомого майна. Жодним судовим рішенням не визнано недійсними прилюдні торги, їх результати та видані на їх підставі свідоцтва. У той же час, [PERSON] здійснив дії щодо державної реєстрації за ним права власності на спірні квартири з використанням правовстановлюючих документів, які давно вичерпали дію. Адже право власності на спірні квартири було відчужено [PERSON] за договорами купівлі-продажу, які рішенням Керченського міського суду АРК від 10 січня 2008 року було визнано дійсним (справа № 2-709/2007). Тому, з метою поновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів щодо спірних квартир, відносно позивача, який є дійсним власником таких квартир, мають бути внесені записи до Державного реєстру речових прав про право власності. Ухвалою судді Вовка С.В. від 24 лютого 2021 року у справі відкрито провадження. Ухвалою від 15 квітня 2021 року суддею Печерського районного суду м. Києва Вовк С.В. було заявлено самовідвід від розгляду даної справи, а матеріали надійшли в провадження судді Бусик О.Л. для подальшого розгляду. Ухвалою судді Бусик О.Л. від 21 квітня 2021 року вказану позовну заяву прийнято до провадження для розгляду за правилами загального позовного провадження. У травні 2021 року на адресу суду надійшли пояснення третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Русанюк З. З. щодо позову, у яких заявник просить відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Зазначає про те, що [PERSON] нотаріусу були надані усі необхідні документи, з яких вбачалося виникнення у нього речових прав на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] до 2013 року, а також те, що інформаційними довідками КП КМР «КМ БТ» була підтверджена відображена у правовстановлюючих документах інформація - у нотаріуса були відсутні будь-які підстави для зупинення або відмови у вчиненні запитуваних [PERSON] реєстраційних дій, з огляду на що, оскаржувані реєстраційні дії вчинені нотаріусом відповідно до чинного законодавства. У липні 2021 року представник [PERSON] - адвокат Мамась М. О. подав до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , у якому просить в задоволенні позову відмовити. Указує на те, що спірне майно первинно належало [PERSON] і вибуло з його власності неправомірно, без наявності у нього волі на те, за допомогою неправомірних дій [PERSON] та [PERSON] . У вересні 2021 року представник [PERSON] - адвокат Скирда В. Є. подав до суду відповідь на пояснення третьої особи, у яких просить його позов задовольнити. Зазначає, що рішення про державну реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно за відповідачем, прийнято за одночасної наявності відповідних записів про право власності за позивачем, що у свою чергу було перешкодою для проведення відповідної державної реєстрації з підстав суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно. Наявність такої суперечності між заявленим [PERSON] правом власності та вже зареєстрованим правом власності [PERSON] у розумінні пункту 5 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень. 18 жовтня 2021 року у відкритому судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Мамась М. О., заявив клопотання про зупинення провадження по справі на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України до набрання законної сили судових рішень у цивільних справах: № 757/9867/21-ц, № 757/45488/21-ц, 757/37253/20-ц. Ухвалою суду від 18 жовтня 2021 року клопотання представника відповідача [PERSON] - Мамася М.О. задоволено частково. Зупинено провадження у цій справі - до набранням законної сили судовим рішенням у справі № 757/37253/20-ц за позовом [PERSON] до Міністерства юстиції України, [PERSON] , треті особи: [PERSON] , державний реєстратор Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» Подоляка І. П., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Полежаєв О. Є., про визнання протиправним та скасування наказу. В іншій частині вимог клопотання відмовлено. У листопаді 2021 року від представника позивача надійшло клопотання про відновлення провадження по справі у зв`язку з тим, що постановою Верховного Суду від 15 листопада 2021 року касаційну скаргу залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного суду від 28 квітня 2021 року залишено без змін. Ухвалою суду від 19 листопада 2021 року відновлено провадження у цивільній справі № 757/57816/20-ц. У листопаді 2021 року до суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] - адвоката Мамася М. О. про виправлення описки в ухвалі суду від 18 жовтня 2021 року у справі № 757/57816/20-ц. Ухвалою суду від 06 грудня 2021 року у задоволенні заяви представника відповідача - Мамася М. О., який діє в інтересах [PERSON] про виправлення описки в ухвалі від 18 жовтня 2021 року у справі № 757/67816/20-ц - відмовлено. У лютому 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Бердар М. М., приватного нотаріуса КМНО Полежаєва О. Є., третя особа - [PERSON] , про визнання незаконними та скасування актів і свідоцтв. (справа №757/9867/21-ц). Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є власником квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , однак, на підставі підробленого рішення Керченського міського суду АР Крим від 10 серпня 2008 року у справі № 2-709/2007 державним реєстратором Комунального підприємства експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» Подолякою І.П. зареєстровано право власності на вищезазначені квартири за [PERSON] 21 лютого 2019 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики на суму 40 631 344 грн 50 коп. строком до 6 березня 2019 року, у забезпечення якого укладені договори іпотеки № 194 від 21 лютого 2019 року та № 199 від 22 лютого 2019 року, предметом яких є спірні квартири. У зв`язку із невиконанням [PERSON] основного зобов`язання, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 3 червня 2019 року з нього на користь [PERSON] стягнуто заборгованість, а в рамках виконавчого провадження [PERSON] виявив бажання залишити за собою непродане на прилюдних торгах майно, що належало [PERSON] , у зв`язку із чим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Полежаєвим О.Є видані свідоцтва про право власності. Зазначає, що в рамках відкритого виконавчого провадження прилюдні торги не відбулися, оскільки майно реалізовувалось за майже вдвічі завищеною ціною, що унеможливило його продаж реальним покупцям. Зазначає, що спірне майно незаконно було зареєстровано за [PERSON] на підставі підробного судового рішення, а тому приватний виконавець не мав законного права арештовувати майно боржника і передавати його стягувачу [PERSON] . Оскільки акти приватного виконавця Бердара М. М. про реалізацію предмета іпотеки, на підставі яких було видано свідоцтва, є незаконними, то і самі свідоцтва повинні бути визнані незаконними та скасовані. З урахуванням викладеного, позивач просив суд визнати незаконними та скасувати акти про реалізацію предмета іпотеки щодо квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , видані 04 грудня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бердаром М. М.; визнати незаконними та скасувати свідоцтва щодо залишення [PERSON] , як стягувачем, за собою непроданих на прилюдних торгах квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , посвідчені приватним нотаріусом КМНО Полежаєвим О. Є., а саме: свідоцтва, посвідчені 09 грудня 2019 року та зареєстровані в реєстрі за № № 6027, 6028, 6029, 6030, 6031; свідоцтва, посвідчені 10 грудня 2019 року та зареєстровані в реєстрі за № № [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]; свідоцтво, посвідчене 06 грудня 2019 року та зареєстроване в реєстрі за № 6022. Ухвалою судді Бусик О.Л. від 25 лютого 2021 року відкрито провадження у вказаній справі для розгляду в порядку загального позовного провадження. У березні 2021 року представник [PERSON] - Мамась М. О. подав заяву про забезпечення позову. У березні 2021 року представник [PERSON] - [PERSON] , подала до суду заперечення на заяву про забезпечення позову, у яких заявник вказує на недоцільність вжиття заходів забезпечення позову. Ухвалою суду від 10 березня 2021 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 10 березня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Заяву Мамася М. О. в інтересах [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно (в тому числі Міністерству юстиції України, ДП «Національні інформаційні Системи») вчиняти дії на підставі свідоцтв щодо залишення [PERSON] , як стягувачем, за собою не проданих на прилюдних торгах квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Полежаєвим О. Є., а саме: свідоцтв, посвідчених 09 грудня 2019 року та зареєстрованих в реєстрі за № 6027, № 6028, № 6029, № 6030, № 6031; свідоцтв, посвідчених 10 грудня 2019 року та зареєстрованих в реєстрі за № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER]; свідоцтва, посвідченого 06 грудня 2019 року та зареєстрованого в реєстрі за № 6022 (окрім реєстраційних дій, пов`язаних з виконанням даної ухвали) стосовно об`єктів нерухомого майна (квартир) № [ADDRESS] . У березні 2021 року від представника [PERSON] - Скирди В. В. , надійшов відзив на позов [PERSON] , у якому представник просить указані позовні вимоги залишити без задоволення. Зазначає, що жодним вироком у кримінальній справі чи іншим будь-яким нормативним документом не встановлено та не досліджувалось питання підроблення рішення Керченського міського суду АРК від 10 січня 2008 року у справі № 2-709/2007, тому доводи [PERSON] про незаконне вибуття з його володіння спірного майна та подальше його відчуження, є безпідставним. У квітні 2021 року представник [PERSON] - Скирда В. Є. подав до суду клопотання про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 757/37253/20 та № 757/57816/20. Ухвалою суду від 14 квітня 2021 року в задоволенні клопотання представника [PERSON] - Скирда В. Є. про зупинення провадження в даній справі - відмовлено. У квітні 2021 року представник [PERSON] - Мамась М. О. подав до суду відповідь на відзив [PERSON] . Зазначає, що [PERSON] належним чином доведено законність набуття ним права власності на нерухомість за адресою: [ADDRESS] на підставі відповідних договорів про набуття майна; [PERSON] набув право власності на ці ж квартири незаконно, адже [PERSON] їх нікому не відчужував і це майно вибуло з його володіння без волі власника: оскаржувані свідоцтва та акти порушують права [PERSON] як єдиного і законного власника майна, так як їх наявність дає можливість [PERSON] стверджувати, що саме він є власником квартир і вчиняти на підставі таких документів незаконні дії по відношенню до позивача. У квітні 2021 року представник [PERSON] - Мамась М. О. звернувся до суду із заявою про забезпечення позову. Ухвалою суду від 28 квітня 2021 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. У серпні 2021 року представник [PERSON] - Скирда В. Є. подав до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву [PERSON] про визнання незаконними та скасування актів і свідоцтв, у якій вказує на те, що зазначений позов є безпідставним та задоволенню не підлягає. У вересні 2021 року представник [PERSON] - Мамась М. О. подав клопотання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 757/37253/20-ц. Ухвалою суду від 30 вересня 2021 року зупинено провадження у даній справі. Ухвалою суду від 24 листопада 2021 відновлено провадження у цивільній справі № 757/9867/21-ц. У серпні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Державного реєстратора КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» Подоляка І. І., третя особа - [PERSON] , про визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора (справа №45488/21-ц). Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є власником квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , однак, на підставі підробленого рішення Керченського міського суду АР Крим від 10 серпня 2008 року у справі № 2-709/2007 державним реєстратором Комунального підприємства експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» Подолякою І.П. зареєстровано право власності на вищезазначені квартири за [PERSON] . Рішення державного реєстратора Подоляки І. П. є незаконними і підлягають скасуванню з тих підстав, що ним не дотримано вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Так, факт відсутності в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації про заочне рішення Керченського міського суду АР Крим від 10 січня 2008 року у справі № 2-709/2007 повинен був стати для реєстратора підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав і отримання достовірної інформації, чого зроблено не було. Указане свідчить про порушення державним реєстратором норм чинного законодавства при прийнятті рішень про державну реєстрацію права власності на належне [PERSON] нерухоме майно за [PERSON] , що є підставою для скасування таких рішень. Чинні рішення державного реєстратора Подоляки І. П. дають змогу [PERSON] чинити спроби повторного захоплення належного [PERSON] майна. З урахуванням викладеного [PERSON] просив суд визнати незаконними і скасувати рішення державного реєстратора КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» Подоляки І. П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексні номери: 44890982, 44891555, 44892110, 44892694, 44893053, 44893584, 44893883, 44894238, 44894796, 44895183, 44895501 від 28 грудня 2018 року, на підставі яких проведено реєстрацію права власності квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] на [ADDRESS] за [PERSON] . Ухвалою судді Соколова О.М. від 01 жовтня 2021 року відкрито провадження у вказаній справі для розгляду в порядку загального позовного провадження. У жовтні 2021 року від представника [PERSON] - адвоката Скирди В. Є. надійшли пояснення на позовну заяву [PERSON] . Зазначає, що посилання позивача на порушення державним реєстратором положень порядку державної реєстрації, - є не релевантним посиланням, оскільки [PERSON] посилається на порушення положень, які неможливо було застосувати у даних правовідносинах, зокрема отримання копії рішення із непідконтрольної території від ліквідованого суду. У листопаді 2021 року представник [PERSON] - адвокат Мамась М. О., подав до суду пояснення по справі аналогічні змісту поданої ним позовної заяви про скасування рішень державного реєстратора Подоляки І. П. У травні 2022 року на адресу суду надійшла заява від представника [PERSON] - адвоката Мамася М. О. про відвід судді Соколова О. М. (у провадженні якого перебувала справа № 757/45488/21). Ухвалою суду від 23 травня 2022 року у задоволенні заяви представника [PERSON] - адвоката Мамася М. О. про відвід судді Соколова О. М. - відмовлено. Ухвалою судді Соколова О.М. від 28 липня 2022 року справу №757/45488/21-ц об`єднано зі справою №757/9867/21-ц, об`єднаній справі присвоєно номер 757/9867/21-ц. Ухвалою суду від 12 жовтня 2022 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. У листопаді 2022 року у відкритому судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - Мамась М. О. , заявив клопотання про зупинення провадження у вказаній об`єднаній справі на підставі пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України до набрання законної сили остаточним судовим рішенням у об`єднаній справі № 757/9867/21. Ухвалою суду від 08 листопада 2022 року відмовлено у задоволення клопотання представника відповідача [PERSON] - Мамася М.О. про зупинення провадження у даній справі - відмовлено. Ухвалою суду від 23 листопада 2022 року об`єднано в одне провадження справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус КМНО Ресанюк З. З., про відновлення становища, яке існувало до порушення та за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Державний реєстратор Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області Іванісік С. В., приватний нотаріус КМНО Русанук З. З., про усунення перешкод у користуванні правом власності (який залишено без розгляду ухвалою суду від 28 лютого 2023 року), за позовом [PERSON] до [PERSON] , приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердара М. М., приватного нотаріуса КМНО Полежаєва О. Є., третя особа - [PERSON] , про визнання незаконними та скасування актів і свідоцтв та за позовом [PERSON] до [PERSON] , Державного реєстратора КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» Подоляка І. П., третя особа: [PERSON] про визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора та об`єднаній справі присвоєно № 757/57816/20-ц. У грудні 2022 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] не змінюючи зміст підстави позову, визначений раніше у позовній заяві, з урахуванням наведених раніше аргументів у позовній заяві та наданих доказів, заявив про зміну предмета позову з визначенням позовних вимог наступним чином: витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] квартири № [ADDRESS] . Вважає, що за наявних фактичних обставин, змісту прав та охоронюваних законом інтересів, за захистом яких звернувся позивач, ефективним способом захисту є витребування об`єктів нерухомого майна з чужого незаконного володіння [PERSON] , як особи за якою об`єкти зареєстровані на праві власності, на користь [PERSON] , як дійсного власника таких об`єктів. Ухвалою суду від 19 грудня 2022 року судом прийнято заяву представника [PERSON] про зміну предмета позову в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус КМНО Русанюк З. З., про відновлення становища, яке існувало до порушення та вирішено питання повернутися до стадії підготовчого провадження. У грудні 2022 року до суду надійшла заява представника [PERSON] - Мамася М. О. про відвід судді з підстав наявності обставин, передбачених пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України, оскільки існують обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді. Ухвалою суду від 05 січня 2023 року у задоволенні заяви представника [PERSON] - Мамася М. О. , про відвід судді Бусик О. Л. від розгляду справи № 757/57816/20-ц - відмовлено. У березні 2023 року від представника [PERSON] - Мамася М. О. надійшов відзив на змінені позовні вимоги [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, у яких заявник просить відмовити в їх задоволенні. Зазначає, що позовні вимог [PERSON] про витребування у [PERSON] спірних квартир є безпідставними, оскільки вказане майно незаконно вибуло у [PERSON] на підставі підробленого рішення Керченського міського суду АРК Крим від 10 січня 2008 року, про що свідчить лист Керченського міського суду АРК № 51228/2020 від 19 серпня 2020 року. Тобто саме [PERSON] , а не [PERSON] незаконно позбавили прав на належне йому майно. Ухвалою суду від 30 березня 2023 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги [PERSON] підтримала, просила задовольнити. У задоволенні позовів [PERSON] просила відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні позови [PERSON] підтримав, просив задовольнити з викладених у них підстав. У задоволенні позову [PERSON] просив відмовити. Відповідач [PERSON] просив його позови задовольнити з викладених у них підстав. У задоволенні позову [PERSON] просив відмовити. Суд, у порядку загального позовного провадження, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини справи та дійшов до наступних висновків. Згідно з договорами купівлі-продажу та дарування квартир, [PERSON] був власником квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] ; за паспортними даними [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 13 вересня 2014 року. Заочним рішення Керченського міського суду АР Крим від 10 січня 2008 року у справі № 2-709/2007 р. позов [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу і визнання права власності на нерухоме майно, задоволено частково, визнано договір купівлі-продажу від 05 травня 2007 року № 05/05/2007, укладений між [PERSON] та [PERSON] у частині купівлі-продажу квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , дійсним з моменту його укладення, а саме з 05 травня 2007 року, та визнано за [PERSON] право власності на квартири за вказаною адресою. За договором іпотеки від 21 лютого 2019 року, сторонами якого є [PERSON] та [PERSON] , який забезпечує вимоги іпотекодержателя до іпотекодавця, що випливають з договору позики, укладеного 21 лютого 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , а також усіх договорів про внесення змін до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, іпотекодавець зобов`язаний повернути іпотекодержателю не пізніше 06 березня 2019 року включно кошти у розмірі 40 631 344,50 грн, що еквівалентно 1 500 000,00 дол. США, а також сплатити на користь іпотекодержателя неустойку, витрати іпотекодержателя за цим договором та договором позики, а також всі інші суми, передбачені договором позики. Іпотекодавець на забезпечення своєчасного та повного виконання своїх зобов`язань за договором позики передав в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] , загальною площею 57,90 кв. м, квартиру [ADDRESS] , загальною площею 58,60 кв. м, квартиру [ADDRESS] , загальною площею 59,60 кв. м, квартиру [ADDRESS] , загальною площею 59,10 кв. м, квартиру [ADDRESS] , загальною площею 60,70 кв. м; вказані предмети іпотеки належать іпотекодавцю на підставі рішення Керченського міського суду АР Крим від 10 січня 2008 року, справа № 2-709/2007. За договором іпотеки від 22 лютого 2019 року, сторонами якого є [PERSON] та [PERSON] , який забезпечує вимоги іпотекодержателя до іпотекодавця, що випливають з договору позики, укладеного 21 лютого 2019 року між [PERSON] та [PERSON] , а також усіх договорів про внесення змін до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, за умовами якого іпотекодавець зобов`язаний повернути іпотекодержателю не пізніше 06 березня 2019 року включно кошти у розмірі 40 631 344,50 грн, що еквівалентно 1 500 000 дол. США, а також сплатити на користь іпотекодержателя неустойку, витрати іпотекодержателя за цим договором та договором позики, а також всі інші суми, передбачені договором позики, іпотекодавець на забезпечення своєчасного та повного виконання своїх зобов`язань за договором позики передає в іпотеку іпотекодержателю нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] , загальною площею 60,10 кв. м, квартиру [ADDRESS] , загальною площею 65,50 кв. м, квартиру [ADDRESS] , загальною площею 62,10 кв. м, квартиру [ADDRESS] , загальною площею 58,50 кв. м, квартиру [ADDRESS] , загальною площею 59,10 кв. м, квартиру [ADDRESS] , загальною площею 62,70 кв. м; вказані предмети іпотеки належать іпотекодавцю на підставі рішення Керченського міського суду АР Крим від 10 січня 2008 року, справа № 2-709/2007. За протоколами проведення електронних торгів від 18 листопада 2019 року, торги з реалізації квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , не відбулися. Приватним нотаріусом КМНО Полежаєвим О. Є. на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки, складеного приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Бердар М. М., посвідчено, що [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , оскільки торги не відбулися і стягувач [PERSON] виявив бажання залишити за собою непродане майно, що раніше належало [PERSON] на підставі рішення суду № 2-709/2007, виданого 10 січня 2008 року Керченським міським судом АР Крим, про що видані свідоцтва від 06, 09, 10 грудня 2019 року. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , належать [PERSON] на підставі свідоцтв про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Записи про право власності [PERSON] на спірні квартири були скасовані на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 25 червня 2020 року у справі № 757/26477/20-к, у кримінальному провадженні № 62019000000001625 від 21 жовтня 2019 року, якою накладено арешт на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] ; заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (окрім дій пов`язаних з виконанням даної ухвали) стосовно об`єктів нерухомого майна з наступними реєстраційними номерами: 1734641180000, 1734668680000, 1734695380000, 1734720080000, 1734737780000, 1734761280000, 1734776180000, 1734790180000, 1734815280000, 1734830380000, 1734845780000; зупинено дію 11 (одинадцяти) рішень державного реєстратора Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» Подоляки І.П. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексні номери: 44890982, 44891555, 44892110, 44892694, 44893053, 44893584, 44893883, 44894238, 44894796, 44895183, 44895501 від 28 грудня 2018 року, на підставі яких проведено реєстрацію права власності на квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] за [PERSON] (попередній власник спірних квартир, після якого право власності перейшло до [PERSON] ). Наказом Міністерства юстиції України від 15 жовтня 2020 року було скасовано рішення про скасування записів про право власності [PERSON] від 26 червня 2020 року, прийняті державним реєстратором Іванісіком С.В. Щодо позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа - приватний нотаріус КМНО Русанюк З. З., про витребування майна з чужого незаконного володіння. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні. Згідно з висновком Верховного Суду України, викладеним в постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребовує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі статтею 388 ЦК України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором - також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках(частина третя статті 388 ЦК України). Коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (частини перша-третя статті 388 ЦК України). Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Такі правові висновки наведені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18). Установлено, що [PERSON] здійснив дії щодо державної реєстрації за ним права власності на спірні квартири з використанням правовстановлюючих документів, які вичерпали свою дію у 2008 році, оскільки право власності на спірні квартири було відчужено [PERSON] на користь [PERSON] за договором купівлі-продажу, який рішенням Керченського міського суду АРК від 10 січня 2008 року у справі №2-709/2007 було визнано дійсним, та у подальшому право власності на спірне майно набуте [PERSON] на підставі свідоцтв про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, у зв`язку із задоволенням забезпеченого іпотекою права вимоги, шляхом набуття права власності на квартири. Реєстрація права власності на спірне майно була здійснена [PERSON] у період відсутності зазначених записів про право власності на майно за [PERSON] , які були вилучені на підставі скасованого судового рішення. Ураховуючи, що квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] вибули з володіння власника - [PERSON] , який набув право власності на вказане майно на підставі свідоцтв про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, які є правовстановлюючими документами відносно вказаного нерухомого майна, результати яких в судовому порядку недійсними не визнавалися, суд приходить до висновку, що відновлення права [PERSON] на нерухоме майно необхідно здійснити шляхом його витребування від [PERSON] . Разом із тим, за обставин цієї справи, [PERSON] скориставшись наслідком незаконних рішень державного реєстратора, в цей же день, звернувся до державного реєстратора Русанюка З.З., яким внесено записи про право власності [PERSON] , а тому не можна вважати, що за таких обставин мало місце порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Щодо позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Бердара М. М., приватного нотаріуса КМНО Полежаєва О. Є., третя особа - [PERSON] , про визнання незаконними та скасування актів і свідоцтв. Так, спір у справі виник з приводу оскарження [PERSON] дій державного виконавця щодо реалізації предмета іпотеки на виконання судового рішення про стягнення боргу за результатами електронних торгів, які визнано такими, що не відбулися, шляхом передачі іпотечного майна стягувачу-іпотекодержателю на підставі статті 49 Закону України «Про іпотеку», та видачі на їх підставі приватним нотаріусом свідоцтв про право власності. Частинами восьмою, дев`ятою статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дня надходження від виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби або рахунок приватного виконавця різницю між вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо вартість нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. За рахунок перерахованих стягувачем коштів оплачуються витрати виконавчого провадження, задовольняються вимоги інших стягувачів та стягуються виконавчий збір і штрафи, а залишок коштів повертається боржникові. Майно передається стягувачу за ціною третіх електронних торгів або за фіксованою ціною. Про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу виконавець виносить постанову. За фактом такої передачі виконавець складає акт. Постанова та акт є підставами для подальшого оформлення стягувачем права власності на таке майно. З наведеного вбачається, що дії, вчинені державним виконавцем під час реалізації майна, відповідають вимогам закону. Зі змісту позовної заяви вбачається, що [PERSON] оскаржує акт приватного виконавця з причини того, що спірне майно не належало боржнику - [PERSON] , оскільки останній набув право власності на нього на підставі підробленого рішення Керченського міського суду АРК від 10 січня 2008 року. Встановлення та дослідження фактів дійсності, чинності, фіктивності, підробленості судового рішення не входить до предмета оцінки виконавцем під час проведення електронних торгів, та не є підставою для скасування актів про передачу нереалізованого майна стягувачу у рахунок погашення боргу. Оскільки предметом розгляду даної справи є перевірка доводів позивача про порушення встановлених законодавством правил реалізація майна з прилюдних торгів у виконавчому провадженні, суд саме за цими позовними вимогами не надає оцінку законної судового рішення, на підставі якого боржник набув право власності на спірне майно. Отже, позивачем не доведено, що внаслідок проведення електронних торгів були порушенні законні права і законні інтереси саме позивача, який оспорює результати торгів, а дії приватного виконавця, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів не можуть бути підставою для визнання незаконним та скасування акту про передачу нереалізованого майна стягувачу у рахунок погашення боргу, тому вимоги в цій частині позову задоволенню не підлягають. Відповідно до частини третьої, частини четвертої статті 72 Закону України «Про іпотеку» свідоцтва про придбання житлового будинку (квартири) з прилюдних торгів чи акту про те, що будинок (квартиру) залишено за стягувачем у зв`язку з тим, що торги не відбулися; свідоцтва про придбання нерухомого майна видаються на підставі акта про придбання нерухомого майна або реалізацію предмета іпотеки. Подання інших документів чинним законодавством не передбачено. Згідно з частиною першою глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2012 року № 282-20595, якщо прилюдні торги (аукціон) оголошено такими, що не відбулися, нотаріус видає свідоцтво про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу на підставі складеного та затвердженого в установленому порядку акту із зазначенням того, що прилюдні торги (аукціон) не відбулися. Так як вимога про визнання недійсними свідоцтв про придбання майна з прилюдних торгів, які не відбулися на ім`я [PERSON] , є похідною від позовних вимог про визнання незаконним та скасування акта про передачу нереалізованого майна стягувачу в рахунок погашення боргу, то на підставі аналізу зібраних матеріалів справи суд не вбачає порушень норм законодавства у діях відповідачів, і тому позовні вимоги в цій частині теж не підлягають до задоволення, так як дана вимога є похідною від вищевказаних, у задоволенні яких судом відмовлено. Щодо позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , Державного реєстратора КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» Подоляка І. П., третя особа: [PERSON] про визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України). Відповідно до частин першої та другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Результат аналізу статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності відомостей про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 зробила висновок, що «[…] позовна вимога про визнання незаконною та скасування державної реєстрації права власності на квартиру не може бути звернена до приватного нотаріуса, яку позивачка визначила співвідповідачем. Державний реєстратор, зокрема і приватний нотаріус, зобов`язаний виконати рішення суду щодо скасування державної реєстрації речового права або його обтяження незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений. Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача». Установлено, що спір у [PERSON] виник з [PERSON] щодо предмета іпотеки, а тому державний реєстратор - КП з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» Подоляк І. П. є неналежним відповідачем, тому у задоволенні вимог до нього слід відмовити через їх пред`явлення до неналежного відповідача. [PERSON] , вказуючи на протиправні дії державного реєстратора зазначив про відсутність у нього повноважень щодо реєстрації права власності на спірні квартири за [PERSON] на підставі підробленого судового рішення. Законодавство зобов`язувало державного реєстратора в будь-якому випадку перевірити факт наявності рішення Керченського міського суду АР Крим від 10 січня 2008 року у справі № 2-709/2007 у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Зазначене рішення відсутнє у Єдиному державному реєстрі судових рішень, а згідно з відповідями Керченського міського суду така справа не перебувала у провадженні суду. Установлено, що [PERSON] набув право власності на спірне майно на підставі рішення Керченського міського суду АР Крим від 10 січня 2008 року у справі № 2-709/2007 р. Жодним вироком у кримінальній справі чи іншим будь-яким нормативним документом не встановлено та не досліджувалось питання підробленості рішення Керченського міського суду АР Крим від 10 січня 2008 року у справі № 2-709/2007. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з частиною четвертою статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Частиною першою статті 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Підпунктом 1 пункту 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» від 09 листопада 2016 року № 806 передбачено, що до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника. Державний реєстратор прав на нерухоме майно з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі поданого рішення суду обов`язково використовує відомості Єдиного державного реєстру судових рішень за допомогою офіційного веб-порталу судової влади України щодо наявності такого рішення у відповідному реєстрі в електронній формі, відповідності його за документарною інформацією та реквізитами. У разі відсутності рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень державний реєстратор прав на нерухоме майно запитує копію такого рішення суду, засвідчену в установленому порядку, від відповідного суду. Направлення запиту до суду про отримання копії рішення суду є підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що при вчиненні відповідних реєстраційних дій державний реєстратор, повинен був перевірити відомості щодо наявності рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Установлено, що в Єдиному державному реєстрі судових рішень зазначене рішення відсутнє. Запитати копію такого рішення суду у державного реєстратора не було можливості з тих підстав, що рішенням Вищої ради правосуддя від 25 січня 2018 року припинено роботу Керченського міського суду АР Крим, на лист якого він посилався. Посилання [PERSON] на відсутність в Єдиному державному реєстрі судових рішень рішення Керченського міського суду АР Крим від 10 січня 2008 року у справі № 2-709/2007, на підставі якого квартири вибули в власності позивача, не може свідчити про його недійсність, а лише свідчить, що судове рішення не було надіслане до реєстру чи не було оприлюднене. Не приймаються до уваги листи Керченського міського суду АР Крим, на одному з яких містилась інформація «Керченского городского суда Республики Крым» із відтворенням гербового зображення Російської Федерації, оскільки відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Положення частини третьої статті 9 вказує на те, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, листи від імені Керченського міського суду АР Крим не можуть вважатися допустимими доказами у розумінні статті 78 ЦПК України. Здійснення державним реєстратором реєстрації права власності на вказані квартири за [PERSON] було можливим, оскільки державному реєстратору було надано повний пакет документів для проведення державної реєстрації, в якому містилась і належним чином завірена копія рішення Керченського міського суду АР Крим від 10 січня 2008 року у справі № 2-709, що зокрема підтверджується висновком колегії Міністерства юстиції України. Верховний Суд у постанові від 08 травня 2018 року у справі № 809/1141/17 дійшов висновку про те, що при розгляді питання про скасування рішення державного реєстратора з формальних підстав слід керуватися принципом «пропорційного втручання» у права людини. У рішенні Європейського Суду з прав людини від 24 червня 2003 року у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» зазначено, «що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, то в такому випадку має місце непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном, та, відповідно, відбувається порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції. Відтак, недбалість державних органів, зокрема Керченського міського суду АР Крим щодо внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення від 10 січня 2008 року у справі № 2-109/2007 не може впливати на права власника нерухомого майна. З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, про відсутність порушень державним реєстратором при здійсненні реєстрації права власності на спірне майно за [PERSON] , який у свою чергу указане майно передав в іпотеку, та у подальшому це майно передано стягувачу [PERSON] в рахунок погашення боргу боржника [PERSON] . Відповідно до ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Ураховуючи, що позови [PERSON] задоволенню не підлягають, застосовані постановою Київського апеляційного суду від 22 вересня 2022 року заходи забезпечення позову підлягають скасуванню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати з оплати судового збору в розмірі 1 681,60 грн.

Outcome: approved