Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

[PERSON] звернулася до Котелевського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Котелевської селищної ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, у якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , громадянина Російської Федерації, уродженеця с.Усть - Алеус Ординського району Новосибірської області, зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , останнє відоме місце проживання за адресою: [ADDRESS] ) відносно малолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] , [INFO] , громадянина Російської Федерації, уродженця с.Усть-Алеус Ординського району Новосибірської області, останнє відоме місце проживання за адресою: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний код: [NUMBER] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 січня 2020 року, який було розірвано за рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2020 року. Сторони мають дочку- [PERSON] , [INFO] . З 22.01.2021 року позивач перебуває в шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , видане Котелевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання, від 14 вересня 2021 року, виданої Котелевською селищною радою Полтавської області (а.с.19). Після укладення шлюбу Позивач змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] . З моменту припинення шлюбних відносин, відповідач [PERSON] припинив будь-які відносини з дочкою, та позивачем [PERSON] , не надає допомогу на утримання дитини, не виховує, не піклується про дочку, та не дбає про здоров`я дитини. Вказані обставини свідчать про самоусунення від виконання батьківських обов`язків, без будь-яких на те підстав, не бажання в подальшому виконувати роль батька відносно дочки [PERSON] . У відповідності до рішення виконавчого комітету Котелевської селищної ради №163 від 08 вересня 2021 року Про визначення місця проживання дитини [PERSON] [INFO] , визнано, що батько [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] . Оскільки позивач по справі, бажаючи для своєї дочки повноцінної родини та повноцінного розвитку, змінила місце проживання, вийшла заміж, і дитина вважає своїм батьком саме [PERSON] , який її любить, піклується про неї, та дбає, на відмінну від відповідача, який тривалий час не спілкується з дитиною, не приймає участь в її вихованні та не надає коштів на утримання, з метою забезпечення прав та інтересів дитини, що неможливо без відповідного судового рішення, тому вказані обставини і стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] та представник позивача -адвокат Сідько С.І. в судове засідання не з`явилися, надали до суду письмове клопотання, в якому просять розгляд справи провести за відсутності представника та позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити, та не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подав, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Третя особа, представник Служби у справах дітей Коваленко Т.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та надала до суду Рішення виконавчого комітету від 07.04.2023 року №59, яким затвердженно висновок про доцільність позбавлення гр. [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON] та стягнення аліментів на утримання дитини. Тому відповідно до ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи зі згоди позивача та на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.150 СК України батьки мають обов`язки щодо виховання та розвитку дитини, в тому числі батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , та відповідач [PERSON] , 23 січня 2020 року зареєстрували свій шлюб, який було розірвано за рішенням Котелевського районного суду Полтавської області від 16 жовтня 2020 року (а.с.26-27). Сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження виданим повторно, серії [NUMBER] (а.с.21). З 22.01.2021 року позивач перебуває в шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , видане Котелевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми). Дитина проживає разом з позивачем, що підтверджується копією довідки про реєстрацію місця проживання, від 14 вересня 2021 року, виданої Котелевською селищною радою Полтавської області (а.с.19). Після укладення шлюбу позивач змінила прізвище [PERSON] на [PERSON] . З моменту припинення шлюбних відносин, відповідач [PERSON] припинив будь-які відносини з дочкою, та позивачем [PERSON] , не надає допомогу на утримання дитини, не виховує, не піклується про дочку, та не дбає про здоров`я дитини. Вказані обставини свідчать про самоусунення від виконання батьківських обов`язків, без будь-яких на те підстав, небажання в подальшому виконувати роль батька відносно дочки [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Котелевської селищної ради №163 від 08 вересня 2021 року Про визначення місця проживання дитини [PERSON] [INFO] , визнано, що батько [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.28). Позивач отримує соціальні виплати від Управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації, що підтверджується даними з державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків №1615-22-01385 від 14.09.2022 року (а.с.22). Батьки (мама та вітчим [PERSON] ) цікавляться навчанням дитини та відповідально ставляться до її виховання в сім`ї. Відкликаються на прохання вчителя. Надають допомогу класному керівнику. Батько учениці, [PERSON] , не приймає ніякої участі у вихованні доньки, що підтверджується характеристикою опорного Котелевського закладу загальної середньої освіти №4 І-ІІІ ступенів №4 від 05.01.2023 року (а.с.23). Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Відповідно до ч.3 ст.164 СК України мати, батько можуть, бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу 4 до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу: не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків, які відповідають за неї за законом. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За таких обставин позивач вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача, буде відповідати інтересам малолітньої дитини. Статтями 48, 51, 52 Конституції України закріплено, що кожен має право на достатній життєвій рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України "Про охорону дитинства"). Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згіднозі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 51 КонституціїУкраїни, статтею 180 СК України визначено' обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, відповідно до норм Сімейного кодексу України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"). Позбавлення батьківських прав, не позбавляє обов`язку утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд повинен врахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. ' Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Виходячи з вищевикладеного, з урахуванням необхідних життєвих потреб дитини, майнового стану позивача, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня звернення до суду із позовною заявою про стягнення аліментів, оскільки саме такий розмір аліментів, забезпечить першочергові потреби дитини і буде відповідати вимогам ч.2 ст. 182 СК України. Таким чином, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, та, зважаючи на те, що батько дітини - відповідач по справі самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням, утриманням дітини не займається, не піклується про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток доньки, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч.4 зазначеної статті суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved