Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

16.05.2023 до Решетилівського районного суду Полтавської області надійшла вищевказана позовна заява. У своїй заяві позивачка просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 03.06.2016 Решетилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Полтавській області, актовий запис №37. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що тривалий час подружжя проживає окремо, шлюбних стосунків не підтримує, має особисті інтереси, відсутнє взаєморозуміння, розійшлись погляди на життя. Спір про поділ майна відсутній. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Позивачка вважає, що подальше подружнє життя з відповідачем буде суперечити її інтересам. Єдиним способом врегулювання відносин є розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 16.05.2023 справу передано на розгляд головуючому судді Романенко О.О. У встановлений судом строк, відповідач правом на надання відзиву не скористався. У судове засідання сторони не з`явились, про дату час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Позивачка у судове засідання не з`явилась, 24.05.2023 подала до суду клопотання, у якому просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 18). Відповідач у судове засідання не з`явився, 24.05.2023 подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, про наслідки прийняття судом визнання позову повідомлений (а.с. 17). Згідно з ч.3\~ст.211 ЦПК України\~справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних письмових доказів у матеріалах справи. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК\~України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.4\~ст.206 ЦПК України\~- у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 03.06.2016 перебувають у шлюбі, який зареєстрований Решетилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Полтавській областіі, актовий запис №37, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.06.2016 (а.с. 3). Фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). На даний момент син проживає з позивачкою, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Решетилівської міської ради №01.3-20/410 від 04.05.2023 про склад сім`ї (а.с.5). Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями\~ст.\~51\~Конституції України та\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2\~статті 104 СК України\~визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2\~ст. 112 СК України). Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені\~ст. 112 СК України\~підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3 ст. 115 СК України). Скориставшись правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене статтею 113 СК України, позивачка вирішила залишити прізвище - « [PERSON] ». З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1 073,60 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції № 0.0.3000036921.1 від 16.05.2023 (а.с.1). Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення закріплені в ч. 3 ст. 7 Закону Україна «Про судовий збір». Таким чином, враховуючи норми ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», на користь позивачки підлягає поверненню 50% сплаченого нею судового збору, що становить 536, 80 грн (1 073,60 х 50% = 536, 80). Інші 50% сплаченого позивачкою судового збору, що становить 536, 80 грн, підлягають стягненню на її користь з відповідача. Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved