Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 01.09.2022 р. приблизно о 13 год. 30 хв. громадянин України [PERSON] , перебуваючи у громадському місці за адресою: м. Кривий Ріг, проспект Поштовий, 25, навмисно пошкодив автомобіль «Audi Q8», державний номерний знак [NUMBER] , який належить позивачці, громадянці України [PERSON] , кинувши у двері водія барний стілець з розташованого поруч літнього майданчика «SV кафе». Після чого, правопорушник [PERSON] , почав кидатись на прохожих, лаятись та погрожувати оточуючим, в зв`язку з чим, був затриманий перехожими та робітниками кафе до приїзду працівників поліції, які прийняли заяву від власника авто [PERSON] , склали акт огляду та відібрали пояснення від [PERSON] .. В подальшому, [PERSON] , ще раз було опитане та складено відносно нього адміністративний протокол серії ВАВ №609035 від 13.09.2022р. за статтею 173 КУпАП, який 26.09.2022 р. було направлено в суд. В первинних та повторних поясненнях, [PERSON] , повністю та беззаперечно визнав свою вину, проте, в зв`язку з тим, що він не з`являвся у судові засідання навіть після застосування судом примусового приводу до суду, провадження у справі про адміністративне правопорушення було закрите у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, про що Центрально-міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено відповідну постанову від 06.12.2022 р. у справі №216/3907/22. Відповідно до висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження №Д2/09/22 від 08.09.2022р., складеного судовим експертом Чивчиш О.П., встановлено, що вартість матеріального збитку завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля «Audi Q8», державний номерний знак [NUMBER] , в цінах на дату 01.09.2022 р., складає 140 328,26 грн. Також, своїми діями відповідач спричинив позивачці моральну шкоду, яку вона оцінює у 5 000 грн. виходячи з розміру завданих матеріальних збитків і пошкодження майна, а також моральних страждань пов`язаних з болем якій позивачка відчувала в наслідок пошкодження належного їй автомобіля. Позивачка дуже нервувала через те, що пошкоджено її автомобіль, який вона дуже любила, в неї погіршилися сон і апетит, погіршився стан здоров`я. Із-за недосипання вона відчувала постійну втому, що заважало їй нормально працювати та ускладнювало повсякденне життя, для нормалізації якого вона змушена була докладати додаткових зусиль, у тому числі підшукувати транспортний засіб для задоволення власних потреб, в час коли її автомобіль знаходився в ремонті, оскільки вона звикла постійно пересуватися у тому числі і по роботі на власному легковому автомобілі. У зв`язку з викладеним позивач просить суд, стягнути з відповідача на її користь матеріальні збитки завдані протиправними діями в розмірі 140 328,26 грн., моральну шкоду завдану протиправними діями в розмірі 5 000,00 грн., понесені витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження в розмірі 3 500,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1488,29 грн. В судове засідання сторони не викликалися. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно постанови Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.12.2022 року, 01.09.2022 р. о 13 год. 30 хв. [PERSON] перебуваючи у громадському місці за адресою: м. Кривий Ріг, проспект Поштовий, 25, навмисно пошкодив автомобіль «Audi Q8», державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , чим своїми діями вчинив дрібне хуліганство, передбачене ст.. 173 КУпАП. Згідно вищезазначеної постанови, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 173 КУпАП - закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, оскільки [PERSON] неодноразово не з`являвся в судові засідання, тоді як відповідно до ч.2 ст. 268 КУпАП присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП є обов`язковою. Згідно зі ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 6 ст. 82 вирок суду в кримінальному провадження, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У наданих пояснення, [PERSON] визнав свою вину (а.с. 9. 12). Відповідно до ч. 1 ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року №6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Частиною 2 ст. 1192 ЦК України встановлено, що розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Спосіб відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, визначає суд за вибором потерпілого (ч. 1 ст. 1192 ЦК України) і може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження №Д2/09/22 від 08.09.2022 р., складеного судовим експертом Чивчиш О.П., вартість матеріального збитку завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля «Audi Q8», державний номерний знак [NUMBER] , в цінах на дату 01.09.2022 р., складає 140 328,26 грн. (а.с. 18-40), що підлягає задоволенню. Крім того, позивач просить стягнути на його користь моральну шкоду завдану протиправними діями відповідача в розмірі 5 000,00 грн. Виходячи з норм ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - «...Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб». Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В статті 23 ЦК України, зазначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Суд приймає до уваги зазначені у позовній заяві обставини про те, що у зв`язку з пошкодженням автомобіля, позивачка дуже нервувала у зв`язку з чим у неї погіршилися сон і апетит, погіршився стан здоров`я. Із-за недосипання вона відчувала постійну втому, що заважало їй нормально працювати та ускладнювало повсякденне життя, для нормалізації якого вона змушена була докладати додаткових зусиль, у тому числі підшукувати транспортний засіб для задоволення власних потреб, в час коли її автомобіль знаходився в ремонті, оскільки вона звикла постійно пересуватися у тому числі і по роботі на власному легковому автомобілі. Приймаючи рішення стосовно розміру суми відшкодування, слід звернути увагу на роз`яснення, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами), де зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Тому при вирішенні питання щодо розміру грошової компенсації, суд виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, вважає можливим стягнути на користь позивача з відповідача 5000 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивачка переживала протягом тривалого часу. Крім того, позивач просить стягнути на його користь витрати за проведення транспортно-товарознавчого дослідження у розмірі 3500,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положень ч. 1, п. 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як слідує з матеріалів справи, позивачем було понесені витрати в розмірі 3500,00 грн. на проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку, що підтверджується квитанцією №114447 від 01.09.2022 року. Щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне відмовити в даній частині, оскільки позивачем не зазначено, які саме витрати були понесені, а також не надано жодних доказів на їх підтвердження. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а також відсутність будь яких заперечень із сторони відповідача, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі 1488,29 грн.

Outcome: partial