Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

30.01.2023\~року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов обґрунтований тим, що між сторонами 25.12.2007 року укладено кредитний договір № 107173, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі 73 800 дол. США на термін до 25.12.2012 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Банк зобов`язання за кредитним договором виконав, а саме надав відповідачу кредит в розмірі, передбаченому договором. Однак, відповідач свої зобов`язання не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором у [PERSON] виникла заборгованість, яка за період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року становить 5\~939,79 дол. США та складається з 5\~939,79 дол. США - 3 відсотків річних від простроченої суми. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 107173 від 25.12.2007 року за період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року в розмірі 5\~939,79 дол. США. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.02.2023 року, після усунення недоліків, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, визначено строк відповідачу для подання відзиву на позов. 17.04.2023 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому заперечував проти його задоволення. Заперечення обґрунтовані тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.08.2018 року, в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 107173 від 25.12.2007 року відмовлено у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Таким чином, кредитор не отримав судового захисту порушеного права на погашення заборгованості за кредитом у зв`язку зі спливом строку позовної давності, що має наслідком перетворення зобов`язання сторін у натуральне, до якого не застосовуються положення ст. 625 ЦПК України щодо нарахування 3 відсотків річних. На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позову. Сторони у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання, в якому просив відкласти судове засідання на іншу дату, а в разі неможливості відкласти, провести без його присутності. Враховуючи, що 25.05.2023 року за клопотанням представника позивача було відкладено розгляд справи, а також розумність строків розгляду справи, суд доходить висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача. Від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшла заява, в якій просив розгляд справи проводити без його участі та без участі відповідача, відмовити в задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке. У ході судового розгляду встановлено, що 25.12.2007 року між ЗАТ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач (далі Банк), та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 107173, відповідно до якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 73\~800 дол.США, а останній зобов`язався повернути кошти та сплатити відсотки за користування кредитом та винагороду відповідно до графіку погашення кредиту (а.с.6-10). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 205/1714/17 у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 107173 від 25.12.2007 року відмовлено у зв`язку з пропуском строку позовної давності. \~ \~ \~ \~Апеляційний суд Дніпропетровської області постановою від 28.08.2018 року залишив вказане рішення без змін (а.с.48-55). Банк у позові просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 107173 від 25.12.2007 року за період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року в розмірі 5\~939,79 дол. США 3 відсотки річних, що нараховані ним відповідно до ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У постанові від 06.03.2019 року по цивільній справі № 757/44680/15-ц Верховий Суд зробив висновок, що натуральним є зобов`язання вимога в якому, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном; конструкція\~статті 625 ЦК України\~щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку; кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Банк просить стягнути з відповідача 3 відсотки річних від суми основної заборгованості за тілом кредиту за період з 23.02.2019 року по 23.02.2022 року в розмірі 5\~939,79 дол. США. Проте, рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.02.2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28.08.2018 року, було відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 107173 від 25.12.2007 року у зв`язку з пропуском позовної давності. Отже, 3 % річних були нараховані Банком до вимоги, яка існує в натуральному зобов`язанні. Таким чином, Банк не має права на нарахування 3 % річних в натуральному зобов`язанні. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову через його безпідставність. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судові витрати позивача відшкодування не підлягають. У відзиві на позов представник відповідача просить стягнути з позивача витрати на правову допомогу в розмірі 12\~000 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 12\~000 грн. відповідачем надано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.65), ордер (а.с.36), договір про надання правової допомоги, юридичного консультування та юридичного представництва № 17/23 від 03.04.2023 року (а.с. 56), додаток до вказаного договору від 03.04.2023 року (а.с.59). Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до наданого відповідачем договору клієнт сплачує адвокатському об`єднанню винагороду (гонорар), розмір якої визначається сторонами договору в додатках до договору та актах (п.4.2). З додатку до договору вбачається, що загальна ціна договору складатиметься з сум, вказаних в актах про приймання виконаних робіт (наданих послуг), підписаних сторонами (п.2). Однак, матеріали справи не містять вищевказаних актів про приймання виконаних робіт, також відсутній детальний опис виконаних робіт (наданих послуг), що унеможливлює визначення судом розміру витрат відповідача на правничу допомогу. Таким чином, розмір судових витрат відповідача на правничу допомогу не доведено, тому у суду відсутні правові підстави для стягнення 12\~000 грн. з позивача на користь відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed