Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, згідно з якою просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Ужгородським MB УМВС України в Закарпатській області від 26.06.1997, та [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Ужгородським MB УМВС України в Закарпатській області від 01.03.1996, зареєстрований виконкомом Тарновецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис за №02. В обґрунтування позовних вимог вказує, що між сторонами укладено шлюб. У шлюбі в подружжя народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачем. Починаючи з 2016 року стосунки позивача (дружини) з відповідачем (чоловіком) розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Позивач неодноразово намагалася зберегти сім`ю, але переконалась, що являється з відповідачем різними людьми з протилежними поглядами на життя, ведення побуту та виховання дитини. Крім того, протягом останніх семи років позивач та відповідач проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Враховуючи наведене, в інтересах дітей, збереження їх здоров`я, забезпечення їм належного фізичного, психологічного та духовного розвитку, а також враховуючи, що подальше спільне життя подружжя кардинально суперечить інтересам позивача та дітей, просить розірвати шлюб, зазначає, що примирення неможливе. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.04.2023 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Розгляд справи відкладався. У судове засідання позивач не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся у встановленому законодавством порядку, письмового відзиву не подав, причин неявки суду не повідомив. Враховуючи наявність всіх умов, передбачених ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, щодо проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів та винести заочне рішення по справі. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд виходить з наступного. Як встановлено судом, 03.03.2011 року виконкомом Тарновецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №02, що підтверджується наявним у справі оригіналом виданого свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.03.2011. У шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.08.2006, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.05.2011. Станом на день розгляду справи шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство позивач та відповідач не ведуть. Відповідно до ч. 1 ст.21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Зі змісту статті 55 Сімейного кодексу України вбачається, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини чи чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного кодексу України. У відповідності зі ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.112 Сімейного кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 Сімейного кодексу України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. На даний час, офіційно зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем має формальний характер, фактичні шлюбні відносини між сторонами не підтримуються, спільне господарство вони не ведуть, відтак суд дійшов висновку про недоцільність подальшого збереження шлюбу, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 2 ст.115\~СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, враховуючи повне задоволення позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений останнім при поданні позову до суду в розмірі 1073,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved