Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

Представник позивача АТ «Райффайзен Банк» - Лозіна О.Ю. звернулася до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за заявою договором про відкриття поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-125949568 від 26.01.2022 року в розмірі 75 788,50 грн., яка складається з наступного: 63412,80 грн. заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 928,96 грн.; 12375,70 грн. заборгованість за відсотками, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 11224,89 грн. та покласти судові витрати по сплаті судового збору на відповідача. Ціна позову визначена позивачем в розмірі 75788,50 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що 22.05.2016 року відповідач звернувся до АТ «Райффайзен Банк» і підписав угоду № PDV2-2422967 про акцепт публічної пропозиції, відповідно до умов якої прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені в Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку. 26.01.2022 року між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-125949568. Відповідно до умов договору кредитором АТ «Райффайзен Банк» надано позичальнику кредит в розмірі 57752,34 грн. строком на 72 місяці, під фіксовану процентну ставку 41,40 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строк визначені договором. Свої зобов`язання АТ «Райффайзен Банк» виконав у повному обсязі та відкрив поточний рахунок «Для виплат» в гривнях на умовах згідно п. 4.1. Заяви-договору, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 57752,34 грн. Таким чином, позичальником виконано свої зобов`язання за договором та надано відповідачу кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором. Відповідач всупереч вимогам договору та цивільного законодавства, свої договірні зобов`язання перед позивачем належним чином не виконав, не повернув у строк отримані кредитні кошти, в результаті чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за кредитним договором № 014-RO-82-125949568 від 26.01.2022 року, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 24.01.2023 року становить 75 788,50 грн., яка складається з наступного: 63412,80 грн. заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 928,96 грн.; 12375,70 грн. заборгованість за відсотками, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 11224,89 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості який долучено до позовної заяви. Ухвалою суду від 18.04.2023 року відкрито провадження та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Копія даної ухвали разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами направлена відповідачу на адресу місця реєстрації, однак повернулась на адресу суду неврученою, що підтверджується поштовими повідомленнями, які знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Оскільки ухвала суду від 18.04.2023 року направлялась відповідачу на адресу місця реєстрації, і повернулась на адресу суду неврученою, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та встановлення строку для подання відзиву. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними у справі матеріалами, у зв`язку з відсутністю клопотання сторін про інше, відповідно до положень ст. ст. 274-279 ЦПК України. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідачем у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подавався. Від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява в якій вона просить проводити розгляд справи за відсутності представника банку та задовольнити позовні вимоги повністю. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 22.05.2016 року відповідач звернувся до АТ «Райффайзен Банк» і підписав угоду № PDV2-2422967 про акцепт публічної пропозиції, відповідно до умов якої прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені в Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку. 26.01.2022 року між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-125949568. Відповідно до умов договору кредитором АТ «Райффайзен Банк» надано позичальнику кредит в розмірі 57752,34 грн. строком на 72 місяці, під фіксовану процентну ставку 41,40 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строк визначені договором. Свої зобов`язання АТ «Райффайзен Банк» виконав у повному обсязі та відкрив поточний рахунок «Для виплат» в гривнях на умовах згідно п. 4.1. Заяви-договору, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 57752,34 грн. Таким чином, позичальником виконано свої зобов`язання за договором та надано відповідачу кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором. Відповідач [PERSON] всупереч вимогам договору та цивільного законодавства, свої договірні зобов`язання перед позивачем належним чином не виконав, не повернув у строк отримані кредитні кошти, в результаті чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за кредитним договором № 014-RO-82-125949568 від 26.01.2022 року, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 24.01.2023 року становить 75 788,50 грн., яка складається з наступного: 63412,80 грн. заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 928,96 грн.; 12375,70 грн. заборгованість за відсотками, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 11224,89 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості який долучено до позовної заяви. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за простроченням платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Стаття 629 ЦК України регламентує, що договір є обов`язковим для виконання сторонами Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ст. 1048 ЦК України передбачено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 1050 ЦК України регламентує, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка зараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною другою ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. З огляду на вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, у зв`язку з чим з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ «Райффайзен Банк» підлягає стягненню заборгованість за заявою договором про відкриття поточного рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-125949568 від 26.01.2022 року в розмірі 75 788,50 грн., яка складається з наступного: 63412,80 грн. заборгованість за кредитом, в тому числі прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 928,96 грн.; 12375,70 грн. заборгованість за відсотками, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 11224,89 грн. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2684,00 грн.

Outcome: approved