Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

В Острозький\~районний суд\~з позовом\~до [PERSON] про розірвання шлюбу звернулась [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що з 27 липня 2013р. перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Баранівського районного управління юстиції у Житомирській області (актовий запис №40). Вказує, що від даного шлюбу у них дітей немає. Зазначає, що шлюбне життя з відповідачем не склалося, так як між ними відсутні почуття любові, родинної близькості та взаєморозуміння. Вони мають несумісні погляди на подружнє життя та сімейні цінності. Вона повністю втратила до відповідача почуття любові, поваги та довіри. В сім`ї склались такі стосунки, при яких сумісне проживання стало неможливим. Тривалий час як подружжя не живуть, спільного побуту не ведуть, будь-які спільні інтереси між ними відсутні. Вважає, що шлюб між ними існує формально, так як вони разом як сім`я не проживають, фактичних шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, між ними відсутні будь-які формальні ознаки, які характеризують сім`ю. Подальший зміст підтримувати сімейні відносини вважає недоцільним і таким, що суперечить її інтересам, в позасудовому порядку подати до органів РАЦСу спільну заяву про розірвання шлюбу виявилось неможливим, оскільки позивачка немає ніякого зв`язку з відповідачем, що й спонукало її звернутися до суду з вищевказаним позовом. Вказала, що перспектив для збереження сім`ї немає, тому просить не встановлювати термін на примирення. Просить позовні вимоги задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Ухвалою суду від 25 травня 2023 року відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідач у відповідності до вимог ст.ст.178, 180 ЦПК України відзиву на позовну заяву та заперечень проти позову не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 27 липня 2013 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Баранівського районного управління юстиції у Житомирській області (актовий запис № 40), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.07.2013 року. Відповідно до ст.51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Аналогічне положення містить ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України, в якій також зазначено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] втратили почуття любові один до одного, на даний час шлюб фактично припинено, оскільки як сім`я вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, спроби відновити шлюбні відносини сторони не роблять. З доводів позивачки судом встановлено, що в позасудовому порядку звернутися до органу ДРАЦСу із спільною заявою про розірвання шлюбу сторони не мають змоги, оскільки між ними відсутній зв`язок, та вказана обставина відповідачем не заперечується. Таким чином, шлюб існує формально, а тому вбачаються підстави для його розірвання в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що сім`я фактично розпалася, оскільки сторони спільного побуту, бюджету, взаємних прав та обов`язків не мають, подружніх стосунків не підтримують, що свідчить про формальне існування шлюбу, а відтак суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, у зв`язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення. \~ \~ \~ \~Крім того, у відповідності зі ст.113 СК України, особа, що змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~ \~ \~ \~Відтак наявні правові після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище, яке вона отримала при укладенні шлюбу « [PERSON] ». Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами існує формально. На даний час фактично шлюб припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим. Окрім того, суд бере до уваги, що позов про розірвання шлюбу було подано до суду 17.05.2023 року, сторони з клопотанням про надання строку на примирення до суду не звертались, у зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що у позивачки та відповідача було достатньо часу для прийняття виваженого рішення про необхідність розірвання шлюбу. На підставі ст.ст.105, 110, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved