Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду вказаним позовом, в обгрунтування вимог якого зазначив, що 28.12.2017 року [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н. Банком на підставі заяви було відкрито кредитний рахунок відповідачу із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахункуДля користування кредитним рахунком відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 11 000,00 грн. [INFO] [PERSON] померла згідно свідоцтва про смерть від 06.09.2021 року, спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є [PERSON] , що підтверджується копіями паспортів останніх. Зі змісту позову слідує, що станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором №б/н від 28.12.2017 року становить 10489,76 грн., з них: 10140,81 грн. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч 10140,81 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 348,92 грн. заборгованість за відсотками. Позивач зазначив, що 10.08.2022 року до спадкоємця було направлено лист-претензію щодо погашення кредитної заборгованості, проте жодних дій вчинено не було. З огляду на викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 03.02.2023 року позовну заяву у даній справі прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження. Разом із позовом представник позивача подав клопотання про витребування доказів, а саме: копію спадкової справи спадкової справи заведеної 08.07.2022 року, зареєстрованої у Спадковому реєстрі №269/2022, після смерті [PERSON] . 06.06.2023 року представник відповідача адвокат Ніколаєнко А.Г. звернулась з аналогічним клопотанням. 06.06.2023 року ухвалою Богунського районного суду м. Житомира вищезазначені клопотання було задоволено та витребувано копію спадкової справи заведеної 08.07.2022 року, зареєстрованої у Спадковому реєстрі №269/2022, після смерті [PERSON] . У судовому засіданні представник АТ КБ «Приватбанк» позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов не визнали, оскільки у спадщину після померлої [PERSON] не вступав. Зазначив, що [PERSON] це його колишня дружина, з якою 10.11.2020 року шлюб розірвано. Відповідач не зверьався до нотаріуса щодо спадщини після померлої. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 28.12.2017 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір, за умовами якого позичальник отримав в АТ КБ «ПриватБанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06.09.2021 року. 08.07.2022 року до Житомирської державної нотаріальної контори від АТ КБ «Приватбанк» надійшла претензія кредитора, на яку 11.07.2022 року позивачем отримано відповідь, що спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». В подальшому, 27.07.2022 року АТ КБ «Приватбанк» направив [PERSON] лист-претензію щодо погашення кредитної заборгованості за кредитним договором, який було укладено із [PERSON] . За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України встановлює те, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218, 1220 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Частиною п`ятою ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Разом із тим положення вказаної норми застосовується у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Так, згідно із ст. 1281 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.10.2022 року у справі № 336/437/21 (провадження № 61-9023св22) зазначено, що: «з урахуванням предмету спору у зазначеній справі, до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин щодо розміру заборгованості боржника на день відкриття спадщини, наявність спадкоємців боржника, дотримання кредитором строку, визначеного статтею 1282 ЦК України, звернення з вимогою до спадкоємців боржника, а до обов`язку спадкоємця позичальника, у разі заперечення проти заявлених вимог, належить обов`язок доведення розміру та вартості успадкованого ним майна. Таким чином, обсяг спадкового майна та його вартість повинен доводити спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна». У відповідності до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно із ст.ст. 79-80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Листом-відповіддю Житомирської державної нотаріальної контори Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) на запит АТ КБ «Приватбанк» підтверджено, що спадкова справа після смерті [PERSON] заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк», разом тим, ніхто зі спадкоємців померлої до нотаріуса не звертався, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Обґрунтовуючи підстави позову, представник банку посилався на те, що [PERSON] відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки проживав та був зареєстрований за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач, до якого пред`явлено позов, постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, як це передбачено приписами ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а не лише був зареєстрований. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 10.11.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Тобто шлюб між подружжям було розірвано до дня смерті ( [INFO] ) [PERSON] . У свою чергу доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки АТ КБ «ПриватБанк» не довело ту обставину, що [PERSON] є спадкоємцем боржника [PERSON] . Представником відповідача в судовому засіданні було заявлено клопотання про стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат на правничу допомогу в порядку і в спосіб, який передбачений ст. ст. 141, 279 ЦПК України, розмір якої згідно розрахунку судових витрат складає 2600,00 грн. За положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Вимоги сторони відповідача про стягнення з позивача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 2600,00 грн. підтверджено Договором про надання правової допомоги №1 від 02.03.2023 року, Додатковою угодою до Договору про надання правової допомоги №1 від 02.03.2023 року, Актом приймання-передачі наданих правничих послуг від 20.03.2023 року та Детальним описом наданих послуг. Обсяг виконаних адвокатом робіт підтверджується матеріалами справи. Частинами 4, 5 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. За правилами п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові, враховуючи категорію і складність даної справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт, виконаних адвокатом; з огляду на те, що відповідач поніс судові витрати на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги, що підтверджено належними доказами. З урахуванням викладеного суд вважає, що вимога відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню, а тому з позивача слід стягнути на користь відповідача 2600,00 грн. понесених ним витрат на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги. Суд вважає, що такий розмір витрат на правничу допомогу є реальним, обґрунтованим та співмірним з обсягом виконаних адвокатом робіт, що підтверджується матеріалами справи. На переконання суду понесені витрати не є завищеними або такими, що явно не співмірні із наданими адвокатом послугами. З огляду на викладене та

Outcome: approved