Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

16.02.2023 [PERSON] звернулася до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] ; збільшити суму стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частки на 1/2 заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 27.06.2007. Відповідно до судового наказу Дергачівського районного суду Харківської області від 26.03.2019 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 06.03.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання сина, [PERSON] була змушена звернутись до Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та відкрити виконавче провадження за №59009073. Від народження сина батько жодним чином не здійснює своїх батьківських прав та не виконує своїх батьківських обов`язків, які мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Хоча на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Матеріально не забезпечує та жодним чином не піклується про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання дитини. Не створює належні умови для розвитку природних здібностей сина, не поважає гідність останнього, не готовить його до самостійного життя та праці. Зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Від народження дитини відповідач почав зловживати та зловживає алкогольними напоями та вести аморальний спосіб життя. Фактично син опинився у складних життєвих обставинах, на підставі скоєння психологічного насильства батьком. [PERSON] є матеріально забезпечена, має задовільний стан здоров`я, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась, повністю утримує сина, створюючи для цього всі необхідні умови для всебічного розвитку та відпочинку. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, її представник [PERSON] надала суду заяву, вказавши, що підтримує позовні вимоги та просить суд їх задовольнити, розгляд справи просить провести у її відсутність та у відсутність позивача. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, при цьому не надав відзив на позов, тому справа розглядається в заочному судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Представник третьої особиСлужби у справах дітей Дергачівської міської ради Харківського району Харківської області М`ячикова М. надала до суду заяву про розгляд справи без участі представника служби, без фіксації судового засідання, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом було достовірно встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 27.06.2007. Відповідно до судового наказу Дергачівського районного суду Харківської області від 26.03.2019 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 06.03.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання сина, [PERSON] була змушена звернутись до Харківського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та відкрити виконавче провадження за №59009073. Від народження сина батько жодним чином не здійснює своїх батьківських прав та не виконує своїх батьківських обов`язків, які мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Хоча на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Матеріально не забезпечує та жодним чином не піклується про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання дитини. Не створює належні умови для розвитку природних здібностей сина, не поважає гідність останнього, не готовить його до самостійного життя та праці. Зокрема, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Від народження дитини відповідач почав зловживати та зловживає алкогольними напоями та вести аморальний спосіб життя. Фактично син опинився у складних життєвих обставинах, на підставі скоєння психологічного насильства батьком. Відповідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , Дергачівська міська військова адміністрація вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Статтею 164 Сімейного кодексу України визначені підстави для позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В матеріалах справи відсутні докази невинуватості відповідача у невиконанні ним своїх батьківських обов`язків, що свідчить про його винні дії. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач не виконує свого батьківського обов`язку по утриманню та вихованню її неповнолітньої дитини, а тому позовні вимоги щодо позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. Позивачем також заявлено вимогу про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. [PERSON] вказує, що [PERSON] перебуває на її утриманні, а для забезпечення потреб та гармонійного розвитку дитини сума стягуваних аліментів є недостатньою. За приписами ч. ч. 1-2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13). При цьому наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила відповідний позов. Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 зазначив, що аналіз норми ст. 192 СК України дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, тобто щодо обставин, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Будь-яких доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я тощо позивачем на підтвердження своїх вимог не надано. Враховуючи наведене, суд не знаходить підстав для збільшення розміру аліментів, які стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] . Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial