Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

[PERSON] , (далі позивач) звернувся до суду із позовом до [PERSON] , (далі відповідач), в якому вказав, що 25.11.2020 року о 08 годині 40 хв. на 49 кілометрі автодороги М-06 Київ-Чоп відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Volvo номерний знак [NUMBER] з причепом Schmitz номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля Honda CR-V державний номерний знак [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] . [PERSON] не був уважним за кермом, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Honda CR-V державний номерний знак [NUMBER] , чим порушив вимоги підпункту б п. 2.3, п. 13.1 Правил дорожнього руху, за що статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Постановою Макарівського районного суду Київської області від 14.12.2020 року [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Honda CR-V державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Автомобіль Honda CR-V державний номерний знак [NUMBER] , що належить позивачу на праві власності згідно із свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , було застраховано на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-2802-20-00008 від 10.01.2020 року, укладеного між позивачем [PERSON] та ПАТ «СК «Українська страхова група». Згідно з розрахунками суми страхового відшкодування ПАТ «СК «Українська страхова група» від 03.12.2020 року та 19.01.2021 року розмір майнової шкоди, що була завдана позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, становить 100 765,03 грн. Із вказаної суми страхового відшкодування ПАТ «СК «Українська страхова група» перерахувало ТОВ «Віді Інсайт» 98 575,03 грн. в якості оплати за ремонт автомобіля, що підтверджується страховими актами №ДККА-73893 від 03.12.2020 року та №ДККА-73893/1 від 19.01.2021 року, а також платіжними дорученнями №30161 від 03.12.2020 року та №1229 від 19.01.2021 року. Безумовна франшиза за вказаним договором страхування №28-2802-20-00008 від 10.01.2020 року склала 2190 грн., та була оплачена позивачем ТОВ «Віді Інсайт» в якості оплати за ремонт автомобіля, що підтверджується квитанцією №53701773 від 12.01.2021 року. Згідно з п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції, Фонду державного майна від 24.11.2003 року №142/5/2092 (далі-Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи гоже зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п.8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. За змістом наведених положень законодавства величина втрати товарної вартості згодить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. За попередньою оцінкою величина втрати товарної вартості автомобіля позивача внаслідок згаданої вище дорожньо-транспортної пригоди дорівнює 30000 грн. Оскільки за змістом ст. ст. 1166, 1187 ЦК України особа, яка винна у заподіяні шкоди, зокрема, у вчиненні ДТП, внаслідок якої транспортний засіб потерпілої особи отримав механічні пошкодження, зобов`язана відшкодувати потерпілій особі всі витрати, які ця особа понесла у зв`язку з ДТП, то ж з відповідача [PERSON] , на користь [PERSON] , підлягає стягненню 32190 грн. відповідної майнової шкоди, з яких 2190 грн. - франшиза та 30000 грн. - втрата товарної вартості автомобіля, яку позивачу не було відшкодовано, та яку він зазнав в результаті пошкодження належного йому автомобіля під час ДТП 25.11.2020 року. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить 32190 грн., та підлягає стягненню з [PERSON] , як особи, яка завдала позивачу майнової шкоди. Крім того, позивач вважає, що внаслідок зазначеної ДТП йому було завдано істотної моральної шкоди, яка виражається у душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок ДТП, що сталась з вини відповідача. Дорожня-транспортна пригода призвела до стресу, моральних переживань, поганого настрою, порушення звичайного режиму життя та виникнення суттєвих незручностей. З огляду на те, що ремонт автомобіля міг бути виконаний лише за умови виплати страхового відшкодування та наявності необхідних деталей, він вимушений був витрачати свій час на вирішення питань, пов`язаних з виплатою цього відшкодування, при цьому він був позбавлений можливості керування автомобілем в період з 29.12.2020 року по 12.01.2021 \~ \~ \~ \~року, та з 25.06.2021 року по 30.06.2021 рік, коли автомобіль перебував на СТО. Моральну шкоду позивач оцінив у 20000 грн. Враховуючи наведене, посилаючись на ст. ст. 22, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, позивач просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь на відшкодування майнової шкоди 32190 грн. та на відшкодування моральної шкоди 20000 грн. Також просить стягнути з відповідача на свою користь понесені ним судові витрати. Ухвалою суду від 27.12.2022 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Вказаною ухвалою також встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. 21.02.2023 року у строк та у порядку, встановленому судом, відповідач подав відзив на позовну заяву (а.с.33-47), в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що [PERSON] не є належним відповідачем у справі та не несе відповідальності за шкоду пере позивачем, оскільки відповідач є працівником, з яким було встановлено трудові відносини по керуванню транспортного засобу далекобійник, а дійсною особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, задану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній паровій підставі володіє транспортним засобом. Крім того, вважає, що оскільки транспортний засіб, яким керував відповідач, був застрахований, позивач мав би звернутись з відповідними вимогами саме до страховика, а не до [PERSON] . Також зазначив, що позивач отримавши страхове відшкодування, отримав повне відшкодування понесених витрат на відновлення свого автомобіля, жодних доказів понесення позивачем інших витрат на суму 30000 грн. матеріальної шкоди та 20000 грн. моральної шкоди позивачем не надано. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження виконаних ремонтних робіт по відновленню пошкодженого автомобіля. 07.03.2023 року від позивача у строк та у порядку, встановленому судом, надійшла відповідь на відзив (а.с.50-74), в якій він спростовує, викладені у відзиві доводи відповідача. Так, позивачем надано докази виконаних ремонтних робіт по відновленню пошкодженого автомобіля, зокрема Акт передання-приймання ДТЗ та Акт виконаних робіт. Щодо доводів про неналежного відповідача зазначив, що за законом страховик цивільно-парової відповідальності наземних транспортних засобі не відшкодовує шкоду, пов`язану з втратою товарної вартості транспортного засобу, а також моральну шкоду, не пов`язану з ушкодженням здоров`я, від так [PERSON] є належним відповідач у справі. Більш того, вимога про відшкодування шкоди за вибором потерпілого може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи. Зазначив, що оскільки відповідачем заперечується факт втрати товарної вартості транспортного засобу, позивачем будуть надані відповідні докази. Ухвалою суду від 07.03.2023 року вирішено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01.06.2023 року. Вказаною ухвалою також встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України. 01.06.2023 року позивач подав до суду Висновок експерта №279/05-2023 судової транспортно-товарознавчої експертизи від 25.05.2023 року на підтвердження величини втрати товарної вартості автомобіля, разом з доказами направлення копії висновку відповідачу, які приєднані до матеріалів справи (а.с.85-124). Ухвалою суду від 01.06.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.06.2023 року. 14.06.2023 року у строк та у порядку, встановленому судом, представник відповідача, адвокат Лембей Р.М., подав відзив на позовну заяву з урахуванням отриманої копії Висновку експерта №279/05-2023 від 25.05.2023 року (а.с.135-160). У відзиві просив відмовити в задоволенні позивних вимог з тих самих підстав, що викладені у відзиві на позовну заяву від 21.02.2023 року, зокрема зазначив, що [PERSON] не є належним відповідачем у справі, а належними відповідачами є страхова компанія та роботодавець [PERSON] , крім того відсутні будь-які докази завдання позивачу моральної шкоди. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні 14.06.2023 року позивач [PERSON] щодо зменшення позовних вимог в частині матеріальної шкоди, зазначив, що сума франшизи 2190 грн. була йому відшкодована МТСБУ, а згідно Висновоку експерта №279/05-2023 судової транспортно-товарознавчої експертизи від 25.05.2023 року величина втрати товарної вартості автомобіля становить 17937,97 грн., яку і просив стягнути з відповідача на свою користь, а також просив стягнути моральну шкоду у заявлено розмірі, з підстав, викладених у позові. Відповідач в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином. В судовому засіданні свідок [PERSON] та [PERSON] , які є знайомими позивача, щодо завдання [PERSON] моральної шкоди, зазначили, що останній після ДТП перебував в пригніченому стані, зазнав душевних страждань з приводу події, що сталась, переживав та хвилювався, оскільки відносно нове авто, яке він нещодавно придбав, та на яке тривалий час збирав кошти, було пошкодженого та перебувало в жахливому стані. Сам [PERSON] , як свідок, окрім вказаного вище, зазначив, що пережив страшний стрес під час ДТП, крім того не мав можливості користуватись своїм автомобілем певний проміжок часу доки він перебував на СТО та, що порушило його звичний ритм життя та зумовило певні обмеження та незручності. Заслухавши позивача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. 25.11.2020 року о близько 08 години 40 хвилин на 49 кілометрі автодороги М-06 Київ-Чоп водій [PERSON] керував автомобілем Volvo номерний знак [NUMBER] з причепом Schmitz номерний знак [NUMBER] , не був уважним за кермом, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Honda CR-V державний номерний знак [NUMBER] , чим порушив вимоги підпункту п. 2.3 Б, п.13.1 Правил дорожнього руху, за що статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. В результаті дорожньо-транспортної пригоди причеп Schmitz номерний знак [NUMBER] та автомобіль Honda CR-V державний номерний знак [NUMBER] отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Макарівського районного суду Київської області від 14.12.2020 року [PERSON] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. (а.с.8). Автомобіль Honda CR-V державний номерний знак [NUMBER] належить позивачу [PERSON] на праві власності згідно свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.9). На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність позивача була застрахована в ПАТ «СК «Українська страхова група» відповідно до Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-2802-20-00008 від 10.01.2020 року (а.с.62-73), строк дії договору з 12.01.2020 року по 11.01.2021 року, дійсна вартість ТЗ на дату укладення Договору 730000 грн., франшиза 0,3%. Згідно з розрахунками суми страхового відшкодування ПАТ «СК «Українська страхова група» від 03.12.2020 року та 19.01.2021 року, розмір майнової шкоди, що була завдана [PERSON] в результаті дорожньо-транспортної пригоди становить 100765,03 грн. (а.с.10, 11). Із вказаної суми страхового відшкодування ПАТ «СК «Українська страхова група» перерахувало ТОВ «Віді Інсайт» 98575,03 грн. в якості оплати за ремонт автомобіля, що підтверджується страховими актами №ДККА-73893 від 03.12.2020 року (а.с.12) та №ДККА-73893/1 від 19.01.2021 року (а.с.13), а також платіжними дорученнями №30161 від 03.12.2020 року (а.с.14) та №1229 від 19.01.2021 року (а.с.15). Франшиза за вказаним договором страхування №28-2802-20-00008 від 10.01.2020 року склала 2190 грн., та оплачена позивачем ТОВ «Віді Інсайт» в якості оплати за ремонт ТЗ, що підтверджується квитанцією №53701773 від 12.01.2021 року (а.с.16). Факт виконаних ТОВ «Віді Інсайт» ремонтних робіт по відновленню автомобіля Honda CR-V державний номерний знак [NUMBER] підтверджується Актом передання-прийняття ДТЗ від 11.12.2020 року (а.с.58), Актом виконаних робіт №ИНбСА-000846 від 29.06.2021 року (а.с.60), Актом виконаних робіт №ИНбСА-000149 від 29.06.2021 року (а.с.61). Відповідно до Висновку експерта №279/05-2023 судової транспортно-товарознавчої експертизи від 25.05.2023 року величина втрати товарної вартості автомобіля Honda CR-V державний номерний знак [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 25.11.2020 року становить 17937,97 грн. (а.с.92-124). Надані відповідачем/представником до відзиву копії документів до уваги не приймаються, оскільки вони не засвідчені в установленому законом порядку. Вирішуючи вимоги за даним позовом суд керується наступним. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч.1 та ч. 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина 3 вказаної статті). Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, частино 5 вказаної статті передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, необхідними підставами цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, що має довести позивач є: наявність протиправної поведінки; прямої дійсної шкоди; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою. Крім цього, відсутність непереборної сили чи умислу потерпілого, що має довести відповідач. Згідно ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так судом встановлено, що 25.11.2020 року о близько 08 години 40 хвилин на 49 кілометрі автодороги М-06 Київ-Чоп водій [PERSON] керував автомобілем Volvo номерний знак [NUMBER] з причепом Schmitz номерний знак [NUMBER] , не був уважним за кермом, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем Honda CR-V державний номерний знак [NUMBER] , чим порушив вимоги підпункту п. 2.3 Б, п.13.1 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, за що його постановою Макарівського районного суду Київської області від 14.12.2020 року визнано винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення. Наявність прямої дійсної шкоди позивачу у розмірі 17937,97 грн., підтверджується Висновком експерта №279/05-2023 судової транспортно-товарознавчої експертизи від 25.05.2023 року, як величина втрати товарної вартості автомобіля Honda CR-V державний номерний знак [NUMBER] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 25.11.2020 року. Також суд вважає, що між порушенням відповідачем п. 2.3 Б, п.13.1 Правил дорожнього руху та наявністю прямої дійсної шкоди, завданої цими діями позивачеві, наявний прямий причинно-наслідковий зв`язок. Будь-яких доказів у порушення ст. ст. 12, 81 ЦПК України на підтвердження обставин непереборної сили або умислу потерпілого відповідачем суду не надано. Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача величини втрати товарної вартості автомобіля у заявленому позивачем розмірі 30000 грн., підлягають частковому задоволенню у розмірі 17937,97 грн. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 17937,97 грн. - величина втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля, слід також зазначити наступне. Відповідно до 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції Фонд державного майна від 24.11.2003 року №142/5/2092 (далі-Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п.8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Величина втрати товарної вартості (далі - ВТВ) - умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ (п.1.6. Методики). Згідно п.8.6. та п. 8.6.1. величина ВТВ характеризує фізичний знос, який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду, а також унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Величина ВТВ нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Як встановлено судом величина ВТВ пошкодженого автомобіля, що належить позивачу становить 17937,97 грн. та підтверджується відповідним Висновком експерта №279/05-2023 від 25.05.2023 року, який спростовує доводи відповідача, викладені у відзиві, щодо відсутності доказів такої шкоди. Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві, про те, що [PERSON] , є неналежним відповідачем у справі також спростовуються наступним. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 1 ст. 1187 ЦК України). У п.11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред`явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. Згідно з абз.2 п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Щодо стягнення моральної шкоди, то згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, однією з необхідних умов відшкодування моральної шкоди, що має довести позивач у межах даної справи є наявність моральної шкоди та її розміру. Так, в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , підтвердили, що [PERSON] зазнав душевних страждань у зв`язку із пошкодженням належного йому на праві власності автомобіля. Поряд з тим, враховуючи характер правопорушення, глибину, характер та тривалість душевних страждань позивача, беручи до уваги ступінь вини [PERSON] , враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди підлягають часткову задоволенню в розмірі 10000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 992,40 грн. сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви (а.с.1). Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: partial