Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії, мотивуючи свій позов тим, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2022 року було відмовлено позивачу у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії. КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» надає населенню послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] з 12.06.2021 року є власником житлового помешкання по [ADDRESS] , яке забезпечується послугою з постачання теплової енергії, які надаються позивачем. Зазначений житловий будинок технічно під`єднано до зовнішніх інженерних мереж КП ВМР «ВМТЕ», що підтверджується рішеннями Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.12.2020 року №2634 та від 21.07.2022 року №1447, якими погоджено норми споживання теплової енергії на послугу з постачання теплової енергії та норми споживання гарячої води на послугу з постачання гарячої води для споживачів ВМР «ВМТЕ». Позивачем було запроваджено населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, опублікувавши ці договори на веб-майті підприємства. Відповідач, порушуючи умови п. 5 ч. 2 ст. 7, ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в період з 01.10.2021 року до 30.09.2022 року включно заборгував за надані послуги з постачання теплової енергії 3144,38 грн., що змусило позивача звернутись до суду з цим позовом. В судовому\~засіданні представник\~позивача позовні\~вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Додатково надала пояснення, що враховуючи норму ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» запропонувало населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, опублікувавши ці договори на веб-сайті підприємства. З 01.11.2021 року діють Типові індивідуальні договори приєднання на послуги з постачання теплової енергії та на послуги з постачання теплової енергії гарячої води, і вважається, що вони укладені між ВМР «ВМТЕ» та кожним споживачем фізичною особою, відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови КМУ від 21.08.2019 року №830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» та постанови КМУ від 11.12.2019 року №1182. Незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору з централізованого опалення/постачання теплової енергії, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії. Житлове приміщення по [ADDRESS] , яке на праві власності належить відповідачу, забезпечується послугами з постачання теплової енергії, які надаються позивачем, що не спростовується стороною відповідача у відзиві на позовну заяву. Із обороної відомості за період з 10.2021 року по 09.2022 року за особовим рахунком № [NUMBER] вбачається, що відповідач частково оплачував за надані послуги з постачання теплової енергії. У заяві про розірвання договору відповідач зазначає, що він проживає по цій же адресі, тобто цим підтверджує наявність договірних відносин із позивачем про розірвння яких він заявляє і відповідно визнає факт надання йому послуг з централізованого опалення позивачем. Крім того, із заявою [PERSON] звернувся 08.09.2022 року, тоді як заборгованість виникла за період з 10.2021 року по 09.2022 року. Також у своїй заяві відповідач зазначає про розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, в той час як з 01.11.2021 року діють Типові індивідуальні договори приєднання на послугу з постачання теплової енергії та на послугу з постачання гарячої води і вважається, що вони укладенні між кожним споживачем. Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником нерухомого майна. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Непроживання відповідача у вказаній квартирі не звльняє його від обов`язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг. Представник відповідача\~в судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та пояснив, що [PERSON] дійсно є власником вказаної квартири, яку отримав у спадок 12.06.2021 року після смерті матері. Однак, з 18.11.2005 року за цією адресою не проживає та не зареєстрований і комунальними послугами, які надаються позивачем не користується, оскільки з цієї дати почав проживати за адресою: [ADDRESS] , до 23.02.2023 року включно. Розрахунок заборгованості позивачем не наданий, який би містив істотні умови, а саме період нарахування заборговіаності та тарифи. Договірних відносин щодо надання послуг з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , між сторонами не було. Крім того, 08.09.2022 року відповдач звернувся за адресою позивача із заявою про розірванння договору про надання населенню послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання в одностороньому порядку, оскільки він не погоджується із зазначеними в ньому умовами. Відповіддю від 04.10.2022 року йому відмовлено у розірванні договору, проте позивач не запропонував внести зміни до запропонованого договору для вирішення питання позасудовим шляхом, аргументуючи це тим, що договір є публічним. Позивачем не доведено факт того, що відповідач отримав у будь-який спосіб інформацію про публічний договір, який розміщено на сайті позивача, а також не можливо встановити, коли цей договір був там розміщений. Крім того, після оформлення права власності на квартиру [PERSON] практично одразу виїхав закордон до Республіки Польщі. З приводу посилання у позові на володіння відповідачем РНОКПП, то з 02.11.2021 року він має право здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, що свідчить про те, що він не звертався до позивача із заявою про укладення договору на надання послуг за адресою: [ADDRESS] , що свідчить про відсутність договірних відносин між ними. З огляду на вказане, є безпідставними твердження позивача про те, що відповідачу надавалися послуги і він є споживачем послуг. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовної заяви КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Комунальне підприємство\~Вінницької міської\~ради «Вінницяміськтеплоенерго»\~є організацією,\~що надає\~населенню послуги\~з постачання\~теплової енергії\~та гарячої\~води (а.с.\~13-14,\~30-37),\~відповідно до\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» від\~09.11.2017\~року №2189-VІІІ,\~Правил надання\~послуги з\~постачання теплової\~енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.2019 року №830 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 року №1022) та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 року №1182 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 року №1023). Зі змісту Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 18.01.2023 року судом встановлено, що [PERSON] з 12.06.2021 року належить на праві власості квартира [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 7). Згідно з копією особового рахунку № [NUMBER] на квартиру [ADDRESS] вбачається, що рахунок вікритий на ім`я [PERSON] (а.с. 4). Житловий будинок [ADDRESS] , власником якого є відповідач, технічно під`єднано до зовнішніх інженерних мереж КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», що підтверджується рішеннями виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2634 від 10.12.2020 року та №1447 від 21.07.2022 року (а.с. 26-27, 28-29). Відповідачем не заперечується факт забезпечення його квартири послугами з постачання теплової енергії. Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи №7617, виданої Департаментом адміністративних послуг Вінницької міської ради 03.02.2023 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 09.12.2005 року по 03.02.2023 року (а.с. 21). Вказаний факт також підтверджується відміткою в паспорті відповідача та довідкою МКП «УК «Житло-Гарант» №306 від 09.03.2023 року (а.с. 61-66, 70, 71). Відповідно до розрахунку заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання по особовому рахунку [NUMBER] [PERSON] встановлено, що за період з 01.10.2021 року до 30.09.2022 року у відповідача виник борг в розмірі 3144,38 грн., який складається з 3144,38 грн. суми заборгоаності за спожиті послуги з централізованого теплопостачання (а.с. 6). Факт наявності вказаного боргу також підтверджується і оборотною відомостю (а.с. 5), з якої також вбачається, що відповідачем частково було оплачено послуги в грудні 2021 року та січні 2022 року. Суд не\~приймає до\~уваги посилання\~предстаника відповідача\~відносно того,\~що відповідач\~ставить під\~сумнів правильність\~проведення розрахунку,\~оскільки ними\~не надано\~суду жодного\~належнгого та\~достутимого доказу\~на його\~спростування. З копії візи на виїзд до Республіки Польща вбачається, що відповідач невдовзі після оформлення права власності на спірну квартиру 30.06.2021 року виїхав з України до Польщі та повернувся 29.09.2021 року (а.с. 68-69), в той час як заборгованість заявлена до стягнення за період з 01.10.2021 року по 30.09.2022 року. З матеріалів справи вбачається, що 08.09.2022 року [PERSON] звернувся до КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» із заявою, в якій зазначив, що він проживає по [ADDRESS] та робить заяву про непогодження з умовами, які зазначені в індивідуальному договорі з КП ВМР «ВМТЕ» про надання населенню послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання. В односторонньому порядку він розриває вищезазначений договір, тому послугу «Абонентське обслуговування (теплової енергії) вважає незаконною та сплачувати відмовляється. В зв`язку з цим, вважає договір з КП ВМР «ВМТЕ» про надання населенню послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання розірваним (а.с. 72). Факт отримання вказаної заяви представником позивача не заперечується. Отже, вказаною заявою відповідач підтвердив факт отримання ним послуг з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , та наявності між сторонами договірних відносин. Разом з тим, зі змісту позовної заяви встановлено, що позивач заявляє вимогу про стягнення заборгованості за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2021 року по 30.09.2022 року включно, в той час як із заявою про розірвання договору [PERSON] звернувся 08.09.2022 року. Щодо договору з КП ВМР «ВМТЕ» про надання населенню послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання, на який відповідач посилається в своїй заяві про розірвання договору, то суд зазначає, що з 01.11.2021 року діють Типові індивідуальні договори приєднання на послуги з постачання теплової енергії та на послуги з постачання теплової енергії гарячої води, і вважається, що вони укладені між КП ВМР «ВМТЕ» та кожним споживачем фізичною особою відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови КМУ від 21.08.2019 року №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» та постанови КМУ від 11.12.2019 року №1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води». Матеріали справи не містять доказів з приводу висловлення [PERSON] бажання щодо розірвання Типового індивідуального договору. Із відповідді КП ВМР «ВМТЕ» від 04.10.2022 року, адресованої [PERSON] , вбачається, що підставою для перегляду умов або розірвання договору є підписаний акт про відключення від мереж централізованого опалення квартири [ADDRESS] , як це передбачено п. 13 Розділу ІІІ Наказу від 26.07.2019 року №169 «Про затвердження Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води». Також з 01.11.2021 року почали діяти індивідуальні договори без обслуговування внутрішньобудинкових систем на послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, які являються публічними договорами приєднання. Крім того, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та договорами передбачено нарахування плати за абонентське обслуговування окремо на послугу з постачання теплової енергії та послугу з постачання гарячої води. Оскільки квартира [ADDRESS] , під`єднана до мереж ЦО, встановлена теплопостачальним підприємством плата за вищезазначену послугу та абонентське обслуговування є грунтовною, розрахованою з дотриманням всіх вимог чинного законодавства та такою, що не підлягає перерахунку. У разі несплати коштів та накопичення боргу КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» буде вимушено звернутись до суду, крім того на споживача будуть накладені штрафні санкції (а.с. 73, 74). Також на запит представника відповідача, 25.04.2023 року КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» була надана відповідь, згідно якої за адресою: [ADDRESS] , з [PERSON] 09.07.2007 року укладався «Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води». [PERSON] не звертався до позивача із заявою про укладання договору на постачання послуги теплової енергії. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексу договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. З відповідності до зазначених норм, КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» запропонувало населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, опублікувавши ці договори 01.10.2021 року на веб-сайті підприємства. Таким чином, з 01.11.2021 року діють Типові індивідуальні договори приєднання на послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, і вважається, що вони укладенні між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та кожним споживачем фізичною особою (а.с. 108). Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З прийняттям спадкового майна у власність житлового приміщення у багатоквартирному будинку у відповідача, як його власника, виник обов`язок брати участь у витратах на утримання та збереження спільного майна (житлового будинку). Обігрів житлового будинку у опалювальний період є спільним обов`язком його співвласників з метою дотримання, зокрема, санітарних норм. Належна відповідачу квартира знаходиться у житловому будинку та відповідно має загальну систему опалення з житловим будинком. Теплові мережі житлового будинку (у тому числі трубопроводи та стояки) входять до складу приладів, що використовують теплову енергію (теплоносій) для потреб опалення та є складовою частиною єдиного технологічного процесу теплоспоживання. У постанові Верховного Суду від 02.04.2020 року у справі №757/29813/17-ц міститься виснвок про те, що непроживання відповідача у квартирі, яка належить їй на праві власності, та факт відсутності її реєстрації у цій квартирі не звільняє особу, як власника квартири, від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг. В зв`язку з викладеним, суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про те, що [PERSON] з 18.11.2005 року за спірною адресою не проживає, не зареєстрований і комунальними послугами, які надаються позивачем, не користується. Згідно із\~п.\~2\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» до\~житлово-комунальних\~послуг належать,\~зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до п.п. 1, 5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. З матеріалів справи вбачається, що позивачем було запропоновано населенню публічну оферту для ознайомлення та укладення договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, опублікувавши на веб-сайті підприємства ці договора (а.с. 8-12). Після вказаної публікації вважається, що договора укладені між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та кожним споживачем фізичною особою. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 року в справі №751/3840/15-ц). Однак, незважаючи на те, що між сторонами не було укладено письмового договору про надання житлово-комунальних послуг, суд вважає, що між ними склались фактичні правові відносини, оскільки відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів», договір це усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження дії усної угоди оформляється квитанцією (розрахунковим документом). Згідно зі статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що виконавець залежно від характеру і специфіки виконаної роботи (наданої послуги) зобов`язаний видати споживачеві розрахунковий документ, що засвідчує факт виконання роботи (надання послуги). Під таким розрахунковим документом слід розуміти квитанцію, яку щомісяця надсилає виконавець споживачам для оплати наданих їм житлово-комунальних послуг. Таким чином, підтвердженням наданої споживачу житлово-комунальної послуги є розрахункова квитанція. Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг при умові, якщо вона фактично користується (чи має намір користуватись) цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту початку користування цими послугами. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що кореспондується із ч. 2 ст. 68 ЖК УРСР, квартирна плата та плата за комунальні послуги нараховується та вноситься щомісячно. За змістом ч.1 ст. 9 вказаного вище Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до\~ст.\~162\~ЖК України\~плата за\~користування жилим\~приміщенням в\~будинку (квартирі),\~що належить\~громадянинові на\~праві приватної\~власності,\~встановлюється угодою\~сторін. Плата\~за комунальні\~послуги береться\~крім квартирної\~плати за\~затвердженими в\~установленому порядку\~тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідач в добровільному порядку не розраховується з підприємством за надані послуги з постачання теплової енергії, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, всі судові витрати понесені позивачем по справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved