Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

Позивач у квітні 2023 року звернулась до Івано-Франківського міського суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги мотивує тим, рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.09.2022 року справа №344/11068/22 з відповідача стягується в користь позивача аліменти на утримання їхньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ? заробітку (доходу). До 15.03.2023 року відповідач сплачував аліменти на старшу дочку [PERSON] (від попереднього шлюбу), до досягнення нею 18 віку, а отже в даний час матеріальне становище відповідача поліпшилося, а також крім основного місця роботи викладачем ІФНМУ відповідач ще має додатковий дохід в якості спортивної арбітражної (судівської) роботи на посаді комісара у Федерації баскетболу України. Розміру аліментів явно не вистачає на утримання дочки, відповідач добровільно жодним чином не бажає належно утримувати дочку. А тому, просила суд стягнути із відповідача аліменти в розмірі 1/3 заробітку (доходу), задля гармонійного розвитку та належного утримання дитини . Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав відзив у якому заперечив щодо задоволення позову. Зазначив, що продовжує оплачувати навчання повнолітньої доньки [PERSON] (від попереднього шлюбу) за заявою матері. Окремо висловився про те, що обґрунтуванням збільшення витрат позивача на доньку [PERSON] в зв`язку з перебуванням неповнолітньої доньки у платному дитячому садку і оплати за розвиваючі гуртки, то такі витрати відносяться до додаткових витрат і не є підставою для зміни основного розміру аліментів. Також проживає зі своїми батьками, а отже його доходи не збільшилися. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.07.2017 року, вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] є\~ [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Відповідно до копії судового наказу Івано-Франківського міського суду від 29 вересня 2022 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання [PERSON] в розмірі ? заробітку (доходу) платника аліментів (а.с.7). Обгрунтовуючи вимоги позову позивач зазначила, що відповідач сплачував аліменти на старшу дочку [PERSON] (від попереднього шлюбу) до досягнення нею 18-ти річного віку до березня 2023 року, а отже в даний час матеріальне становище відповідача поліпшилося, а також крім основного місця роботи викладачем ІФНМУ відповідач ще має додатковий дохід в якості спортивної арбітражної (суддівської) роботи на посаді комісара у Федерації баскетболу України. Однак, відповідач надав докази, що він продовжує нести витрати, пов`язані з навчанням повнолітній дочці [PERSON] , [INFO] , яка є студенкою І курсу (у травні 2023р. - 4600грн.). Окрім того, він проживає з обома батьками 1953 року народження. Щодо отримання коштів за спортивну арбітражну (суддівську) роботу, то така не оплачується і є громадською. Щодо з`ясування судом доходів обох батьків дівчинки [PERSON] , то позивач офіційно працевлаштована, з її слів отримує дохід у розмірі близько 12 500 тис.грн. щомісячно Відповідач, виходячи з пояснення позивача про отримання за судовим наказом від відповідача аліменти в розмірі 3 500 грн., отримує близько 16000грн. (з врахуванням податків та зборів), отже обоє батьків, які несуть витрати порівну, забезпечують витрати на дитину якій на даний час 5 повних років, близько 7000грн., з врахуванням відвідування нею дошкільного закладу. Також, позивач не надала письмових доказів несення витрат на дошкільний заклад, доводячи в позові та поясненнях, що такі збільшились (на яку суму з попередньої суми також не зазначено). Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За приписами ч. 2 ст. 182 цього кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: становить - 2272 гривні. На час розгляду спірних правовідносин, розмір отримуваних аліментів позивачем від відповідача на дитину (до 6 років) є понад встановлений прожитковий мінімум. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Щодо витрат на гуртки для дівчинки [PERSON] ( в позові та додатках до нього назву гуртків та понесені витрати позивачем не зазначено), то відповідач вірно зазначив у відзиві, що за вимогами норми ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Окрім того суд роз`яснював, що позивач не обмежена у праві звернення до суду про стягнення додаткових витрат на дитину, якщо такі витрати зі сторони батька є необхідними, з підтвердженням доказами понесення таких. Також, враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому позивач не позбавлена права звернення до суду про збільшення такого необмежену кількість раз до досягнення повноліття дитини, при зміні певних обставин. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом при розгляді даної справи з врахуванням всіх доказів як зокрема, так і в сукупності, не встановлено підстав для збільшення розміру аліментів. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»,\~ ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України батьки мають рівні обов`язки щодо дитини. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач не довела суду обставини на які посилається як на підставу зміни розміру аліментів, а саме як про зміну свого матеріального стану, так і про зміну матеріального стану відповідача, при цьому на інші обставини позивач не посилалась та доказів не надала. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України Про охорону дитинства, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: dismissed