Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

ТОВ ФК «Кредит-Капітал», в інтересах якого діє представник за довіреністю Самойліченко О.Д., звернулося до Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №2186546 від 20.10.2020 у розмірі 59289 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 20 жовтня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2186546, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 15000 грн. і зобов`язався повернути його, а також сплатити комісію за надання кредиту та проценти за його користування у термін встановлений договором, а саме до 19.11.2020. Пунктом 7.1 цього договору визначено, що він набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит. Однак, відповідач належним чином умов кредитного договору не виконав, в зв`язку з чим виникла заборгованість, яка становить 59289 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 13500 грн., заборгованість за відсотками - 44739 грн., заборгованість за комісією 1050 грн. Позивач вказує, що10 лютого 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № 61-МЛ, згідно з яким останнє набуло право грошової вимоги до боржників, зокрема й до [PERSON] за кредитним договором №2186546 від 20.10.2020. Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором №2186546 від 20.10.2020 була передана позивачу від первинного кредитора. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 7 квітня 2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. 01.05.2023 відповідачем направлено до суду відзив на позов, в якому останній позов визнав частково, зазначив, що до задоволенню підлягає тіло кредиту в сумі 13500 грн., комісія за оформлення кредиту в сумі 1050 грн., а також відсотки за користуванням тіла кредиту за період з 20.10.2020 по 19.11.2020 року в сумі 29 днів*132 =3828 грн. Відповідач посилається на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України та зазначає, що право нарахування процентів по кредитному договору у позивача припинилося 19.11.2020. 17.05.2023 позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому він просить позов задовільнити у повному обсязі, вказує, що умовами кредитного договору №2186546 від 20.10.2020, зокрема пунктами 1.6, 2.2.3 договору, передбачено нарахування процентів і після настання терміну (дати) повернення кредиту та таке нарахування може зупинятися або поновлюватися за рішенням Товариства (кредитодавця). Представник позивача у судове засідання не прибув, подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позов визнає частково згідно доводів, наведених ним у відзиві на позовну заяву. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Частина 2 ст.1056-1 ЦК України визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У п. 5, 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Судом встановлено, що 20.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" (далі - кредитодавець або товариство) в особі генерального директора Вініченка Олексія Віталійовича, та громадянином України [PERSON] , [INFO] (далі - позичальник) було укладено договір про споживчий кредит №2186546, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 15000,00 грн, строком на 30 днів з 20.10.2020, з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом до 19.11.2020 (а.сп. 6-10). За змістом п.6.1, п.7.1 договору, договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Мілоан" та набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені - з моменту отримання кредиту. Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4 договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору). У вищевказаному договорі про споживчий кредит №2186546, передбачено наступні умови кредитування. Згідно умов розділу 1 договору: - загальні витрати позичальника за кредитом (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 5010 грн в грошовому виразі та 406 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка); орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 20010,00 грн (п.1.5); - комісія за надання кредиту - 1050,00 грн, яка нараховується за ставкою 7,00 відсотків від суми кредиту одноразово (пп.1.5.1); - проценти за користування кредитом - 3960,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (пп.1.5.2); - стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п.2.2.3 цього договору (п.1.6). У відповідності до розділу 2 договору: - кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п.2.1); - нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 договору (пп.2.2.2); - позичальник за наявності відповідної пропозиції Позикодавця має право на продовження строку користування/повернення кредиту на таких самих умовах, на певну кількість днів доступну у пропозиції. Для продовження строку користування кредитом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісії за продовження кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (пп 2.3.1). - Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п. 1.4. договору (пп 2.4.1). У відповідності до п.3.2.6 вказаного договору, кредитодавець має право: відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. Відповідно до додатка № 1 до кредитного договору №2186546 від 20.10.2020 «Графік розрахунків» заборгованість [PERSON] за вказаним договором мала бути сплачена 19.11.2020 в розмірі 20010 грн. з яких: 15000 грн. - кредит, 3960 грн. - проценти, 1050 грн. -комісія за надання кредиту (а.сп. 11 ). Зазначені вище умови кредитного договору відповідають також анкеті-заяві на кредит № 2186546 від 20.10.2020, заповненій відповідачем на сайті miloan.ua (а.сп. 10, зворотня сторона). Згідно платіжного доручення №31018842 від 20.10.2020, ТОВ "Мілоан" перерахувало на рахунок [PERSON] № [NUMBER] кошти згідно договору №2186546 в розмірі 15000,00 грн., що також підтверджується випискою АТ КБ «Приватбанк» по рахунку відповідача (а.сп.13, 54 зворотня сторона). Відповідно до відомостей ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення по кредитному договору №2186546, відповідачу 20.10.2020 надано кредит у розмірі 15000 грн. та нараховано комісію в розмірі 1050 грн. За період з 21.10.2020 по 19.11.2020 щоденно нараховувалися відсотки у розмірі 132 грн. згідно п.1.5.2 договору. Також, відповідачем 19.11.2020 сплачено тіло кредиту у розмірі 1500 грн., проценти по кредиту у розмірі 1503 грн., а також сплачено комісію за пролонгацію договору у розмірі 1500 грн, а всього на суму 4503 грн., що підтверджується випискою АТ КБ «Приватбанк» по рахунку відповідача. У подальшому відповідачу за період з 20.11.2020 по 04.12.2020 (за 15 днів) щоденно нараховувалися відсотки у розмірі 132 грн. згідно п.1.5.2 договору, а в період з 05.12.2020 по 02.02.2021 щоденно нараховувалися відсотки у розмірі 675 грн. згідно п.п.1.6 договору (а.сп.14-15, 62 зворотня сторона). Таким чином, відповідачем відповідно до умов п.2.3.1. договору шляхом сплати 19.11.2020 тіла кредиту у розмірі 1500 грн., процентів по кредиту у розмірі 1503 грн., а також комісії за пролонгацію договору у розмірі 1500 грн., продовжено строк користування/повернення кредиту на 15 днів, тобто до 04.12.2020. 10 лютого 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" (далі - кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит - Капітал" (далі - новий кредитор) було укладено договір про відступлення прав вимоги №61-МЛ, відповідно до умов якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості). Згідно п. 6.2.3. вказаного вище договору права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. У відповідності до наявних в матеріалах справи витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №61-МЛ від 10.02.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит - Капітал" набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №2186546 від 20.10.2020 на загальну суму 59289,00 грн. (а.сп.21) 11.05.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Кредит - Капітал" направлено на адресу відповідача досудову вимогу щодо необхідності погашення заборгованості в розмірі 59289 грн. за кредитним договором №2186546 від 20.10.2020 (а.сп. 24). Згідно наданої позивачем виписки з особового рахунку за кредитним договором №2186546 від 20.10.2020 заборгованість [PERSON] перед позивачем станом на 06.05.2021 складає 59289 грн, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 13500 грн., прострочена заборгованість за відсотками - 44739 грн., прострочена заборгованість за комісією 1050 грн. (а.сп. 23). Частиною 1статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що між відповідачем та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір, що не заперечується сторонами. При цьому ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконав, а відповідач взяті на себе зобов`язання виконав не в повному обсязі, допустивши прострочення сплати визначених кредитним договором строкових платежів. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Отже, позивачем доведено, що між кредитною установою та відповідачем був укладений договір у електронній формі, у якому були узгоджені істотні умови договору, у тому числі строки повернення кредиту, сплату процентів та комісії. Крім того, копією платіжного доручення підтверджено перерахування відповідачу кредитних коштів, натомість, відповідачем не заперечується заборгованість по сплаті тіла кредиту у розмірі 13500 грн та комісії на суму 1050 грн., отже, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 13500 грн. та комісії в розмірі 1050 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення заборгованості за простроченими процентами, то суд зазначає наступне. П.1.5.2 кредитного договору №2186546 від 20.10.2020 року передбачено, що проценти за користування кредитом: 3960,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Як вказувалося вище, відповідно до п.1.4 кредитного договору №2186546 від 20.10.2020 року термін повернення кредиту визначено 19.11.2020 року. Крім того, відповідачем відповідно до умов п.2.3.1. договору шляхом сплати 19.11.2020 тіла кредиту у розмірі 1500 грн., процентів по кредиту у розмірі 1503 грн., а також комісії за пролонгацію договору у розмірі 1500 грн., продовжено строк користування/повернення кредиту на 15 днів, тобто до 04.12.2020 року. Таким чином строк кредитування для нарахування передбачених договорів процентів становить 45 днів з 21.10.2020 по 04.12.2020, а сума нарахованих за вказаний період процентів складає 5742 грн. (30 днів*132 грн +15 днів*118,8 грн), з яких відповідачем 19.11.2020 сплачено 1503 грн. Враховуючи вище викладене, загальна сума процентів, яка підлягає стягненню з відповідача становить 4239 грн.(5742 - 1503). Відповідно до вимог ст.ст. 4, 6 ЦК України, основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Суд відхиляє доводи позивача щодо обгрунтованості нарахування процентів у розмірі 44739 грн. з посиланням на пункти 1.6, 2.2.3 договору №2186546 від 20.10.2020, якими передбачено нарахування процентів і після настання терміну (дати) повернення кредиту та що таке нарахування може зупинятися або поновлюватися за рішенням Товариства (кредитодавця), оскільки вказані умови договору суперечать положенням ст.ст. 1048, 1050 ЦК України та висновкам, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 ( провадження №14-10цс18). Крім того, посилання позивача на те, що такий розмір заборгованості по сплаті процентів був переданий від первісного кредитора ТОВ «Мілоан» саме по собі не свідчить про обгрунтованість нарахування таких процентів та суперечить як наведеним вище положенням Цивільного кодексу України, так і положенням п.1.5.2 кредитного договору та додатку № 1 «Графік розрахунків» до вказаного договору. У той же час, позивач позовні вимоги щодо стягнення з відповідача процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України не заявляє та в позові їх не обгрунтовує. Отже, обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, нарахованих в межах строку кредитування 45 днів з 21.10.2020 по 04.12.2020, а сума нарахованих за вказаний період процентів складає 5742 грн. (30*132 +15*118,8), з яких відповідачем 19.11.2020 сплачено 1503 грн. Враховуючи вище викладене, загальна сума процентів, яка підлягає стягненню з відповідача становить 4239 грн.(5742 - 1503). Враховуючи все вищезазначене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 18789,00 гривень, з яких: прострочена заборгованість за тілом кредиту - 13500 грн., прострочена заборгованість за відсотками - 4239 грн., прострочена заборгованість за комісією 1050 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог - у розмірі 850,57 гривень.

Outcome: partial