Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

У березні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр»(надалі - ТОВ «Житлокомцентр», позивач) звернулися до суду з вищевказаною позовною заявою про стягнення заборгованості, у якій просили солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за житлово-комунальні послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] за період з 12.03.2017 року по 28.02.2023 року в сумі 18031,14 гривень, втрат від інфляції в розмірі 5131,07 гривень, 3% річних в розмірі 904,99 гривень, всього 24067,19 гривень, а також понесених судових витрат. В обґрунтування позовних вимог вказано, що відповідно до договору від 21.12.2012 року, що продовжується щорічно, ТОВ «Житлокомцентр» визначено виконавцем послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеним між ТОВ «Житлокомцентр» та співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] . ТОВ «Житлокомцентр» визначено управителем та виконавцем послуг з утримання даного будинку з 01.02.2019 року по теперішній час. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є споживачами житлово-комунальних послуг в житловому багатоквартирному будинку за адресою: [ADDRESS] . В період з 12.03.2017 року по 28.02.2023 року ТОВ «Житлокомцентр» надавав послуги, але відповідачі оплату за отримані послуги не проводять, в результаті чого утворилась заборгованість, у зв`язку з чим просить стягнути на його користь заборгованість за житлово-комунальні послуги. Ухвалою суду від 11 квітня 2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 10 травня 2023 року розгляд справи відкладено, у зв`язку із неявкою відповідачів до суду. Представник ТОВ «Житлокомцентр» звернулася до суду із заявою про проведення розгляду справи за її відсутності, позовні вимог підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи, у разі неявки до суду відповідачів, не заперечує. Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі, будучи повідомленими у встановленому порядку про час та місце судового засідання за адресою місця реєстрації, у судове засідання не з`явилися, про причини неявки до суду не повідомили, відзиву на позов не надали, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність від них не надходило, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 8 ст. 178, ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, 12 червня 2023 року судом постановлена ухвала про проведення розгляду справи у заочному порядку. Судом, з огляду на приписи ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.ст.13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно договору від 01.02.2019р. про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, укладеного між позивачем та співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] , ТОВ «Житлокомцентр» визначено управителем будинку [ADDRESS] . (а. с. 20-26) Квартира [ADDRESS] перебуває на обслуговуванні у ТОВ «Житлокомцентр», і на зазначену квартиру відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . (а. с. 19) Встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є споживачами послуг ТОВ «Житлокомцентр» за адресою: за адресою: [ADDRESS] . ТОВ «Житлокомцентр» нараховував щомісяця з 12.03.2017 року до 28.02.2023 року відповідачам плату за надані послуги з управління багатоквартирним будинком за адресою: квартира [ADDRESS] . Однак відповідачі не сплачували кошти за вказану послугу, внаслідок чого виникла заборгованість за надані послуги ТОВ «Житлокомцентр» з 12.03.2017 року по 28.02.2023 року в розмірі 18031,14 гривень, яка складається з послуг управління багатоквартирним будинком, що підтверджується розрахунком та довідкою. (а. с. 8-11) Згідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Відповідно до вимог ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року власники зобов`язані брати участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території пропорційно займаної площі. Вимогами ст. 68 Житлового кодексу України встановлено, що члени сім`ї власника житлового будинку чи квартири, які проживають разом з ним у будинку чи квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні власником, якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування. Статтею 66 ЖК України закріплено, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири. Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до положень статті 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, строки оплати встановлено -щомісячно. Відносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, управителем, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до вимог ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, оплата житло-комунальних послуг проводиться споживачем у строки встановлені договором або законом. Статтею 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року передбачений обов`язок споживача здійснювати оплату житлово-комунальних послуг щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені договором. Статтею 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року, передбачено, що послуга з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій відноситься до житлової послуги, в розумінні ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року послуга з управління багатоквартирним будинком, до якої входить послуга з утримання будинку є житловою послугою. Враховуючи, що між позивачем та відповідачем договір про надання житлово-комунальних послуг не укладався, правовідносини між сторонами по справі регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» та нормами Цивільного, Житлового кодексів України. Відповідно до чинного законодавства відповідач повинен щомісячно сплачувати за послуги з управління та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території, а також комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказане відповідає, правовій позиції Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території № 6-59цс13 від 30 жовтня 2013 року, та у справі № 6-2951цс15 від 20.04.2016 року. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Дослідивши та перевіривши матеріали справи, надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів для задоволення позовних вимог, а саме солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] заборгованості за послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 12.03.2017 року по 28.02.2023 року в сумі 18031,14 гривень. Доказів погашення заборгованості та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачем не надано. Крім того, статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з огляду на ст. 625 ЦК України з відповідачів підлягають також стягненню сума індексу інфляції в розмірі 5131,07 гривень та 3% річних в розмірі 904,99 гривень, що підтверджується наданими позивачем розрахунками. (а. с. 12-16) Слід також зазначити, що однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору: за подання позовної заяви до суду у розмірі 2457,00 гривень (а. с. 6) та за подання заяви про видачу судового наказу у розмірі 227,00 гривень (а. с. 7) також належить стягнути з відповідачів на користь позивача. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved