Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] у позивачки разом з відповідачем народився син [PERSON] . Однак, після припинення шлюбних відносин з відповідачем, син проживає разом з позивачкою. При цьому, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не дає, чим ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивачки до суду з вимогами про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх доходів, щомісячно. Ухвалою суду від 11.04.2023 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. 10.05.2023 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що із зазначеним розміром аліментів він не погоджується. Вказав, що після розірвання шлюбу вони з позивачкою домовилися про добровільну сплату аліментів на двох їхніх дітей. В середньому розмір аліментів дорівнював 10\~000,00 грн. на місяць. Крім того, він не заперечує проти стягнення аліментів, однак категорично заперечує щодо їх розміру, оскільки аліменти у частці його доходу у розмірір буде надмірно великою сумою. Відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі та на утриманні у нього є ще один неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , дружина яка перебуває у відпустці до досягнення дитиною 6 років та 2 повнолітніх дітей від першого шлюбу дружини. Зазначив, що він подарував дітям 2 земельні ділянки. Враховуючи вищевикладене, відповідач не заперечував щодо стягнення аліментів на користь позивачки на утримання сина у розмірі 1/10 від всіх його доходів. У свою чергу, 12.06.2023 року на адресу суду від позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначила, що дійсно між колишнім подружжям була домовленість про добровільну сплату відповідачем аліментів, однак вже понад рік відповідач порушує домовленості, що відповідно і стало підставою для звернення до суду із позовом. Твердження відповідача про допомогу повнолітньому сину є неправдивими, оскільки відповідач жодним чином не допомогає матеріально сину, який навчається у Харкові. Крім того, відповідачем не надано доказів того, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі, та він матеріально утримує двох повнолітніх дітей теперішньої дружини. Наголосила, що факт передання в дарунок синам земельних ділянок жодним чином не покращили матеріальне ставище дітей, оскільки передача даного нерухомого майна у власність в рахунок сплати аліментів умовами договорів не передбачена. За даних обставин позивачка підтримала свій позов та просила задовольнити. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. В судове засідання відповідач та його представник [PERSON] не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. На адресу суду від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи та продовження процесуального строку для подачі заперечення на відповідь на відзив. Суд розглянувши заяву про відкладення розгляду справи, ухвалив продовжити розгляд справи у відсутність відповідача з метою непорушення строків розгляду справи, оскільки відповідач та його представник повторно не з`явився в судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а.с.7). З Довідок про реєстрацію місця проживання №15294 та №15293 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.8-9). Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю\~між ними. (ч. 1\~ст. 181 СК України). Абзацом 1 п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року\~постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини\~(аліменти) присуджуються\~у частці від доходу її матері батька або у твердій грошовій сумі. Стаття 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 2\~ст. 184 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у частці від доходу відповідача, з урахуванням положень\~статті 181 СК України, розмір аліментів слід визначити у частці від доходу відповідача. Відповідно до частини першої\~статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та\~матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей,\~непрацездатних чоловіка, дружини,\~батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При винисені рішення суд звертає увагу на наступне. Відповідач зазначив, що на його утриманні перебуває 1 неповнолітня дитини від нинішнього шлюбу та ще 2 повнолітніх дітей від попереднього шлюбу дружини, та просив суд врахувати той факт, що він подарував синам [PERSON] та [PERSON] земельні ділянки. Відповідно до Довідки №SHK00000062 від 04.05.2023 року [PERSON] працює директором елеватора з 03.09.2013 року на ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» та його дохід за період з 01.01.2023 року по 31.03.2023 року складає 285\~478,03 грн. (а.с.33). Крім того, відповідно до Довідки № SHK00000063 від 04.05.2023 [PERSON] працює директором елеватора з 13.09.2017 року на ТОВ «СХК «Вінницька промислова група» та його дохід за період з 01.01.2023 року по 31.03.2023 року складає 45\~701,20 грн. (а.с.34). Разом з тим, відповідно до Свідоцтва про народження Серія [NUMBER] [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.39). Відповідно до Договору дарування земельної ділянки від 25.03.2021 року [PERSON] подарував [PERSON] земельну ділянку площею 0,0364 га, що розташована за адресою: Вінницька область, Вінницький район,с/рада Вінницько-Хутірська, кадастровий номер 0520681000:01:004:0344, яка надана для індивідуального садівництва (а.с.35-36). Також, відповідно до Договору дарування від 25.03.2021 року [PERSON] подарував [PERSON] земельну ділянку площею 0,0364 га, що розташована за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с/рада Вінницько-Хутірська, кадастровий номер 0520681000:01:004:0345, яка надана для індивідуального садівництва (а.с.37-38). Відповідно до наданих Свідоцтв про народження Серія [NUMBER] та Серія [NUMBER] батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (а.с.40). Враховуючи надані докази відповідачем суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо утримання ним повнолітніх дітей його нинішньої дружини, оскільки діти є повнолітніми. Також, суд погоджується з твердженням позивачки стосовно того факту, що передача нерухомого майна в рахунок сплати аліментів не відбулася, оскільки вказаними договорами такого не передбачалося та матеріальне становище дітей не покращилося. Тому, враховуючи вікову категорію дитини та звичайні її потреби, суд вважає, що розмір аліментів\~в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку відповідача,\~щомісячно, є необхідним та достатнім для утримання неповнолітнього сина від одного з батьків, враховуючи матераіальне становище відповідача, який офіційно працевлаштований, має високий рівень заробітної плати, що підтверджується наданими доказами та має змогу сплачувати визначений судом розмір аліментів. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, а також враховуючи що відповідно до ч.2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Враховуючи те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору, згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в сумі 1\~073,60 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved