Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

30.01.2023 до суду звернулася [PERSON] , яка діє на підставі ордеру про надання правничої правової допомоги на підставі договору про надання правової допомоги № 19/01 від 19.01.2023, в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 26.11.2020 відділом державної реєстроації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 1554. На обґрунтування позову зазначено, що з 26.11.2020 перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу дітей не мають. Шлюб розпався через втрату взаємоповаги та взаєморозуміння. Фактичні шлюбні відносини припинено, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Подальше збереження сім`ї неможливе, просив шлюб розірвати. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 31.01.20223 позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.02.2023 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 10.03.2023 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив про те, що наприкінці березня 2022 року у зв`язку з воєнними діями вивіз дружину разом з тещею до Верховинського району Івано - Франківської області. У травні 2023 року дружина повідомила, що виїхала до Польщі, а з жовтня 2023 року спілкування між ними припинилося, дружина не виходить на зв`язок та не відповідає на його дзвінки. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] наполягала на задоволенні позову з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] проти позовних вимог заперечував, просив надати строк для примирення, так як має намір виїхати до Словаччини у пошуках позивачки та зберегти сім`ю. Представник відповідача [PERSON] підтримала думку відповідача. Вказала, що позов підписаний представником, а не особисто позивачкою. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87). У § 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 04 грудня 1955 року, заява № 23805/94, ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права» Згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючі положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно уникати надто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист. За наведеного суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , сторони перебувають у шлюбі з 26.11.2020, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 1554 (а. с. 18) Від шлюбу дітей не мають. Судом встановлено, що сторони припинили сімейні відносини та з кінця березня 2022 року проживають окремо. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте, судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Нормами ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Щодо доводів представника відповідача про те, що позовна заява підписана представником позивача [PERSON] , суд зазначає наступне: Виходячи з усталеної судової практики представник може ініціювати судовий розгляд про розірвання шлюбу у разі уповноваження його на це позивачем. Як вбачається із договору про надання правової допомоги та ордеру, адвокат Панькова З.Л. не обмежена позивачкою [PERSON] подавати будь-які заяви, що стосуються предмета спору, у тому числі, і позовну заяву. Враховуючи особливий характер сімейних відносин а також те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Детально вивчивши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, приймаючи до уваги те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат вирішити у порядку ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved