Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. [PERSON] (далі позивачка) через представника звернулася до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» (далі відповідач) і просить стягнути на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 51397,71 грн. Свої вимоги мотивує тим, що з 18.02.2020 по 30.11.2022 перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Звільнена з роботи за власним бажанням. На день звільнення з роботи відповідач нарахував заборгованість із заробітної плати у сумі 48848,75 грн., але виплатити її відмовився. 10.02.2023 Ковпаківським районним судом м. Суми у хвалено рішення про стягнення з відповідача на її користь заборгованості по заробітній платі в сумі 45848,75 грн. Відповідач рішення у добровільному порядку не виконав. 06.04.2023 на виконання вказаного рішення відповідач розрахувався у повному обсязі. Зазначає, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство повинно виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, відтак, середній заробіток слід обраховувати за період з 01.12.2022 по 14.04.2023 включно. Вказує, що Сумську міську територіальну громаду віднесено до території активних бойових дій в період з 24.02.2022 до 03.04.2022, отже порушення роботодавцем зобов`язання щодо строків оплати праці сталося не внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Зазначає, що її середньоденна заробітна плата становить 564,81 грн., затримка виплати заробітної плати до повного розрахунку склала 91 робочий день з урахуванням п`ятиденного робочого тижня. Середній заробіток, що підлягає стягненню становить 51397,71 грн. Згідно поданої заяви представник позивача просив слухати справу у його відсутність та відсутність позивача за наявними матеріалами. 12.06.2023 відповідачем подано відзив на позовну заяву, згідно якого у задоволенні позову просить відмовити, а у разі, якщо суд дійде до висновку про задоволення позовних вимог просить зменшити розмір стягнення середнього заробітку до 3000 грн. В обґрунтування заперечень посилається на те, що розмір середньоденної заробітної плати позивача становить не 564,81 грн., а 552,47 грн. Зазначає, що відповідно до наказу № 82 від 07.10.2022 встановлений факт дії в товаристві режим неповного робочого часу, а саме триденного робочого тижню з робочими днями: понеділок, вівторок, середа з 10.10.2022. Наказом № 105 від 26.12.2022 встановлено на січень 2023 року неповний робочий тиждень для всіх працівників за наступними робочими днями: 16 січня, 17 січня, 18 січня, 23 січня, 24 січня, 25 січня, 30 січня, 31 січня. Позивачка звільнилася 30.11.2022, а фактичний розрахунок проведений 06.04.2023, таким чином враховуючи статтю 117 КЗпП України період стягнення середньоденного заробітку становить з 05.12.2022 по 05.04.2023, кількість робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку для позивача складає 48 робочих днів. У разі задоволення судом позовних вимог позивача, сума, що підлягає стягненню з товариства становить 26518,56 грн., з якої підлягають утриманню податок з доходів фізичних осіб та військовий збір. Просить при ухваленні рішення врахувати принцип справедливості та співмірності. Зазначає, що затримка виплати заробітної плати виникла не з вини товариства, а внаслідок військової агресії росії проти України. Листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024.02.0-7.1 засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) військова агресія російської федерації проти України. Також 30.11.2022, 24.01.2023 та 13.02.2023 Сумською Торгово-промисловою палатою було видано сертифікати, якими засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), що відповідно до частини 3 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» є підставою для звільнення товариства від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці. Інші процесуальні\~дії у\~справі. Ухвалою суду від 02.05.2023 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін на 12.06.2023. Фактичні обставини, встановлені судом. [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ», звільнена з 30.11.2022 за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 7). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 10.02.2023 стягнуто з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі належної до виплати в день її звільнення 30.11.2022 у розмірі 48848,75 грн. Фактичний розрахунок по заробітній платі з позивачем проведено 06.04.2023, що підтверджується платіжним дорученням від 06.04.2023 (а.с. 9). Середньоденна заробітна\~плата [PERSON] \~без відрахування\~ПДФО та\~військового збору\~становить 552,47\~грн., що підтверджується довідкою про заробітну плату колишнього працівника Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» від 25.05.2023 (а.с. 25). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Виплата заробітної плати працівнику гарантована статтею 43 Конституції України. За вимогами статті 115 КЗпП, статті 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам\~регулярно в\~робочі дні\~у строки,\~встановлені колективним\~договором або\~нормативним актом\~роботодавця,\~погодженим з\~виборним органом\~первинної профспілкової\~організації чи\~іншим уповноваженим\~на представництво\~трудовим колективом\~органом (а\~в разі\~відсутності таких\~органів -\~представниками,\~обраними і\~уповноваженими трудовим\~колективом),\~але не\~рідше двох\~разів на\~місяць через\~проміжок часу,\~що не\~перевищує шістнадцяти\~календарних днів,\~та не\~пізніше семи\~днів після\~закінчення періоду,\~за який\~здійснюється виплата. Відповідно до частини 1 статті 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Згідно з частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Відповідно до статті 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Відповідач не визнає позовні вимоги з підстав відсутності його вини та посилаючись на частину 3 статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» зазначає, що несвоєчасна виплата заробітної плати виникла не з вини товариства, а внаслідок військової агресії росії проти України. На підтвердження зазначених обставин відповідачем надано лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), постанову від 14.04.2022 про визнання АТ «Сумське МНВО Інжиніринг» потерпілим у кримінальному провадженні, сертифікати Торгово-промислової палати України від 30.11.2022, 24.01.2023 та 13.02.2023 якими засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - забезпечення граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, а саме зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заявлених вимог у позові, дотримуючись засад змагальності у цивільному судочинстві. Судом установлено, що дійсно відповідач не виплатив позивачці заробітну плату станом на день її звільнення 30.11.2022, що свідчить про порушення прав працівника у сфері трудових відносин, що визнано відповідачем. Надані відповідачем лист та сертифікати Торгово-промислової палати України, постанова про визнання потерпілим у кримінальному провадженні не стосуються періоду за який позивачу не виплачено заборгованість із заробітної плати, тому суд не приймає їх до уваги як докази щодо настання обставин непереборної сили, які б свідчили про відсутність вини підприємства у затримці виплати позивачу заробітної плати до 30.11.2022 у строки, визначені статтею 115 КЗпП України. Позивачем заявлено вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день остаточного розрахунку з урахуванням статті 117 КЗпП України за шість місяців. У позові наведено розрахунок середнього заробітку за період з 01.12.2022 по 14.04.2023 у розмірі 51397,71 грн. виходячи із розміру середньоденного заробітку 564,81 грн. та кількості днів затримки розрахунку 91 днів. Відповідач погоджується з періодом розрахунку середньоденного заробітку з 05.12.2022 по 15.04.2023 за 48 робочих днів. Визначаючи суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні [PERSON] слід зазначити, що на момент звільнення позивача діяв неповний триденний робочий тиждень з 10.10.2022 (робочі дні понеділок, вівторок, середа - Наказ № 82 від 07.10.20222 (а.с. 26) та неповний робочий тиждень у січні 2023 року (робочі дні 16 січня, 17 січня, 18 січня, 23 січня, 24 січня, 25 січня, 30 січня, 31 січня Наказ № 105 від 26.12.2022 (а.с. 27), а тому розрахунок суми середнього заробітку слід проводити з урахуванням встановлення на підприємстві з 10.10.2022 неповного триденного робочого тижня та неповного робочого тижня у січні 2023 року. Відтак, період затримки розрахунку при звільненні перед позивачем за період з 05.12.2022 (перший робочий\~день після\~звільнення позивача) по 05.04.2023 (останній робочий день товариства, що передує дню фактичного розрахунку, але не більше як за шість місяців) становить 48 робочих днів (грудень 2022 12, січень 2023 8, лютий 2023 12, березень 2023 13, квітень 2023 - 3), а тому середній заробіток за час затримки за період з 05.12.2022 по 05.04.2023 включно становить 26518,56 грн. (552,47 грн. х 48 = 26518,56 грн.), а не 51397,71 грн., як зазначено в розрахунку наведеному у позовній заяві. Суд ураховує і висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц на яку посилається відповідач щодо можливості зменшення розміру відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України та вважає, що стягнення з відповідача значної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є несправедливим та може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам. Враховуючи встановлений розмір заборгованості із заробітної плати та характер цієї заборгованості, яка становила 48848,75 грн. та стягнута за рішенням суду, фінансовий стан відповідача та ведення бойових дій на території України у зв`язку з військової агресії російської федерації проти України, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначити розмір відповідальності відповідача за невиконання вимог статті 116 КЗпП України при звільненні позивача у сумі 25000 грн. Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було б передбачити. Відтак, з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» на користь [PERSON] підлягає стягненню середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 25000 грн. за період з 05.12.2023 по 05.04.2023 включно, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 522,20 грн. (25000 грн. х 1073,60 грн. : 51397,71 грн.).

Outcome: partial