Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Пирятинського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] , в якому просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] , зареєстрований 14 вересня 2006 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №2445. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 14 вересня 2006 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї зареєстровано шлюб з відповідачем. За час спільного проживання у сторін народилась дочка - [PERSON] . Спільне життя з відповідачкою не склалось, нічого спільного сторін не поєднує. Шлюбні відносини остаточно припинились, спільне господарство не ведеться, примирення сторін неможливе. Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2022 року вказану цивільну справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва. Матеріали цивільної справи надійшли до Солом`янського районного суду м. Києва 14 жовтня 2022 року. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 жовтня 2022 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою суду від 31 жовтня 2022 року справу прийнято до провадження та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 17 травня 2023 року до суду надійшла заява відповідача про визнання позову, в якому вона вказала, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Справу просить слухати без її участі. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 вересня 2006 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №2445, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, серії [NUMBER] від 24 жовтня 2006 року. Позивач, звернувшись до суду з указаним позовом про розірвання шлюбу, вказав, що підставою розірвання шлюбу в судовому порядку є небажання сторін продовжувати спільне життя. Відповідач позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно з ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Як вбачається з ч.2 та ч.3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає дійсній волі сторін, подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 992,40 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат на оплату судового збору.

Outcome: approved