Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, відповідно до якого просить суд ухвалити рішення, яким стягнути зі [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі частини всіх видів доходу відповідача на період його навчання до 25 червня 2026 року . В обґрунтування позову зазначено, що позивач є сином відповідача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Шлюб між батьками розірваний. Відповідно до рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 11.02.2013 року з відповідача були стягнуті аліменти на корить [PERSON] на утримання сина [PERSON] , у розмірі частини зі всіх видів заробітку щомісячно до досягнення позивачем повноліття. Позивачу 18 років виповнилось 25.06.2021. Оскільки позивач на той час навчався в комунальному закладі освіти Кременчуцькому медичному фаховому коледжі ім. В.І. Литвиненка та третьому курсі за спеціальністю «Медсестринство» на денній формі навчання за регіональним замовленням, то заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 22.10.2021 з відповідача були стягнуті аліменти у розмірі частини зі всіх видів доходів щомісячно до закінчення навчання 30.06.2022. Весь час, за рішенням суду відповідач аліменти сплачував. На даний час, позивач є студентом другого курсу денної форми навчання ОС «магістр», спеціальності «Медицина» медичного факультету Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет». Термін закінчення навчання - 30.06.2027 року. [PERSON] навчається на контрактній формі навчання, не отримує стипендію та перебуває на повному утриманні матері [PERSON] , яка на даний час офіційно не працює. Її доходів для його утримання недостатньо, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, у зв`язку з чим позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, оскільки витрати на навчання та проживання в м. Ужгород є значними. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.04.2023 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача адвокат Дворник О.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подану до суду заяву, відповідно до якої просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі частини всіх видів доходу відповідача на період мого навчання до 25 червня 2026 року підтримує в повному обсязі, та просить розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення судових повісток на адресу реєстрації та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, відповідно до якої проти задоволення позову [PERSON] не заперечує та просить розглядати справу за її відсутність. Відзиву на\~позов,\~заяву та\~будь-яких\~клопотань до\~суду від\~відповідача не\~надходило,\~у зв`язку\~з чим\~суд,\~відповідно до\~положень ч.\~8\~ст.\~178\~ЦПК України\~вирішує справу\~за наявними\~матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, а також те, що одночасно існують умови, які передбачені ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести заочний розгляд даної справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відсутність учасників справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Крюківського районного управління юстиції м. Кременчука Полтавської області 15 липня 2003, відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є студентом 2 курсу денної форми навчання, ОС «магістр», спеціальності «Медицина» медичного факультету Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет», термін навчання складає до 30.06.2027, що підтверджується довідкою, виданою держаним вищим навчальним закладом «Ужгорський національний університет» 27.03.2023 за вих. № 385, за підписом декану медичного факультету [PERSON] . Як встановлено судом [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Цього кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Аналіз ст. 182, 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років, з умовами, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Згідно з ч. 1 ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Стан здоров`я повинен підтверджуватись відповідними медичними висновками. Матеріальне становище особи визначається, виходячи з вартості приналежного їй майна, рівня її доходів, а також величини витрат, які здійснюються нею на утримання себе й членів своєї сім`ї. Матеріальне становище повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання (комп`ютера, спеціальних інструментів тощо), навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач до судового засідання не з`явився, при цьому не надав суду будь яких доказів, які б свідчили про те, що його повнолітній син [PERSON] , у зв`язку з продовженням ним навчання, не потребує матеріальної допомоги та не надав суду будь яких доказів, які б свідчили про те, що його матеріальне становище не дозволяє йому надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Суд зазначає, що в законі не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи, при цьому Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, а саме: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Враховуючи викладене, встановлені судом обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, а тому з урахуванням встановлених обставин справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з відповідача на користь позивача [PERSON] , слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, починаючи з 25.04.2023 до 25.06.2026, тобто до досягнення [PERSON] 23-х років. Статтею 133\~ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до приписів ст.\~141\~ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як вбачається з матеріалів справи, 21.04.2023 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Дворником О.В. укладено договір про надання професійної правничої допомоги №1073. Згідно з наданим попереднім розрахунком судових витрат адвокатом Дворником О.В. проведені такі роботи з виконання доручень Клієнта, передбачених Договором про надання правової допомоги № 1073 від 21.04.2023: консультація клієнта, узгодження правової позиції 0,5 год. 536, 80 грн, складання позовної заяви про стягнення аліментів, виготовлення копій документів, подання заяви до суду 2 год. 2\~147, 20 грн, участь у судовому засідання по справі 0,5 год. 536, 80 грн., а всього витрати на професійну правничу допомогу становлять 3\~200 грн, які були сплачені позивачем, відповідно до квитанції №1 від 21.04.2023. Відповідно до ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. За правилами ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наданими позивачем доказами підтверджено факт понесення витрат на професійну правничу допомогу, а також розумність та співмірність таких витрат. Як роз`яснено в п. 47 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16.11.2000 № 13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013). Враховуючи вищевикладене, а також те, що позов підлягає задоволенню, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір та на користь позивача понесені витрати з оплати професійної правничої допомоги.

Outcome: approved