Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

У грудні 2021 року позивач звернулась до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказує про те, що 19 жовтня 2008 року між Позивачкою [PERSON] , та відповідачем - [PERSON] було зареєстровано шлюб Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, запис № 2983. [INFO] у шлюбі із Відповідачем народився син - [PERSON] . Наразі, шлюбні стосунки більше не підтримуються з вересня 2020 р., подружжя проживає окремо один від одного. Після того, як шлюбні стосунки фактично розпались дитина проживає переважно разом з Позивачкою та іноді, на вихідні дні Відповідач забирає дитину до себе, як наслідок на утримання дитини переважно витрачаються кошти Позивачки. Також зазначає, що внаслідок роз`їзду з Відповідачем Позивачка змушена повністю самостійно забезпечувати побут за місцем свого проживання з дитиною, сплачувати самостійно за комунальні послуги, включаючи утримання будинку та прибудинкової території, електроенергію, послуги з водопостачання та опалення, купувати продуктові та промислові товари, одяг, витрати на проїзд дитини з Ірпіня до школи, що знаходиться в м. Буча та назад та інші витрати, які пов`язані з утриманням дитини. Після фактичного припинення шлюбних стосунків Позивачка намагалась домовитись з Відповідачем у позасудовому порядку вирішити питання матеріального забезпечення утримання дитини шляхом укладання відповідного договору у нотаріуса, але Відповідач відмовився від договору. В свою чергу Позивачці відомо, що Відповідач з січня 2016 р. займається підприємницькою діяльністю у сферах консультування з питань комерційної діяльності й керування, державного управління, оптової торгівлі та роздрібної торгівлі, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет, надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, що підтверджується витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Крім того, Позивачці відомо, що Відповідач також працює консультантом в іноземній компанії, а саме регіональному представництві «Світового Банку» та має регулярний заробіток та дохід, який дозволяє виділяти грошові кошти Позивачці на утримання дитини. На підставі викладеного просить суд, стягнути щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини: сина [PERSON] 1/4 від всіх доходів починаючи з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з Відповідача судові витрати. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 27.01.2022 року було відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. До суду\~надійшов відзив,\~у якому\~відповідач просив\~відмовити у\~задоволенні позовної\~заяви з\~огляду на\~наступне.\~Сторони перебували\~у зареєстрованому\~шлюбі з\~19\~жовтня 2008\~року.\~Від шлюбу\~мають сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Рішенням Ірпінського\~міського суду\~04\~червня 2021\~року шлюб\~між ними\~було розірвано.\~3\~01\~березня 2021\~року фактично\~проживають окремо.\~З березня\~2021\~року син\~ [PERSON] фактично\~проживав з\~відповідачем,\~у їх\~будинку за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~Звертає увагу\~суду на\~те,\~що з\~моменту припинення\~шлюбних стосунків\~і до\~цього часу\~він несе\~усі витрати,\~як батько,\~по забезпеченню\~свого сина.\~Він піклується\~про його\~розвиток,\~оскільки прагне\~повноцінного його\~розвитку,\~враховуючи його\~інтереси,\~щоб він\~зростав всебічно\~розвинутою особистістю\~та громадянином\~України.\~Зазначає,\~що твердження\~позивачки,\~що син\~проживає з\~відповідачем тільки\~на вихідних\~є неправдивим,\~оскільки за\~його бажанням\~він проживав\~з відповідачем\~і лише\~періодично перебував\~у позивачки. Зазначає, що твердження позивачки, про те, що переважно на виховання та розвиток сина витрачаються кошти позивачки, є не тільки неправдивими, а й безглуздими, оскільки відповідач утримує і сина, і позивачку в даний час. З приводу працевлаштування відповідач зазначає, що згідно укладеного договору з лютого 2016 року по травень 2019 року, він працював консультантом з управління Проектом у Департаменті охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації, та з травня 2019 року по теперішній час працює Консультантом з координації у регіонах (з питань реформи системи охорони здоров`я) у Міністерстві охорони здоров`я України. Отже в даний час він має договірні відносини з Міністерством охорони здоров`я України (часткова зайнятість 3 01.07.2021 року до 30 вересня 2022 року). Також наголошує, що на утриманні відповідача знаходяться батьки похилого віку: [PERSON] , 1948 року народження, пенсіонерка та батько [PERSON] , 1939 року народження, пенсіонер та інвалід II групи. На утримання та лікування батьків щомісяця витрачаються значні суми коштів. Позивач у судове засідання не з`явилась, до суду направила заяву, у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Крім того, зазначила, що з початком збройної агресії рф проти України, з метою безпеки, вона з дитиною покинула територію України та в даний час разом з дитиною перебувають на території Польщі, а тому не може бути присутньою на судовому засіданні. Додатково повідомила, що відповідач не сплачує їй аліменти на утримання дитини, яка проживає разом з нею, квитанції та інші документи, долучені до відзиву не містять відомостей про сплату аліментів на її ім`я. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, повідомив, що не перераховує кошти позивачці, а відкрив окремий рахунок у Монобанку та туди перераховує кошти, у позивачки немає доступу до даного рахунку. Дана картка знаходиться у дитини. Декілька разів перераховував кошти позивачці, але це не було регулярно. Наразі син разом з позивачкою перебувають у Польщі. Зазначив, що він повністю утримує дитину. Після розлучення позивачка чинить моральний тиск на відповідача. Представник відповідача заперечувала щодо задоволення позову, вважала його необґрунтованим, оскільки суду не надано доказів, що місце проживання визначено з позивачкою. Крім того, не доведено, що дитина утримується за рахунок позивачки та не встановлено, яка сума витрачається нею на утримання дитини. Також зазначила, що суду надані платіжні документи, які підтверджують, що відповідач повністю утримує дитину. Дослідивши матеріали справи‚ заслухавши думку учасників справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 19 жовтня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, запис № 2983, який розірваний рішенням Ірпінького міського суду Київської області від 04 червня 2021 року. В шлюбі народилась дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи №6377 від 13.12.2021 року [PERSON] , [INFO] проживає за адресою [ADDRESS] . Відповідно до довідки про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку осіб №5598 від 13.12.2021 року, за адресою [ADDRESS] проживають [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно відповіді\~Департаменту охорони\~здоров`я\~Дніпропетровської обласної\~державної адміністрацї\~№ 8725/29-21\~від 13.10.2021\~р.\~відповідачу за\~період з\~лютого 2016\~р.\~по травень\~2019\~р.\~було виплачено\~за надання\~послуг консультанта\~згідно договору\~№ IC/7\~від 09.02.2016\~р.\~у розмірі\~3\~073\~228,75\~грн.:\~Березень 2016\~року -\~72\~471,47\~грн;\~Квітень 2016\~року -\~77\~873,78\~грн;\~Травень 2016\~року -\~75\~602,72\~грн;\~Червень 2016\~року -\~75\~424,91\~грн;\~Липень 2016\~року -\~74\~447,47\~грн;\~Серпень 2016\~року -\~74\~419,63\~грн;\~Вересень 2016\~року -\~79\~898,93\~грн;\~Грудень 2016\~року -\~286\~089,72\~грн;\~Квітень 2017\~року -\~270\~348,03\~грн;\~Травень 2017\~року -\~75\~339,55\~грн;\~Червень 2017\~року -\~66\~823,81\~грн;\~Липень 2017\~року -\~78\~357,95\~грн;\~Серпень 2017\~року -\~73\~870,75\~грн;\~Вересень 2017\~року -\~77\~245,15\~грн;\~Жовтень 2017\~року -\~75\~938,48\~грн;\~Листопад 2017\~року -\~80\~887,94\~грн;\~Грудень 2017\~року -\~144\~169,07\~грн;\~Березень 2018\~року -\~177\~291,97\~грн;\~Квітень 2018\~року -\~78\~988,70\~грн;\~Травень 2018\~року -\~78\~574,41\~грн;\~Червень 2018\~року -\~78\~366,93\~грн;\~Липень 2018\~року -\~59\~236,86\~грн;\~Серпень 2018\~року -\~80\~600,15\~грн;\~Вересень 2018\~року -\~85\~478,98\~грн;\~Жовтень 2018\~року -\~84\~809,79\~грн;\~Листопад 2018\~року -\~84\~356,50\~грн;\~Грудень 2018\~року -\~150\~359,65\~грн;\~Березень 2019\~року -\~174\~168,50\~грн;\~Квітень 2019\~року -\~77\~545,94\~грн;\~Травень 2019\~року -\~104\~241,01\~грн. Відповідач до відзиву долучив копії квитанцій за 2021 рік та 2022 рік, відповідно до яких він здійснював грошові перекази на банківський рахунок позивачки [PERSON] , [PERSON] , ФОП [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у графі «Призначення платежу» зазначено «Переказ власних коштів для поповнення картки…». Також долучено копії квитанцій про переказ на рахунок [NUMBER] , одержувач [PERSON] . З даних квитанцій не вбачається, що платежі здійснювалися з метою сплати аліментів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції). Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до частини 1 - 3 статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. В судовому засіданні судом встановлено, що позивачка з неповнолітнім сином на момент подачі позову були зареєстровані та проживали за однією адресою. За спільною домовленістю між позивачкою та відповідачем, неповнолітня дитина проживала періодично з відповідачем. З початку військової агресії, а саме 25 лютого 2022 року, позивачка з неповнолітнім сином виїхали за межі України у Республіку Польща, де проживають по теперішній час. Між сторонами виник спір щодо утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. З урахуванням положень ч. 5 ст. 183 Сімейного кодексу України, суд прийшов до висновку, що позивачка має право на отримання аліментів на утримання дитини. Суд оцінює критично доводи відповідача щодо його повного утримання неповнолітнього сина та регулярної добровільної сплати аліментів на його утримання, оскільки надані відповідачем докази про перерахування коштіву на банківську карту, не дають суду дійти переконливого висновку, що ці платежі є сплатою аліментів позивачу на утримання дитини. Крім того, сам факт добровільного перерахування грошових коштів на картковий рахунок, відкритий для неповнолітньої дитини, не може бути підставою для відмови у сплаті аліментів тому з батьків, з яким проживає дитина. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути щомісячно з [PERSON] , [INFO] ідентифікаційний код: [NUMBER] , який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] аліменти на користь [PERSON] , [INFO] ідентифікаційний код - [NUMBER] на утримання дитини [PERSON] 1/4 від всіх доходів починаючи з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави також підлягає судовий збір. На підставі ст. 180-182, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved