Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

Позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтували тим, що в [ADDRESS] ,\~станом на\~01.07.1990\~року їм,\~а також\~матері (бабі) [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~дружині (матері)\~ [PERSON] , [INFO] ,\~належать в\~рівних частках\~-\~по 1/5\~частині кожному,\~житловий будинок з\~господарськими будівлями\~та спорудами\~по вище\~зазначеній адресі.\~Документ,\~який би посвідчував\~право власності\~на дані\~будівлі,\~відсутній. [INFO] померла [PERSON] , та [INFO] померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] , він, [PERSON] вступив в управління спадковим майном, частково оформив спадщину на земельну ділянку, майновий пай. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну їй 1/5 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яку прийняли [PERSON] та [PERSON] , так як разом проживали з останьою на день її смерті, спільно вели господарство. Для оформлення права власності за законом на належні спадкодавцям частки житлового будинку, вони звернулися до державного нотаріуса, [PERSON] , Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківського району Івано-Франківської області, однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на належні спадкодавцям по 1/5 частині житлового будинку, господарських будівель та споруд в порядку спадкування за законом, що знаходяться в [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Просили визнати за ними право власності на належні їм по 1/5 частині будівель та визнати право власності на належні матері (бабі), дружині (матері) по 1/5 частині в порядку спадкування за законом. Позивачі, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в підготовче судове засідання не з`явилися, однак в позовній заяві просили справу розглядати у їхній відсутності. Представник відповідача, Обертинської\~селищної ради\~Івано-Франківського\~району Івано-Франківської\~області,в підготовче судове засідання не з`явився, однак 16.05.2023 року від нього надійшла заява, в якій зазначив, що позов визнає та просив розглядати справу без його участі (а.с. 47). 11.05.2023 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Дослідивши матеріали справи та зібрані по ній докази суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] побудовано до 05.08.1992 року, господарський двір числиться як колгоспний і в ньому були зареєстровані та проживали станом на 01.07.1990 року: [PERSON] , [INFO] - голова двору; [PERSON] , [INFO] син; [PERSON] , [INFO] невістка; [PERSON] , [INFO] онук; [PERSON] , [INFO] онука. За вказаним житловим будинком закріплена земельна ділянка площею 0,25 га призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та передана в користування, що підтверджується випискою із будинкової книги №5 Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року, виданою Гарасимівським старостинським округом Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 05.04.2023 року № 81 (а.с. 15). Статтями 121, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що майно колгоспного двору належить його членам в рівних частках на засадах спільної сумісної власності. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 своєї постанови № 20 від 22.12.1995 р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" - положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Таким чином, у відповідності зі ст.121, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) до набрання чинності Закону України „Про власність, станом на 15.04.1991 року, ніхто, із вище зазначених осіб, не втратив право на частку в майні колгоспного двору. У зв`язку із цим, померла [PERSON] , померла [PERSON] та позивачі були співвласниками будинковолодіння, як члени колишнього колгоспного двору і їм належало по 1/5 частці. Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, інвентарним номером [ADDRESS] , складається з житлового будинку, 128,9 кв.м., літньої кухні, 38,3 кв.м, сарая, 30 кв.м., сарая, 26,8 кв.м., сарая, 17,1 кв.м., погреба, 39,5 кв.м., огорожі, 38,86 кв.м. (а.с. 4-7). З копії виписки з інвентаризаційних матеріалів обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Івано-Франківської обласної ради № 71371 від 31.12.2021 року, вбачається, що в [ADDRESS] , згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації, право власності не зареєстровано (а.с. 9). Позивач, [PERSON] ,народився [INFO] , де в графі батько зазначений « [PERSON] », а в графі мати « [PERSON] », що стверджується копією повторного свідоцтва про народження [NUMBER] від 18.02.1969 року. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 10.11.1961 року встановлено, що 10.11.1961 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, та останній присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с. 25). Копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 09.08.2022 року, стверджується про те, що [PERSON] та [PERSON] , 02.06.1957 року одружилися, актовий запис № 13, та [PERSON] присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с. 29). Позивач, [PERSON] ,народився [INFO] , де в графі батько зазначений « [PERSON] », а в графі мати « [PERSON] », що стверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 02.06.1973 року Позивач, [PERSON] ,народилася [INFO] , де в графі батько зазначений « [PERSON] », а в графі мати « [PERSON] », що стверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 28.04.1977 року. Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 21.12.1997 року встановлено, що 21.12.1997 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, та останній присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с. 28). [PERSON] , мати позивача [PERSON] , померла [INFO] , що зазначено у копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.12.2002 року (а.с. 16). [PERSON] , померла [INFO] , що зазначено у копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.02.2020 року (а.с. 17). З довідки про оформлення спадщини, виданої Гарасимівським старостинським округом Обертинською селищною радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 81 від 05.04.2023 року, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , була постійною жителькою с. Гарасимів, Тлумацького району, Івано-Франківської області і на день смерті проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На дату її смерті склад сім`ї був такий: [PERSON] син; [PERSON] невістка; [PERSON] онук. Після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступив її син [PERSON] , проводив похорон померлої мами, проживали разом, вели спільне господарство. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався в Гарасимівській сільській раді. [PERSON] померла [INFO] , була постійною жителькою с. Гарасимів і на день смерті проживала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті за вказаною адресою проживали і були зареєстровані: [PERSON] чоловік; [PERSON] син. Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався в Гарасимівській сільській раді (а.с. 14). Після смерті дружини [PERSON] , [PERSON] вступив в управління спадковим майном, частково оформив спадщину на земельну ділянку та майновий пай, що підтверджується копіями свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстрованого в реєстрі за № 716 від 26.06.2012 року та зареєстрованого в реєстрі за № 718 від 26.06.2012 року (а.с. 23, 24). Позивач [PERSON] , який діяв від свого імені та від імені свого сина [PERSON] , по довіреності, звернувся до державного нотаріуса\~Тлумацької державної\~нотаріальної контори\~Івано-Франківського\~району Івано-Франківської\~області,\~ [PERSON] із заявою про прийняття спадщини на спадкове майно за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] , проте їм в нотаріальному порядку відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю необхідного для видачі свідоцтва про право на спадщину документу, який посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, що підтверджується постановами про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 266/02-31 від 02.08.2022 року, № 267/02-31 від 02.08.2022 року, № 197/02-31 від 19.04.2023 року (а.с. 20, 21, 22). Згідно копії\~спадкової справи\~№ 36/2018,\~заведеної після\~смерті [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~державним нотаріусом\~Тлумацької державної\~нотаріальної контори\~Івано-Франківської\~області Васильєвою\~Н.М.,\~позивач,\~ [PERSON] ,\~прийняв спірне\~спадкове майно\~після смерті\~ [PERSON] \~шляхом вступу\~у розпорядження\~та користування\~ним,\~так як\~на день\~смерті був\~зареєстрований та\~проживав з\~спадкодавцем за\~однією адресою,\~також позивач\~оформив права\~на спадщину\~за законом\~на право\~на земельну\~ділянку та\~майновий пай,\~яке належало [PERSON] (а.с. 50-60). З копії спадкової справи № 29/2022, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , державним нотаріусом Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області Васильєвою Н.М., вбачається, що позивач, [PERSON] , прийняв спірне спадкове майно після смерті [PERSON] шляхом вступу у розпорядження та користування ним, так як на день смерті був зареєстрований та проживав з спадкодавцем за однією адресою, інший спадкоємиць: позивач по справі, син [PERSON] , спадщину прийняв, так як на день смерті був зареєстрований та проживав з спадкодавцем за однією адресою. Інших спадкоємців за законом чи за заповітом на спірне майно не має (а.с. 63-74). Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Пунктом 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права власності"\~передбачено, що положення статей 17, 18\~Закону України "Про власність"\~щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року\~не втратили права на частку в його майні.\~Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 Цивільного кодексу). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного Кодексу). В силу ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України, діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається є постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. На підставі наведеного, відповідно до ст. 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved