Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

У грудні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8514грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07 квітня 2022 року в місті Перещепине Новомосковського району Дніпропетровської області відповідач, маючи на меті хуліганський умисел, навмисно кинув камінь у ліве бокове скло автомобіля марки Mitsubishi ASX, державний номер [NUMBER] , який належить позивачу, від удару каменем скло в автомобілі було знищено. Оскільки сума завданих збитків становила менше зазначеної суми в законодавстві для притягнення особи до кримінальної відповідальності, тому 17.06.2022 кримінальне провадження відносно відповідача було закрито та справу направлено для вирішення питання щодо притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, яка перебуває на розгляді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області № 183/5540/22. Так, в\~ результаті протиправних дій [PERSON] позивачу завдано майнової школи, яка згідно рахунку на оплату заміни та встановлення скла, становить 8514 грн. Окрім матеріальної шкоди діями відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, яка виразилася в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із знищенням/пошкодженням її майна нового автомобіля, яку вона оцінює у 10 000 грн. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2023 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобіля марки Mitsubishi ASX, державний номер [NUMBER] (а.с.5-6). 07.04.2022 року о 07:20 год. гр. [PERSON] за адресою: м. Перещепине, поблизу вул.№1 м-р Орільський, пошкодив автомобіль марки «MITSUBISHI ASX» н.з. [NUMBER] , який належить гр. [PERSON] . Відомості про\~ вказаний факт було внесено до ЄРДР №12022043080000039 від 02.05.2022, проте кримінальне провадження у подальшому було закрито у зв`язку відсутністю складу кримінального правопорушення, тому 16.08.2022 р. на гр. [PERSON] було складено адміністративний протокол за ст.173 КУпАП. Зазначені обставини встановлено постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.02.2023 у справі 183/5540/22, якою справу про адміністративне правопорушення у відношенні [PERSON] за ст.173 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення (а.с.24). У силу ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. На підтвердження вартості завданої майнової шкоди позивачем надано копію рахунку на оплату №0000000084 від 07.04.2022, виданого ТОВ «Ніко Дніпро», у відповідності до якого вартість бокового лівого скла та його заміна становить 8514 грн. (а.с.8). Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. На підставі аналізу досліджених доказів, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених позові, та обґрунтованість доводів позивача про факт пошкодження автомобіля відповідачем та про розмір спричиненої матеріальної шкоди. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині. Стосовно позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд враховує наступне. За змістом статей 23,1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода фізичної особи визначається через страждання, що за своєю суттю є негативною для людини емоцією, змістом якої є, у тому числі, тривога та переживання. Страждання є наслідком певних дій, які викликають такі емоції. Враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 Постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за N 4 від 31 березня 1995 р., згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин. Позивачем зазначено, що діями відповідача їй завдано моральної шкоди, яка виразилась у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна, які вона оцінює у розмірі 10 000 грн. У пунктах третьому та четвертому постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Визначаючи розмір на відшкодування моральної шкоди, суд керується не тільки тими критеріями, які обумовлюють суб`єктивне сприйняття позивача, але й тими, які характеризують її зовнішній прояв порушення звичайного для цієї людини способу життя з огляду на її індивідуальні особливості, а також виходить із засад юридичної відповідальності та принципів компенсації моральної шкоди. Разом з тим, суд вважає надмірним розмір відшкодування, про яке прохає позивач. Тому, визначаючи розмір відшкодування суд, враховуючи доведений ступінь душевних страждань позивача, вважає за доцільне задовольнити цю вимогу частково, у розмірі 2000 грн. На переконання суду, визначений розмір відповідає встановленим обставинам справи, а також критеріям розумності та справедливості. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial