Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну ідеальних часток у праві спільної сумісної власності в житловому приміщенні квартирі [ADDRESS] , з відступом від ідеальних часток в бік збільшення позивачу, а саме: збільшити ідеальну частку у праві спільної сумісної власності квартирі у розмірі 80 % позивачу\~ [PERSON] та 20 % відповідачки [PERSON] . В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що з 03.06.1989 року по 13.07.2015 року перебував у шлюбі з відповідачкою. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 25.05.2015 року, за позовом [PERSON] , шлюб між ними розірвано. За час перебування у шлюбі, за Договором № 13 про участь у частковому будівництві від 31.10.2005 року, за зароблені ним за кордоном грошові кошти, відповідачкою було придбано квартиру [ADDRESS] , загальною площею 84,7 кв. м. вартістю 238 865 грн. Як зазначається у позовній заяві, 06 листопада 2008 року відповідачкою, таємно від нього (він у цей час працював за кордоном, де заробляв гроші та відправляв їх відповідачці) було отримано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Згідно даного Свідоцтва серія [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, єдиним власником даної квартири стала саме відповідачка - [PERSON] . Підставою видачі цього Свідоцтва зазначено: рішення виконавчого комітету від 21.10.2008 року № 483. 18 грудня 2008 року відповідачка зареєструвала право власності на нерухоме майно (зазначену квартиру) в Івано-Франківському обласному бюро технічної інвентаризації на себе і стала єдиним власником даної трикімнатної квартири. Наведене підтверджує Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 269831. Номер витягу: 21320075. Реєстраційний номер: 25318747. Номер запису: 6887 в книзі: 176. Фінансування даної квартири проводилось тільки ним. Позивач вказує, що хоча квартира придбана у період шлюбу з відповідачкою та на її ім`я, однак придбана вона у період фактичного припинення спільного ведення господарства та за грошові кошти зароблені ним одноособово. Фінансування будівництва квартири здійснювалось в наступному порядку: 7 тис. дол. США (сім тисяч доларів) він сплатив в період до 03.11.2005 року та 40 300 дол. США (сорок тисяч триста доларів США) він сплатив з листопада 2005 року по грудень 2007 року. У подальшому, 12.09.2008 року, між сторонами Договору було підписано Акт прийому-передачі приміщення та вже 06.11.2008 року, відповідачка отримала на себе Свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] . При цьому, виконавчий комітет, приймаючі дане рішення, не витребував від відповідачки Довідку про склад сім`ї заявника, чим було порушено його права та права двох дітей, одна дочка була малолітньою і порушено чинне законодавство України на час прийняття такого рішення, оскільки рішення виконавчим комітетом про видачу Свідоцтва про право власності на зазначену квартиру було прийняте без урахування інтересів дітей та чоловіка. Він повернувся з-за закордону в Україну у грудні 2017 року і з`ясувалось, що сім`ї у нього вже немає, шлюб рішенням суду від 25.05.2005 року розірвано за позовом відповідачки, однак відповідачка дану інформацію усі ці роки від нього приховувала задля подальшого одержання від нього на свої потреби грошових коштів. З грудня 2017 року і до тепер він за свій кошт утримує дану квартиру та сплачує усі комунальні послуги. Відповідачка не бере участі в утриманні квартири і жодної копійки не сплачує за комунальні послуги. У 2018 році відповідачка звернулась до Івано-Франківського міського суду з позовом про визнання права власності в порядку поділу майна подружжя. Рішенням даного суду від 17 грудня 2018 року у задоволення позову було відмовлено. Дана квартира являється об`єктом спільної сумісної власності подружжя, тобто належить йому та відповідачці, частки не виділені. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі. Зараз його ідеальна частка складає 50 %, що в грошовому еквіваленті становить - 119 432 грн. 50 коп. Приведення ідеальних часток до реальних жодним чином не порушує право власності відповідачки. Він, як співвласник зазначеної квартири, з часткою 50 %, має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, оскільки дана квартира придбана лише за його власний кошт. Його ідеальна частка у праві спільної часткової власності на житлове приміщення не відповідає фактичній долі, що порушує його право вільно розпоряджатися своєю власністю. Позивач зазначає, що відповідачка за весь час його перебування за кордоном не працевлаштовувалась та доходу не мала, у них не було дітей віком до 3-х років, які б потребували постійного догляду. Всі грошові кошти на придбання даної квартири були зароблені та передані відповідачці ним. Він повністю забезпечував її та дітей матеріально, регулярно перераховував значні суми грошових коштів відповідачці різними платіжними системами та передавав з водіями (перевізниками) великі суми грошових коштів і передавав матеріальні цінності сім`ї. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі. Просили позов задовольнити. У подальшому позивач подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, належно повідомлялася про час і місце розгляду справи. В судовому засіданні допитано свідка [PERSON] , який повідомив, що знає позивача, оскільки разом перебували на роботі за кордоном. Йому відомо, що [PERSON] перебував закордоном багато років, утримував свою сім`ю, а також виплачував кошти за квартиру. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Заслухавши пояснення позивача та його представника, свідка, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 03.06.1989 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.05.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до копії договору № 13 про участь у частковому будівництві від 31.10.2005 року та акту прийому-передачі приміщення від 12.09.2008 року,\~ [PERSON] \~ приймала дольову участь у будівництві та\~ згодом придбала 3-х кімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 84,7 кв.м., житловою площею 48,6 кв.м. та вартістю 238865 гривень. Право власності на вищевказану квартиру зареєстровано за позивачем [PERSON] 06.11.2008 року, що підтверджується копією свідоцтва про право власності, копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, копією технічного паспорту, а також копією будинкової\~ книги. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2018 року, яке набрало законної сили 17 січня 2019 року, відмовлено у позові [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку поділу майна подружжя. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Стаття 321 Цивільного кодексу України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 319 Цивільного кодексу України\~ власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: dismissed