Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

20 січня 2023 року, згідно поштового конверту до суду з позовом звернувся представник позивачки - адвокат Вольфовський С.О., в якому просить стягнути солідарно з Виробничого підрозділу\~Чернігівська дистанція\~колії Регіональної\~філії "Південно-Західна\~залізниця"\~Акціонерне товариство\~"Українська\~залізниця"та з Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерне товариство "Українська залізниця" на користь [PERSON] додаткову матеріальну допомогу в розмірі чотирьох середньомісячних заробітків, а саме у розмірі 37 775,92 грн. 92 коп.; стягнути солідарно з Виробничого підрозділу\~Чернігівська дистанція\~колії Регіональної\~філії "Південно-Західна\~залізниця"\~Акціонерне товариство\~"Українська\~залізниця"та з Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерне товариство "Українська залізниця" на користь [PERSON] середній заробіток за весь час затримки за період з часу звільнення по день постановлення судового рішення; стягнути солідарно з Виробничого підрозділу\~Чернігівська дистанція\~колії Регіональної\~філії "Південно-Західна\~залізниця"\~Акціонерне товариство\~"Українська\~залізниця"та з Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерне товариство "Українська залізниця" на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоду у розмірі 10 000 грн та судові витрати солідарно покласти на з Виробничий підрозділ\~Чернігівська дистанція\~колії Регіональної\~філії "Південно-Західна\~залізниця"\~Акціонерне товариство\~"Українська\~залізниця"та Регіональну філію "Південно-Західна залізниця" Акціонерне товариство "Українська залізниця". Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] пропрацював в Чернігівській дистанції колії з 1 листопада 1991 року по 30 вересня 2021 року. На момент звільнення залізничний стаж - більше 39 років. Відповідно до Наказу № 173/ос від 28 вересня 2021 року [PERSON] було звільнено на підставі заяви за ст. 38 КЗпП України. Відповідач повинен був виплатити позивачу додаткову матеріальну допомогу у розмірі 4 середньомісячних заробітків, проте, на день поданя позову до суду відповідачем так і не було виплачено. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні, позивач був вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді від 25 січня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. 3 лютого 2023 року від начальника Виробничого підрозділу Чернігівська дистанція колії Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" - Яковчука С. надійшла заява в якій останній просить розглянути питання, щодо заміни належного відповідача, оскільки Виробничий підрозділ Чернігівська дистанція колії Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" є виробничим підрозділом регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Українська залізниця" і не є підприємством (юридичною особою). 9 лютого 2023 року на адресу суду надійшла заява від представника АТ "Укрзалізниця" Гуслякової М. в якій остання просить розглянути питання, щодо заміни належного відповідача, оскільки Регіональна філія "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" не є юридичною особою і не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, а тому не може бути стороною в цивільному процесі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~25 квітня 2023 року ухвалою суду замінено відповідачів - Виробничий підрозділ Чернігівська дистанція колії Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та Регіональну філію "Південно-Західна залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на належного відповідача Акціонерне товариство "Українська залізниця". \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~26 травня 2023 року від представника АТ "Укрзалізниця" М.З. Гуслякової надійшов відзив із запереченнями на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовими в задоволенні позову [PERSON] до АТ "Українська залізниця" про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні, виплати середнього заробітку за весь час затримки та відшкодування моральної шкоди в повному обсязі. Мотивує відзив тим, що предмет спору в частині стягнення 4 середньомісячних заробітків матеріальної допомоги відсутній, оскільки 10 травня 2023 року згідно платіжного доручення № 271519 позивачу виплачена додаткова матеріальна допомога в розмірі 4 середньомісячних заробітків в повному обсязі. Крім того, позивачем не надано жодних доказів моральної шкоди та на думку відповідача розмір моральної шкоди є значно завищеним та має бути не більшим для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен проводити до її безпідставного збагачення. Також, вимоги стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн не відповідають критеріям реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 червня 2023 року прийнято відмову позивача [PERSON] від позову в частині. Закрито провадження у справі в часині\~вимог про\~стягнення грошових\~коштів,\~не виплачених\~при звільненні, у зв`язку з відмовою позивача від позову в цій частині.\~ У судовому засіданні позивач позов підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення позову по суті, суд, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено і не заперечується відповілдачем, що позивач працював у виробничому підрозділі Чернігівська дистанція колії з 01.11.1991 року та Наказом від 28 вересня 2021 року № 173/ос позивача звільнено з 30 вересня 2021 року згідно ст.38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію. Згіно копії листа від 20 жовтня 2022 року Регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Укразалізниця" вбачається, що інформацією наданою виробничим підрозділом Чернігівська дистанція колії регіональної філії [PERSON] у вересні 2021 року при звільненні була виплачена одноразова матеріальна допомога в розмірі п`яти середньомісячних окладів. Додаткова матеріальна допомога в розмірі чотирьох середньомісячних окладів [PERSON] при звільненні виплачена не була. Додатково повідомлено, що виробничому підрозділу Чернігівська дистанція колії регіональної філії підготовлено наказ від 07.09.2022 № 66 про виплату [PERSON] додаткової матеріальної допомоги в розмірі чотирьої середньомісячних окладів. За інформацією, наданою структурним підрозділом служба колії регіональної філії на момент отримання наказу від 07.09.2022 № 66 діяли і не були відмінені рішення правління АТ "Укрзалізниця" від 14.03.2022 (протокол № Ц-54/31 Ком.т.) та спільне рішення правління АТ "Укрзалізниця" та Профспілки залізничгників та транспортних будівельників від 06.09.2022 № Ц/3-91/1459/ЦПРОФ/30-22, згідно яких виплати, передбачені Колективним договором, призупинені на період дії режиму воєнного стану в Україні. Одночасно повідомлено, що при виконання вказівки стосовно аналізу накопичених сум щодо виплат працівникам, у яких настає право на звільнення у зв`язку з виходом на пенсію, сума додаткової матеріальної допомоги [PERSON] була включена у загальний список. Як пояснила представник відповідача, що зазначено і у відзиві, у 1993 році позивач отримав виробничу травму та в результаті трудового каліцтва оформив пенсію по інвалідності довічно. Згідно з п.8.15 колективного договору виробничого підрозділу Чернігівська дистанція колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця» акціонерного товариств «Українська залізниця» (підрозділ, де працював Позивач) у разі звільнення працівників за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію протягом двох місяців після настання цього права мають право на додаткову матеріальну допомогу за сумлінну працю. У 1993 році працівник отримав виробничу травму та в результаті трудового каліцтва оформив пенсію по інвалідності (III група) довічно. Позивач надав довідку з ПФУ від 22.09.2021 № 2930 в тому, що він отримує пенсію по інвалідності (III група). В зв`язку з вищевикладеним керівництво виробничого підрозділу Чернігівська дистанція колії регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» прийняло рішення, що позивач втратив своє право на отримання додаткової матеріальної допомоги в розмірі 4 середньомісячних заробітків, так як протягом двох місяців не звільнився на пенсію. Однак, згідно отриманих тлумачень Дорожньої профспілкової організації Південно-Західна залізниця від 23.06.2022 № Дпроф-08/74 було встановлено, що позивач має право на отримання додаткової матеріальної допомоги в розмірі 4 середньомісячних заробітків, у зв`язку з чим виробничим підрозділом Чернігівська дистанція колії був виданий наказ від 07.09.2022 року № 66/ОД «Про додаткові виплати» щодо доплати пенсіонеру [PERSON] додаткової матеріальної допомоги у розмірі 4-х середньомісячних заробітків. Відповідно до положень ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України. Згідно зі ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Як було зазначено представником відповідача, невиплата позивачу додаткової матеріальної допомоги в розмірі чотирьох середньомісячних окладів при звільненні сталася через неправильне розуміння керівництвом позивача норм чинного законодавства, а після відповідних тлумачень Дорожньої профспілкової організації Південно-Західна залізниця на час видачі наказу від 07.09.2022 року про доплату позивачеві належних йому сум було введено дію рішення правління акціонерного товариства «Українська залізниця» та профспілки залізничників і транспортних будівельників України від 14.03.2022 року, яким на період дії правового режиму воєнного стану в Україні такі виплати були призупинені до окремого розпорядження. З наведеного вбачається, що додаткова матеріальна допомога у розмірі 4-х середньомісячних заробітків [PERSON] не була виплачена при звільненні 30 вересня 2021 року з вини роботодавця. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100, з подальшими змінами та доповненнями. Згідно абзаців 3 та 4 пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» №100 від 08 лютого 1995 року (з подальшими змінами та доповненнями), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Відповідно до пункту 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Позивач просив\~стягнути середній\~заробіток по\~день ухвалення\~рішення суду,\~але,\~враховуючи,\~що розрахунок з позивачем проведено 10 травня 2023 року, то по цей день і слід рахувати середній заробіток. Позивача було звільнено 30 вересня 2021 року. Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід починати з наступного дня - 1 жовтня 2021 року по 10 травня 2023 року (день розрахунку), що становить 413 робочих днів з п`ятиденним графіком роботи. Середньоденна заробітна плата позивача становить 314 грн 91 коп. (а.с.20) Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні станом на 10 травня 2023 року складає: 314 грн 91 коп. х 413 робочі дні (з 01.10.21. по 10.05.23.) = 130 057 грн 83 коп. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд вважає наступне. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Позивачем не доведено завдану йому моральну шкоду, а відтак суд вважає за можливе в цій частині у задоволенні позову відмовити. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За правилами частин першої другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, виходячи із розміру задоволених позовних вимог майнового характеру, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1300 грн 58 коп. судового збору. Крім того, позивачем понесено 10 000 грн витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги. На підтвердження цьому суду надано договір про надання професійної правничої допомоги від 11 жовтня 2022 року, протокол погодженої договірної ціни від 11 жовтня 2022 року, акт прийняття-передачі наданих послуг від 20 січня 2023 року, квитанція до прибуткового касового ордера № 3 від 20 січня 2023 року, ордер на надання правничої допомоги. Суд враховує, що позивачем було заявлено три вимоги майнового характеру, по одній з яких провадження було закрито унаслідок задоволення її відповідачем після пред`явлення позову, тому враховуються норми норми ч.3 ст.142 ЦПК України. У задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди суд відмовляє. Також суд враховує критерії розумномті та справедливості, та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 6 000 грн витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial