Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

28 березня 2023 року до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшла заява ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», якою вона просять стягнути з [PERSON] на свою користь суму заборгованості за двома різними договорами: 1) №3306304692/737117 в розмірі 18000 гривень, з яких 4500 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу; 13\~500 гривень сума заборгованості за відсотками; 2) №01374-08/2020 в розмірі 13\~600 гривень з яких - 4000 гривень сума заборгованості за основною сумою боргу, 9600 гривень сума заборгованості за відсотками. А також просило стягнути з відповідача понесені судові витрати. Підставою позову, вказує порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань за кредитними договорами. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача просив розглянути справу без участі представника позивача. У випадку неявки відповідача, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення. Відповідач у встановлений йому строк правом на подачу відзиву на позов не скористався. За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Тому суд, на підставі частини 1 статті 280 ЦПК України, здійснював розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів (у заочному порядку), про що судом була постановлена ухвала без виходу до нарадчої кімнати. Позиції учасників справи. Позиція позивача полягала в тому, що між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та відповідачем було укладено кредитний договір №3306304692/737117 зобов`язання за якими цією установою були виконані шляхом видачі кредиту у розмірі 4500 гривень, на умовах строковості, зворотності і платності. Але відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування ним, у строки і порядку встановлені договором, не виконав. Тому, у цієї установи виникло право вимоги до відповідача на суму 18000 гривень, з яких: 4500 гривень - це основна сума боргу та 13500 гривень - сума боргу по відсотках. Проте, оскільки вказана установа відступила права вимоги за договором до відповідача позивачу, саме останній отримав право вимоги уплати боргу за цим договором. Крім того, між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем був укладений договір №01374-08/2020, зобов`язання за якими цією установою теж були виконані шляхом видачі кредиту у розмірі 4000 гривень, на умовах строковості, зворотності і платності. Але відповідач свої зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування ним, у строки і порядку встановлені договором, не виконав. Тому, і у цієї установи виникло право вимоги до відповідача на суму 13600 гривень, з яких: 4000 гривень - це основна сума боргу та 9600 гривень - сума боргу по відсотках. Проте, оскільки вказана установа відступила права вимоги за договором до відповідача позивачу, саме останній отримав право вимоги уплати боргу за цим договором. Позиція відповідача. Правом на подачу відзиву на позов не скористався, і будь-які докази суду не надав; був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, але не з`явився без повідомлення причин; представник позивача просив розглянути справу у заочному порядку. Оцінка суду (щодо фактів). 09 серпня 2020 року, [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) та ТОВ "ФК «Інвеструм" уклали між собою договір про надання фінансового кредиту №01374-08/2020, з додатками №1 та №2 (а.с.22-23,24,25). І зокрема, за цим договором компанія взяла на себе зобов`язання видати [PERSON] кредит у гривні у розмірі 4000 гривень, а [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути кредит до 07 вересня 2020 року та сплачувати проценти у розмірі 730% річних від суми кредиту. І свої зобов`язання за договором, компанія виконала у повному обсязі, оскільки видала [PERSON] вказаний у договорі кредит, що підтверджується розрахунком (а.с.31), але останній у повному обсязі та у вказані строки свої обов`язки не виконав, що підтверджується тим же розрахунком. Також сторони уклали додаткову угоду №2 від 09 серпня 2020 року за якою продовжили строк повернення кредиту по 23 жовтня 2020 року (а.с.25). Але останній все одно не виконав свої обов`язки через що, станом на 21 травня 2021 року, у компанії виникло право вимоги до [PERSON] щодо сплати кредиту у розмірі 4000 гривень та сплати процентів за користування ним у розмірі 9600 гривень. Проте, 21.05.2021 року між ТОВ "ФК «Інвеструм" та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №21052021, відповідно до якого компанія відступила на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором 01374-08/2020 від 09 серпня 2020 року, що укладений між ТОВ "ФК «Інвеструм" та [PERSON] (а.с.27-28). Що підтверджується підписаним Актом прийому-передачі реєстру боржників та витягом з нього (а.с.29,30). І у зв`язку із цим, а також оскільки [PERSON] продовжив не виконувати свої грошові зобов`язання за кредитним договором № 01374-08/2020, станом на 21 травня 2021 року, але вже перед новим кредитором за цим договором: ТОВ « ФК «Європейська агенція з повернення боргів», у [PERSON] виник борг по кредиту у розмірі 4000 гривень, борг по сплаті процентів за користування ним у розмірі 9600 гривень (а.с.30, 31), що в загальній сумі складає 13600 гривень. Разом з цим судом встановлено, що 02 жовтня 2021 року, [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) та ТОВ "Кредитна установа Європейська кредитна група" уклали між собою Договір про надання фінансового кредиту № 3306304692/737117, з додатком №1 (а.с.6-8,10,11). І зокрема, за цим договором установа взяла на себе зобов`язання видати [PERSON] кредит у гривні у розмірі 4500 гривень, а [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути кредит до 31 жовтня 2021 року та сплачувати проценти у розмірі 912,5% річних від суми кредиту (а.с.8-12). І свої зобов`язання за договором, установа виконала у повному обсязі, оскільки видала [PERSON] вказаний у договорі кредит, що підтверджується додатком № 1 до договору (а.с.10), але останній у повному обсязі та у вказані строки свої обов`язки не виконав, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.17), через що, станом на 19 квітня 2022 року, у установи виникло право вимоги до [PERSON] щодо сплати кредиту у розмірі 4500 гривень та сплати процентів за користування ним у розмірі 13500 гривень. Проте, 19.04.2022 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група», було укладено договір факторингу № 19042022-Є, відповідно до якого вказана установа відступила на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором № 3306304692/737117 від 02 жовтня 2021 року, що укладений між ТОВ «кредитна установа «Європейська кредитна група» та [PERSON] (а.с.12-13). Що підтверджується і актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 19042022-Є від 19 квітня 2022 року та підписаним витягом з реєстру боржників (а.с.15,16). І у зв`язку із цим, а також оскільки [PERSON] продовжив не виконувати свої грошові зобов`язання за договором №3306304692/737117, станом на 19 квітня 2022 року, але вже перед новим кредитором за цим договором: ТОВ « ФК «Європейська агенція з повернення боргів», у [PERSON] виник борг по кредиту у розмірі 4500 гривень, борг по сплаті процентів за користування ним у розмірі 13500 гривень (а.с.16), що в загальній сумі складає 18000 гривень. Зміст спірних правовідносин. Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та відповідачем [PERSON] дійсно виникли цивільні (зобов`язальні) правовідносини у сфері споживчого кредитування, в яких позивач виступає новим кредитором, а відповідач - боржником, та в межах яких між ними виник спір щодо права позивача, як нового кредитора у цьому зобов`язанні, отримати кредит та проценти за користуванння ним, на підставі двох договорів. Оцінка суду (щодо права). Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосовує такі норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів: Положення пункту 1 та 22 частини 1 статті 92 Конституції України гарантують, що права людини і громадянина, його основні обов`язки, а також засади цивільно-правової відповідальності визначаються виключно законами України. Зокрема, положення частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, в силу положень частини другої статті 509, пункту першого частини другої статті 11 та частини першої статті 629 ЦК України зобов`язання можуть виникати з договорів, які стають обов`язковими для виконання сторонами, що їх уклали. Виходячи з положень частини першої статей 1054, 1055 ЦК України та пунктів 22,23 частини першої статті 1, частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12 травня 1991 року, договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем (банком або іншою фінансової установою) та споживачем (фізичною особою) у письмовій формі, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими процентами у розмірі та порядку, що передбачений договором. При цьому, з огляду на положення статті 207 ЦК України, такий договір може бути укладений шляхом обміну сторонами одним або декількома документами, в яких зафіксовано його зміст, та які підписані обома сторонами: споживачем, як однією стороною договору, та уповноваженим на це представником кредитодавця із скріпленням печаткою кредитодавця, як другою стороною договору, при цьому підписи можуть бути електронними за письмовою згодою сторін. Як вже було встановлено судом, [PERSON] та ТОВ "ФК «Інвеструм" уклали між собою договір №01374-08/2020 відповідно до якого, компанія взяла на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит у гривні у розмірі 4000 гривень. І вона взяті на себе зобов`язання виконала повністю. Крім того, [PERSON] та ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» уклали між собою договір №3306304692/737117 відповідно до якого, установа взяла на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит у гривні у розмірі 4500 гривень. І взяті на себе зобов`язання виконала теж. Виходячи з положень частин першої статей 526, 529 та 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу; кредитор має право приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо це встановлено договором; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зокрема, за вказаними договорами, [PERSON] взяв на себе зобов`язання, за договором № 01374-08/2020, повернути кредит у розмірі 4000 гривень до 07 вересня 2020 року та сплачувати проценти у розмірі 730% річних від суми кредиту. А за договором № 3306304692/737117, взяв на себе зобов`язання повернути кредит до 31 жовтня 2021 року та сплачувати проценти у розмірі 912,5% річних від суми кредиту. Відповідно до положень частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання (виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання). Але, як вже було встановлено судом, [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував. У зв`язку з чим, у нього як позичальника, дійсно утворилась заборгованість спочатку перед первинними кредиторами, а потім і перед новим кредитором (позивачем) за договором №3306304692/737117 у розмірі 18000 гривень, з яких: 4500 гривень - заборгованість за кредитом; 13500 гривень -\~заборгованість за процентами за користування кредитом, а також заборгованість за договором №01374-08/2020 у розмірі 13600 гривень, з яких: 4000 гривень - заборгованість за кредитом; 9600 гривень -\~заборгованість за процентами за користування кредитом. Тож зважаючи на викладене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань, а тому і доведеним факт порушення права позивача, як нового кредитора у цих зобов`язаннях, на отримання від відповідача вказаних вище сум боргу. Тому, матеріально-правові вимоги позивача до відповідача слід визнати обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю. Оцінка суду щодо судових витрат. В силу положень частини 1 статті 133 і пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно з пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України, інші витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких відносяться і витрати на професійну правничу допомогу) покладаються у разі задоволення позову на відповідача. З огляду на це та те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а сплачений позивачем судовий збір документально підтверджений і складає 2684 гривні (а.с.9), він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у вказаному розмірі. Отже,

Outcome: approved