Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-25 00:00:00

У травні 2023 року Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - АТ "Ощадбанк") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] було сформовано 30 березня 2021 року автоматичне електронне звернення на встановлення кредитного ліміту в сумі 15 000 грн. засобами Дистанційних каналів обслуговування Банку та підтверджена Клієнтом шляхом введення одноразового цифрового паролю, що надсилається Банком на фінансовий номер телефону Клієнта, зафіксований в інформаційних системах Банку. У зв`язку із погодженням Клієнту встановлення кредитного ліміту 12 квітня 2021 року [PERSON] підписано заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) відповідно до умов Договору камплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБО), згідно якої на відкритий рахунок в межах максимального розміру кредитного ліміту 250 000,00 грн. було встановлено відновлювальну кредитну лінію у сумі 15 000, 00 грн. на строк дії Платіжної картки, зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 55% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, окрім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду; та 0,001% річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки. Відповідачка належним чином не виконала умови договору, жодного платежу на погашення заборгованості по кредиту та процентам не внесла, в зв`язку з чим у неї перед Банком станом на 12 квітня 2023 року виникла заборгованість в розмірі 19 626,06 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом (кредитом) - 15 000,00 грн; процентів за користування кредитом - 3 051,38 грн; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 224,38 грн; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів - 53,17 грн; втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу - 1 081,35 грн, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів - 215,78 грн. Згідно з п.1.29 розділу ХХІІ ДКБО строк повернення Кредиту вважається таким, що настав. Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим поштовим відправленням, яку повернуто з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою" та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до таких висновків. 30 березня 2021 року [PERSON] звернулася до АТ "Ощадбанк" з електронною заявою на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) відповідно до умов ДКБО, згідно з якою ініціювала одержання кредиту на картковий рахунок за умовами тарифного плану "Моя кредитка", а Банк відкрив відповідачу поточний рахунок в гривні та видав платіжну картку типу "Моя кредитка.MORE" (а.с.26). Відповідно до заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) від 12 квітня 2021 року, сторони погодили максимальний розмір кредиту у розмірі 250 000 грн, щомісячну сплату відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,001% річних за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки та 55 % річних за користування кредитними коштами (крім Грейс-періоду), 60% річних за перевищення витратного ліміту по поточному рахунку несанкціонований овердрафт), 2,99 % комісійної винагороди за зняття готівкових коштів, наданих у кредит від суми таких коштів. Порядок погашення кредиту - щомісячно у розмірі, визначеному Умовами користування кредитною лінією (Кредитом), що є Додатком 1 до Договору. Строк користування кредитом - до дати закінчення строку дії Платіжної картки (а.с. 28). Факт видачі Банком кредитних коштів відповідачу підтверджується випискою по рахунку (а.с.7). З розрахунку, наданого Банком, станом на 12 квітня 2023 року заборгованість відповідачки за кредитом становить 19 626,06 грн, яка складається з заборгованості за основним боргом (кредитом) - 15 000,00 грн; процентів за користування кредитом - 3 051,38 грн; 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 224,38 грн; 3% річних за несвоєчасне погашення процентів - 53,17 грн; втрат від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу - 1081,35 грн, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення процентів - 215,78 грн. Термін дії банківської платіжної картки - лютий 2026 року (а.с. 6). 20 вересня 2021 року АТ "Ощадбанк" направляв відповідачці вимогу про сплату простроченої заборгованості по кредиту, яка залишена нею без реагування (а.с.30). Згідно із статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом (ст.ст. 610, 612 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За правилами ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Сторони обумовили у письмовому вигляді щомісячне погашення кредиту, ціну договору у формі сплати щомісячних процентів за користування кредитними коштами та комісійних винагород, загальний строк кредитування. Разом з тим, договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не був підписаний відповідачкою, а отже відсутні підстави констатувати, що вона як позичальник була повідомленим про умови саме цього договору, в редакції, наданій позивачем. Вказане узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року в справі № 342/180/17. Отож, безпідставними є вимоги позивача про стягнення процентів річних та інфляційних витрат відповідно до вимог ч.2 ст.625 ЦК України. Так, згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що умовами договору передбачено строк його дії до дати закінчення строку дії Платіжної картки, строк дії якої встановлено до лютого 2026 року. Тобто, строк дії кредитного договору, укладеного між сторонами, на час звернення позивача до суду не сплив. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача, в частині стягнення інфляційних та 3% річних не підлягають задоволенню, так як дані види відповідальності передбачені та стягуються після спливу строку дії договору, а тому ст.625 ЦК України застосуванню не підлягає. Таку позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (№ 14-10цс18). Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, лише у частині стягнення заборгованості за основним боргом (кредитом) у розмірі 15 000,00 грн та процентів за користування кредитом у розмірі 3 051,38 грн, а всього у розмірі 18 051,38 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: approved