Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

Позивач,\~ [PERSON] , звернувся в суд з позовом до відповідача, [PERSON] , про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом.\~Свої вимоги\~обґрунтовував тим,\~що його\~матері,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~на праві\~власності належали\~житловий будинок\~з господарськими\~будівлями і\~спорудами та\~земельна частка\~(пай)\~розміром 19,55\~умовних кадастрових\~га,\~що знаходиться\~на території\~Хотимирівської сільської\~ради Івано-Франківського\~(Тлумацького)\~району Івано-Франківської\~області,\~виділена на\~підставі рішення\~Хотимирської сільської\~ради від\~08.10.1996\~року за\~№ 6\~у відповідності\~із сертифікатом\~на право\~приватної власності\~на землю\~в межах\~середньої земельної\~частки від\~17.01.1997\~року,\~зареєстрований в\~Книзі реєстрації\~сертифікатів на\~право приватної\~власності на\~землю в\~межах середньої\~земельної частки\~за №\~162.\~З 05.01.2018\~року він\~проживав зі\~своєю матір`ю\~однією сім`єю\~без реєстрації\~по день\~її смерті,\~оскільки вона\~булаонкохворою та лежачою, потребувала постійного догляду. За життя мати не обміняла даного сертифікату. [INFO] [PERSON] померла, та ще\~за життя\~посвідчила на\~його ім`я\~заповіт.Він звернувся\~до приватного\~нотаріуса Івано-Франківського\~районного нотаріального\~округу Івано-Франківської\~області Дузінкевич\~С.М.,\~із заявою\~про видачу\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~заповітом,\~однак йому\~було відмовлено,\~у зв`язку\~з тим,\~що пропустив строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка помер [INFO] . Даний факт позбавляє його права на оформлення спадкового права на дану земельну частку (пай). Просив визнати за ним право власності на земельну частку (пай) розміром 19,55 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в урочищі «Зелена», що в с. Жабокруки, Обертинської селищної ради, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області, виділена на підставі рішення Хотимирської сільської ради від 08.10.1996 року за № 6 у відповідності із сертифікатом на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки від 17.01.1997 року, зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки за № 162, в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON] . Позивач,\~ [PERSON] , та його представник адвокат Явдошак О.О. в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання не з`явився. Від нього\~надійшла заява\~через канцелярію\~суду,\~в якій\~зазначив,\~що позов\~визнає,\~просив розглядати\~справу у\~його відсутності\~та вказав,\~що [PERSON] \~дійсно постійно\~проживав з\~матір`ю однією\~сім`єю без\~реєстрації з\~05.01.2019\~року по\~день її\~смертіза адресою\~ [ADDRESS] ,\~так як\~вона хворіла\~та потребувала\~сторонньої допомоги (а.с. 43). Свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами позивача, в судовому засіданні засвідчили той факт, що [PERSON] , проживав разом із спадкодавцем, [PERSON] , [INFO] , з січня 2018 року по день її смерті, без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , оскільки вона була онкохворою та лежачою, потребувала постійного догляду. 15.05.2023 року Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 01.06.2023 року ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Дослідивши матеріали\~справи та\~зібрані у\~ній докази, заслухавши\~думку позивача\~та його\~представника,\~допитавши свідків,суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. Відповідно до п.1 Указу Президента України від 10 листопада 1994 року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», установлено, що приватизація земель, які перебувають у користуванні сільськогосподарських підприємств і організацій, є невідкладним першочерговим заходом у здійсненні земельної реформи в Україні. Передачу земель у колективну та приватну власність для виробництва сільськогосподарської продукції проводити на добровільних засадах, виходячи з того, що земля повинна належати тим, хто її обробляє. Згідно п.2 вищевказаного Указу Президента України, рекомендовано місцевим Радам народних депутатів за участю Державного комітету України по земельних ресурсах ужити заходів щодо прискорення передачі відповідно до земельного законодавства безплатно у колективну власність земель колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, трудові колективи яких виявили бажання одержати землю у власність. Організаціям землеустрою здійснювати у якомога коротші строки поділ земель, які передано у колективну власність, на земельні частки (паї) без виділення їх у натурі (на місцевості). Кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі. \~ \~ \~ \~Пунктом п.3 даного Указу Президента України установлено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією, що зазначено у п.5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». \~ \~ \~ \~На виконання вищевказаних Указів Президента України, Івано-Франківською обласною радою народних депутатів 31.07.1995 року було розроблено та затверджено «Положення про сертифікат на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки (в умовних кадастрових гектарах) та сам бланк Сертифікату (а.с.25-26, 27). \~ \~ \~ \~Постановою КМУ від 12.10.1995 року № 801 «Про затвердження форми сертифіката на право на земельну частку (пай) і зразка Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай)», затверджено форму сертифікату на право на земельну частку (пай) та зразок Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). Судом встановлено, що згідно копії сертифіката на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки серії ІФ № 162 від 17.01.1997 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки за № 162, [PERSON] належало право приватної власності\~на землю\~в межах\~середньої земельної\~частки у розмірі 19,55 в умовних кадастрових гектарах на території Хотимирської сільської ради Тлумацького району, виділеного на підставі рішення Хотимирської ради народних депутатів № 6 від 08.10.1996 року (а.с. 5). Даний сертифікат виданий за формою, яка розроблена Івано-Франківською\~обласною радою\~народних депутатів\~31.07.1995\~року та підлягав\~заміні на\~сертифікат державного\~зразка,\~форма якого\~затверджена Постановою КМУ\~від\~12.10.1995\~року або на державний акт, що посвідчує право власності на землю при виділенні меж ділянки на місцевості, у встановленому законом порядку. Однак, [PERSON] , даної заміни не здійснила. Відповідно до ч. 9 та 10\~ст. 5 ЗК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на\~місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Згідно ст. 6 ЗК України (в редакції в редакції на час виникнення спірних правовідносин) громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для:\~ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських\~будівель (присадибна ділянка);\~садівництва; дачного і гаражного будівництва. Громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі: одержання їх у спадщину; одержання частки землі у спільному майні подружжя; купівлі-продажу, дарування та обміну. Передача земельних ділянок у власність громадян провадиться місцевими Радами народних депутатів відповідно до їх\~компетенції за плату або безплатно. Безплатно земельні ділянки передаються у власність громадян для: ведення селянського (фермерського) господарства у межах середньої земельної частки, що обчислюється у порядку, передбаченому цією статтею; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), в тому числі земельні ділянки, що були раніше надані у встановленому\~порядку громадянам для цієї мети, у межах граничного розміру, визначеного\~статтею\~67\~цього Кодексу; садівництва; дачного і гаражного будівництва. Статтею 23 ЗК України (в редакції в редакції на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Пунктом 2 розділу VІІ Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначається, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Згідно архівного витягу з рішення 6\~сесії сільської\~Ради народних\~депутатів 22\~демократичного скликання\~с.\~Хотимир Тлумацького\~району від\~08.10.1996\~року«Про\~затвердження списків\~громадян,\~які мають\~право на\~приватизацію земельних\~ділянок» сесія\~сільської Ради\~народних депутатів\~вирішила передати\~громадянам с.\~Хотимир і\~с.\~Жабокруки у\~приватну власність\~земельні ділянки\~для обслуговування\~житлових будинків\~та господарських\~споруд,\~особистого підсобного\~господарства (а.с. 6). Мати позивача, [PERSON] включена в список громадян, які мають право на приватизацію земельних ділянок в с. Жабокруки, розмір якої становить 0,87 гектари, що підтверджується вищезазначеним списком, що є додатком до рішення 6\~сесії сільської\~Ради 22\~демократичного скликання\~від 08.10.1996\~року(а.с. 7). Так, відповідно до листа Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 21.06.2023 року № 959 у Тлумацькій міській раді відсутні бланки сертифікатів на право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки для заміни таких сертифікатів старого зразка, а також відсутні повноваження для видачі таких сертифікатів (а.с. 58). Довідкою виданою Хотимирським старостинським округом №3 Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 04.05.2023 року № 92/09-10/3 встановлено, що матері [PERSON] , жительці с.Жабокруки, Тлумацького району Івано-Франківської області, 17.01.1997 року було видано, згідно рішення Хотимирської сільської ради №6 від 08.10.1996 року, сертифікат про право приватної власності на землю в межах середньої земельної частки, серія ІФ № 162 на земельну ділянку розміром 19,55 умовних кадастрових гектарів в межах середньої земельної частки на території Хотимирської сільської рали без визначення в натурі на місцевості. Згідно проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та складання схеми поділу земель колективної власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва власникам сертифікатів на території сіл Хотимир та Жабокруки Хотимирської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області розробленого в 2015 році ТОВ «ЗЕНІТ ЕКСПЕРТ» дана земельна ділянка знаходиться в урочищі «Зелена»- площею 0,3407 гектари (а.с. 15). Позивач, [PERSON] , народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.10.1959 року (а.с. 29). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 26.02.2019 року (а.с. 20). З виписки із погосподарської книги № 8 за 1986-1990 роки особовий рахунок [NUMBER] , сторінка 103-104 станом на 01.07.1990 року, виданої Хотимирським старостинським\~округом №\~3\~Обертинської селищної\~ради Івано-Франківського\~району Івано-Франківської\~області №\~13/12-21/3\~від 17.01.2023\~року встановлено, що значиться житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою [ADDRESS] ,\~який числиться\~як колгоспний\~двір і\~в ньому були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] - голова домогосподарства. За вказаним житловим будинком закріплена земельна ділянка площею 0,25 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка передана в користування [PERSON] (а.с. 17). Спадкодавцем, [PERSON] , 17.12.2015 року було складено та посвідчено секретарем Хотимирської сільської ради Тлумацького району\~Івано-Франківської\~областізаповіт,\~який зареєстрований\~в реєстрі\~за №\~254,\~згідно із\~яким все\~належне їй\~майно,\~заповіла [PERSON] ,\~що підтверджується\~копією даного\~заповіту (а.с. 18). Відповідно до п.п. 1 ч. 1 ст.\~315\~ЦПК\~України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 200/14136/17 (провадження № 61-15965св19) зазначено, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах». У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 442/1904/20(провадження № 61-7816св21) зазначено, що «під спором про право в справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. Визначальним при розгляді заяви про встановлення певних фактів, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки, має значення наявність чи відсутність спору між спадкоємцями. Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість. Такий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року в справі № 640/10329/16». У постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 760/5425/17 (провадження № 61-18392св19) вказано, що «справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах. Довідкою виданою Хотимирським старостинським округом №3 Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 12.01.2023 року № 5/12-21/3 встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , [INFO] , яка була постійною жителькою с. Жабокруки, Тлумацького району Івано-Франківської області, і на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою [ADDRESS] . На день смерті за вказаною адресою разом з матір`ю проживав син [PERSON] . Проживали разом з 05.01.2019 року. Мати була онкохворою та лежачою, потребувала постійного догляду. [PERSON] проживає в житловому будинку по даний час. Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався в виконкомі Хотимирської сільської ради 17.12.2015 року за № 254 (а.с. 16). Крім цього,\~наведені\~факти\~засвідчили свідки [PERSON] \~та [PERSON] в\~судовому засіданні,\~які ствердили\~той факт,\~що [PERSON] проживав разом із спадкодавцем, [PERSON] , [INFO] , з січня 2018 року по день її смерті, без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , оскільки вона була онкохворою та лежачою, потребувала постійного догляду. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає встановленим фактом постійного проживання [PERSON] з матір`ю [PERSON] однією сім`єю без реєстрації з 05.01.2018 року по день її смерті. У силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст.1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] 08.11.2022 року, звернувся до приватного нотаріуса Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак йому було відмовлено, у видачі свідоцтва на право власності на спірну земельну частку (пай), у зв`язку з тим, що не подав у встановлений строк заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та на момент її смерті зареєстрованим за адресою померлої не був, що підтверджується листом № 10/01-16 від 17.01.2023 року (а.с. 21). Згідно відповідей Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 240/01-16 від 20.05.2023 року та приватних нотаріусів Тлумацького районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 163/01-16 від 31.05.2023 року та [PERSON] № 244/01-16 від 19.05.2023 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с. 46, 48, 49). Зазначені обставини перешкоджають позивачу належним чином оформити право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України та ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Частин 2 статті 152 ЗК України встановлено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює судове рішення про задоволення позову. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, відповідно до ст. 316-319, 328, 392, 1216 - 1222, 1268-1269 ЦК України, ст. 5, 23, 81,152 ЗК України та

Outcome: approved