Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що 18 грудня 2018 року між ПрАТ «УСК Княжа Вієна Іншуранс Груп» та [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, (поліс) № АМ 5045161 на транспортний засіб автомобіль «ВАЗ 21061» державний номерний знак [NUMBER] . Згідно даного договору, термін дії якого з 19.12.2018 по 18.12.2019, застрахована цивільна-правова відповідальність водія автомобіля перед третіми особами. 30 квітня 2019 року\~ о 22:30 год. на автомобільній - дорозі Тульчин - Ладижин, біля с. Копіївка, Вінницької області [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21063, державний реєстраційний номер [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння під час зустрічного роз`їзду, не врахував дорожньої обстановки, погодних умов та не обрав безпечної швидкості, здійснив зіткнення з автомобілем\~ «Mazda» 6 державний номерний знак [NUMBER] . Зіткнення відбулося в результаті порушення Сазанським-Сакалом (відповідачем) правил дорожнього руху України. Відповідно до страхового акту № 190000243093 від 22.08.2019 матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Mazda 6» державний номерний знак [NUMBER] , складає 98 000,00 грн. Позивач визнав випадок страховим та 29.08.2019 здійснив регресну виплату страхового відшкодування ПрАТ СК "ВУСО" в розмірі 98000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням. Оскільки відповідач під час ДТП 30.04.2019 перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено постановою Тульчинського районного суду Вінницької області по справі № 148/905/19, у страховика виникло право зворотної вимоги до відповідача, як до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. За таких обставин, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути зі [PERSON] суму завданої матеріальної шкоди в порядку регресу у розмірі 98 000,00 грн та судовий збір. Ухвалою судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 16 травня 2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача ПрАТ «УСК Княжа Вієна Іншуранс Груп» Капля А.С., діюча на підставі ордеру Серії АІ № 1386208 від 25.04.2023 (а.с.4-5), у прохальній частині позовної заяви просить розглянути справу у порядку спрощеного провадження без виклику сторін. У випадку розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін, просить суд проводити розгляд справи без участі позивача та його представника (а.с.3). Наполягає на задоволенні позову з підстав викладених у позовній заяві. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в установленому законом порядку (а.с.35, 37-38, 42, 42 зворот, 43), заяв та клопотань про відкладення судового засідання або про розгляд справи у його відсутності від останнього на адресу суду не надходили. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими обставинами вони підтверджуються (п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України). Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174 та 191 ЦПК України та не подав до суду заперечень щодо вимог позивача та доказів на їх спростування, та за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачем заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядились своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 01.11.2018 між ПрАТ СК "ВУСО" та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №6324140-02-10-01, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Mazda 6, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до копії даного договору (а.с.10 зворот-13) строк його дії до 17.11.2019, страхова сума складає 7000000 грн. Із копії регресної вимоги (а.с.10) вбачається, що ПрАТ СК «ВУСО» звертається до ПрАТ «УСК Княжа Вієна Іншуранс Груп» із претензією на відшкодування понесених збитків в сумі 312287,32 грн. 30.04.2019 о 22:30 год. на а/д Тульчин-Ладижин сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21063, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля Mazda 6, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок даної ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, зокрема в автомобілі Mazda було пошкоджено передню праву частину, про що свідчить відповідь НПУ (а.с.7-8). Відповідно до копії постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 13.06.2019 у справі №148/905/19, яка набрала законної сили 25.06.2019 (а.с.9), [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортній пригоди що відбулась 30.04.2019 о 22:30 год. на автодорозі Тульчин-Ладижин біля с. Копіївка водій [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ 21061, державний номерний знак [NUMBER] , під час зустрічного роз`їзду, не врахував дорожньої обстановки, безпечної швидкості, погодніх умов, здійснив зіткнення з автомобілем Мазда-6, державний номерний знак [NUMBER] . Крім того, 30.04.2019 о 23:30 год. по вул. М.Леонтовича у м. Тульчин, водій [PERSON] керував автомобілем ВАЗ 21061, державний номерний знак [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився у встановленому законом порядку у Тульчинській ЦРЛ. Відповідача притягнуто до адміністративної\~ відповідальності за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП України та обрано адміністративне стягнення у вигляді сплати\~ штрафу в сумі 10200 грн\~ та позбавленння права керувати всіма видами транспортних засобів строком на один рік. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, в силу ч.6 ст.82 ЦПК України вина [PERSON] у вчиненні ДТП є доведеною. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] (а.с.15 зворот) власником автомобіля «Mazda 6», реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] . На момент скоєння ДТП відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу ВАЗ 21063, реєстраційний номер [NUMBER] , була забезпечена в ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ5045161, про що свідчить копя поліса №АМ5045161 (а.с.6). Згідно копії\~ акту (потоколу) огляду ТЗ\~ від 06.05.2019 (а.с.18-19) вбачається, що\~ оцінювачем (спеціалістом ПрАТ СК "ВУСО") було проведено огляд транспортного засобу Mazda 6, реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , та виявлено ряд деталей, які потребують ремонтної операції. З даним актом був ознайомлений власник (довірена особа) [PERSON] . Згідно копії рахунку-фактури №1145413_РФ_094781 від 08.05.2019 (а.с.16-17) загальна вартість відновлюваного ремонту транспортному засобу Mazda 6, реєстраційний номер [NUMBER] склала: 318771,68 грн. Відповідно до розрахунків суми страхового відшкодування (а.с.24, 29) сума страхового відшкодування становить 327526,04 грн. Копіями платіжних доручень №16287 від 20.06.2019 (а.с.22), №16445 від 21.06.2019 (а.с.21 зворот), № 16630 від 24.06.2019 (а.с.22 зворот)\~ підтверджується, що ПрАТ "СК "ВУСО" виплатило на рахунок ДП "Авто Интернешнл" страхове відшкодування в розмірі 327526,04 грн на підставі страхового акту №06823-02 від 20.06.2019 по договору добровільного страхування наземного транспорту №6324140-02-10-01 від 01.11.2018 за заявою [PERSON] від 02.05.2019. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача як водія транспортного засобу ВАЗ 21063, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована за полісом №АМ5045161 в ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп", тому вони за цим полісом відшкодували ПрАТ "СК "ВУСО" частину завданих відповідачем збитків в розмірі 98000 грн відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування до справи № 190000243093 (а.с.24), про що свідчить копія платіжної інструкції № ЗР072190 від\~ 29.08.2019 (а.с.26). Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування". Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини. Звертаючись до суду із даним позовом про відшкодування шкоди, позивач посилався на те, що до нього перейшло право зворотної вимоги до відповідача, як до особи, відповідальної за відшкодування заподіяних збитків, на суму 98000,00 грн. Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з приписами ст. 993 ЦК України та ст.27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договорами майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; регрес застосовується після припиненні зобов`язання з відшкодування шкоди. Отже, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги сплаченого страхового відшкодування до заподіювача шкоди і строк такої вимоги починає спливати з моменту заподіяння шкоди. У зв`язку з відшкодуванням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача шкоди із залишком строку позовної давності. Частиною 6 статті 261 ЦК України передбачено, що за регрес ними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання. При регресі право вимоги (регресу) виникає у третьої особи після виконання такою особою обов`язку боржника та, відповідно, припинення основного (деліктного) зобов`язання та виникнення нового (регресного) зобов`язання. Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 року станом на 30 діб. Законом затверджено Указ Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 2023 року 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб (тобто до 18 серпня 2023 року). Відповідно до ч.3 п.2 Закону України № 2120ХІ від 15.03.2022 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 19 у якому зазначено, що у період воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк його дії.\~ Крім того, у правовідносинах майнового страхування страховик, що виплатив страхове відшкодування, не може звернутися до страхувальника чи іншої особи, яка одержала страхове відшкодування. Натомість регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на пред`явлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності. Право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобов`язання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого - кредитора в деліктному зобов`язанні. У даній справі спір виник між страховою компанією та водієм забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля, а саме щодо застосування до таких правовідносин положень ст. 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Оскільки постановою судді Тульчинського районного суду по справі № 148/905/19 вина відповідача [PERSON] у заподіянні ДТП доведена, то дана обставина не потребує доказування. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи те, що ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» виплатило у порядку регресу страховій компанії потерпілого ПрАТ СК "ВУСО" страхове відшкодування за страховим актом згідно з умовами полісу ОСЦПВВНТЗ № АМ-5045161 у сумі 98 000,00 грн, то до нього в порядку та на умовах, передбачених ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про страхування», перейшло регресне право вимоги до відповідача. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відшкодувати позивачу кошти в порядку регресу належить саме [PERSON] , як особі, визнаній винною в настанні дорожньо-транспортної пригоди за умови керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. З огляду на наведене, заявлений позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає також 2 684,00грн. судового збору (а.с.1).

Outcome: approved