Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до Сумської міської ради в особі управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» про зобов`язання вчинити дії по передачі у власність (приватизації) кімнат у гуртожитку, оскільки вважають, що їм незаконно відмовлено у задоволенні заяви про приватизацію кімнат № [NUMBER] у будинку [ADDRESS] , чим порушено їх законне право на приватизацію житла, так як вони на законних підставах були заселені до вказаних кімнат. Ухвалою суду від 12.12.2022 року відкрито загальне позовне провадження по справі, підготовче судове засідання призначено на 18.01.2023 року. Ухвалою суду від 18.01.2023 року закрито підготовче провадження по справі, судовий розгляд по суті призначено на 16.03.2023 року. 16.03.2023 року судове засідання відкладено на 24.05.2023 року. Представник позивачів адвокат Гурнак С.О. в письмовій заяві позовні вимоги підтримала повністю, просить суд справу розглянути без її участі. Відповідач Сумська міська рада в особі управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Надіслано до суду письмовий відзив (а.с.49-54), в якому у задоволенні позову просять відмовити за необґрунтованістю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного: Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 1989 року зареєстрований та проживає кімн. [ADDRESS] , які він отримав працюючи в Державному комунальному підприємстві «Тролейбусне управління» (на сьогоднішній день КП СМР «Електроавтотранс»). Крім нього, за вказаною адресою також зареєстровані та проживають його дружина [PERSON] та син [PERSON] . 12.02.2002 року [PERSON] було видано ордер № 3 на кімн. [ADDRESS] на склад сім`ї з трьох чоловік (а.с.13). Крім цього, з копії поквартирної картки (а.с.14) вбачається, що позивачам надано в користування кімнати № 413-414. Поквартирна картка також містить відмітку «ордер №3 від 12.02.2002», а також «житлова площа 35,1 кв. м». Як вбачається з відповіді Управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради від 04.08.2022 року за №14.01-15/412, позивачі зверталися до Управління «ЦНАП у м. Суми» СМР з проханням приватизувати спірні кімнати, але в приватизації було відмовлено, оскільки в ордері на жилі приміщення не вказана площа (а.с.24). Згідно даних технічного паспорту на житлове приміщення № [NUMBER] , [ADDRESS] , загальна площа приміщень становить 39,0 кв.м., а житлова 34,7 кв. м. Відміток про самовільне перепланування технічний паспорт не містить. Таким, чином на даний час позивачі займають дві кімнати [ADDRESS] , загальною площею 39 кв. м. Відмова відповідача є незаконною, виходячи з наступного: Згідно ч. ч.1, 3, 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 16 червня 1992 року № 2482-ХІІ приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішення відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовляти мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках, у приватизації займаної ними житла, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Відповідно до п. 4 ст. 5 вище вказаного Закону України право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають у цих квартирах. Відповідно до п.10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених законом. Згідно п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках: квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовне (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Даний перелік підстав для відмови в приватизації житла є вичерпним. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч. 1 ст. 345 ЦК України, фізична особа або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є у комунальній власності. Позивачі вселені до кімнат у будинку на законних підставах, незаконність їх проживання ніхто не оспорює. Таким чином, відмова відповідача позбавляє позивачів реалізувати своє право на приватизацію належних їм кімнат, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Право позивачів порушено і підлягає захисту в суді. На підставі викладеного,

Outcome: approved