Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач у квітні 2023 р. звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 23872,50 грн. Заявлений позов обґрунтовував тим, що 06.02.2022 між первісним кредитором ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та відповідачкою укладено кредитний договір № 2515710502/767269 в електронній формі, відповідно до умов якого кредитор надав відповідачці кредит у розмірі 5500 грн на строк 25 днів, тобто до 02.03.2022, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу. 12.08.2022 між первісним кредитором та позивачем укладено договір факторингу, відповідно до якого здійснено відступлення права вимоги за укладеним з відповідачкою кредитним договором. Згідно реєстру боржників до вказаного договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідачки в розмірі 15856,50 грн, з яких 5500 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 10356,50 грн сума заборгованості за відсотками. 02.02.2022 між первісним кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачкою укладено кредитний договір № 02076-02/2022 в електронній формі, відповідно до умов якого кредитор надав відповідачці кредит у розмірі 2000 грн на строк 30 днів, тобто до 03.03.2022, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 182,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 0,50 % на добу. 13.01.2023 між первісним кредитором та позивачем укладено договір факторингу, відповідно до якого здійснено відступлення права вимоги за укладеним з відповідачкою кредитним договором. Згідно реєстру боржників до вказаного договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідачки в розмірі 8016 грн, з яких 2000 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 6016 грн сума заборгованості за відсотками. Просив стягнути з відповідачки 23872,50 грн заборгованості за двома кредитними договорами та 2147,20 грн судових витрат. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у наданому суду клопотанні просив справу розглянути у його відсутності. Відповідачка в поданій суду заяві просила справу розглянути без її участі, позов визнала частково, погодилась із сумою боргу за тілом кредиту по двох кредитних договорах та заборгованістю по відсотках лише в межах строку дії кожного договору. Просила відмовити в стягненні заборгованості по відсотках, нарахованої за межами строку дії договорів. Проти часткового задоволення позову не заперечувала. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Установлено, що 06.02.2022 первісний кредитор ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та відповідачка [PERSON] уклали договір про надання фінансового кредиту № 2515710502/767269 в електронній формі, відповідно до умов якого кредитор надав відповідачці кредит у розмірі 5500 грн на строк 25 днів, тобто до 02.03.2022, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % на добу (а.с.15-17). Згідно графіка платежів, що є додатком № 1 до укладеного кредитного договору (а.с.18), відповідачка в строк до 02.03.2022 повинна повернути кредитору 5500 грн кредиту та 3437,50 грн відсотків за користування кредитом. 12.08.2022 первісний кредитор ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу № 12082022, відповідно до якого здійснено відступлення права вимоги за укладеним з відповідачкою кредитним договором (а.с.21-25). Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 12.08.2022 заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 15856,50 грн, з яких 5500 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 10356,50 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.26). 02.02.2022 первісний кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачка уклали договір про надання фінансового кредиту № 02076-02/2022 в електронній формі, відповідно до якого кредитор надав відповідачці кредит у розмірі 2000 грн на строк 30 днів, тобто до 03.03.2022, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 182,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 0,50 % на добу (а.с.34-35). Відповідно до графіка платежів, що є додатком № 1 до укладеного кредитного договору (а.с.36-37), відповідачка в строк до 03.03.2022 повинна повернути кредитору 2000 грн кредиту та 300 грн відсотків за користування кредитом. 06.09.2022 первісний кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачка уклали додаткову угоду № 3 до договору про надання фінансового кредиту № 02076-02/2022 від 02.02.2022, відповідно до якої погодили відстрочення виконання зобов`язань за договором на 10 днів, тобто до 15.09.2022, та суму заборгованості відповідачки в розмірі 2256 грн (а.с.38). 13.01.2023 первісний кредитор ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу № 13012023, відповідно до якого здійснено відступлення права вимоги за укладеним з відповідачкою кредитним договором (а.с.41-46). Згідно витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 8016 грн, з яких 2000 грн заборгованість за тілом кредиту, 6016 грн заборгованість за відсотками (а.с.47). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків та оформлена в електронній формі. Частина 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Частиною 1 ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц. Згідно вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Таким чином, суд установив, що позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право на стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого строку кредитування. У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд установив, що обидва кредитні договори з відповідачкою передбачають відповідальність боржника за порушення грошового зобов`язання у вигляді підвищених відсотків, тобто відповідальність згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України. Зокрема, згідно першого договору від 06.02.2022, якщо позичальник продовжує користуватись сумою наданого кредиту після закінчення визначеного п. 1.2 договору строку в 25 днів, з наступного дня після закінчення цього строку позичальник зобов`язаний щоденно, але не більше 90 календарних днів, оплачувати кредитору проценти з розрахунку 1168 % річних, що становить 3,2 % на добу (п. 4.3 договору). Згідно другого договору від 02.02.2022, у разі, якщо позичальник не повернув кредит у строк, визначений в п. 1.2 договору (30 днів), проценти, передбачені в п. 2.4 договору (3,2 % на добу), нараховуються за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору (п. 4.3 договору). Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на викладене, з урахуванням того, що відповідачка в період дії воєнного стану, який введений Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», звільняється від відповідальності за порушення грошового зобов`язання, визначеної ст. 625 ЦК України, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявленого позову. Суд стягує з відповідачки 8937,50 грн заборгованості за першим кредитним договором, що складається із 5500 грн кредиту та 3437,50 грн відсотків за користування кредитом, та 2256 грн заборгованості за другим договором (з урахуванням додаткової угоди), що складається з 2000 грн кредиту та 256 грн відсотків за користування кредитом, а всього 11193,50 грн. З урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на часткове задоволення судом заявленого позову на суму 11193,50 грн, що становить 46,89 % від заявленої суми позову, суд стягує з відповідачки на користь позивача 1006,82 грн витрат по сплаті судового збору. На підставі наведеного, відповідно до ст. 207, 512, 514, 526, 625, 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України, п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, ст. 3, 11 Закону України «Про електронну комерцію»,

Outcome: approved