Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] , від імені та в інтересах якого діє адвокат Глинська І.П., звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ ФІНАНС», треті особи без самостійних вимог Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний виконавець Вико-навчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.07.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис за кредитним договором №110953189 від 04.12.2013 року, про стягнення з позивача невиплачені в строк грошові кошти за період з 06.08.2018 по 01.06.2021 рік в розмірі 8151,33 гривень заборгованості за сумою (тілом) кредиту; 2912,19 гривень заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками; 750,00 гривень за пропуск мінімальних платежів, а всього разом 12913,52 гривні. Вважає виконавчий напис №19449 від 28.07.2021 року таким, що не підлягає ви-конанню, оскільки приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бри-гіда В.О. не перевірив факт безспірності боргу. А тому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №19449 від 28.07.2021 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського нота-ріального округу Бригідою В.О. щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «СМАРТФІНАНС» заборгованість у розмірі 12913,52 гривні а також стягнути з відповідача судові витрати. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.03.2023 року було відкрито загальне провадження у справі та призначено справу до підготовчого су-дового засідання з викликом усіх сторін по справі. 25.04.2023 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, однак представник позивача спрямувала до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо винесення заочного рішення. Представник відповідача ТОВ «СМАРТФІНАНС» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, кло-потань про відкладення розгляду справи та письмовий відзив на позов від них до суду не надходив. Третя особи по справі приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович та приватний виконавець Виконавчого ок-ругу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна - в судове засідання не з`явились, будучи по-відомленими судом про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення судового засідання від них до суду не надходило. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясував-ши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно дослі-дивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирі-шення її по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 28.07.2021 року за заявою ТОВ «Смартфінанс», приват-ним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. було вчинено виконавчий напис №19449, на підставі кредитного договору №110953189 від 04.12.2013 року, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Русский Стандарт», правонаступ-ником якого є АТ «БАНК ФОРВАРД», від якого було здійснено відступлення права грошової вимоги боргового зобов`язання Товариству з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс», згідно з Договором відступлення прав вимоги боргових зобов`язань №25/02/20 від 25.02.2020 року (а.с.8). За вказаним виконавчим написом №19449, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. відкрито виконавче провадження за №66618202 (а.с. 14). Так, згідно ч.8 ст.178 ЦПК України - у разі ненадання відповідачем відзиву у вста-новлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними мате-ріалами. Дослідивши матеріали справи, в яких достатньо даних про права та взаємовід-носини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній мате-ріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та від-сутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положен-ням п.3, п.4 ч.1 ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті об-ставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випад-ків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст.80 ЦПК України, зокрема достатність дока-зів для вирішення справи, наданих до суду. Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, досто-вірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх су-купності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та проце-суального права, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються положеннями Ци-вільного кодексу України, Законом України «Про нотаріат», а також Законом України «Про захист прав споживачів», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами Укра-їни, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року. Зокрема, за змістом ст.\~18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно до ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» та глави 6\~Порядку вчинення нота-ріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р., для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють забор-гованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у без-спірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відпові-дальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та орга-нізаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий на-пис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку). Верховний Суд зазначає, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові слід з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Отже, встановлена законом процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса не вважається дотриманою (виконана), якщо боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Пере-ліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. За результатами аналізу вище наведених норм права можна дійти наступних вис-новків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не по-роджує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення вико-навчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису заборгованість повинна існувати та бути безспірною. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем доку-ментами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості прова-диться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням без-спірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свід-чить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нота-ріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рі-шенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий правовий висновок зроблено Великою Палатою Верховного Суду, який викладений у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц з подібних правовідносин. Проаналізувавши наведені вище роз`яснення, а також надані суду письмові дока-зи в їх сукупності, суд зауважує, що при вчиненні виконавчого напису 28.07.2021 року нотаріус не пересвідчився у безспірності пред`явленої до стягнення заборгованості та не витребував необхідних документів у стягувача. Також суду не було надано доказів, що нотаріус пересвідчився в тому, що борж-ник був повідомлений про вимогу повернути заборгованість. Відповідно до пункту 1 вищевказаного діючого Переліку «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а)оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Саме до таких висновків про застосування зазначеної норми права дійшов Вер-ховний Суд у постанові від 12.03.2020 року у справі №757/24703/18. При цьому, відповідачем, на підтвердження безспірності заборгованості позивача [PERSON] та відповідно законності винесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. виконавчого напису №19449 від 28.07. 2021 року не надано жодних доказів. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис від 28.07.2021 року №19449 не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, оскільки, вчинений не на передбаченому Переліком борговому документі. Так, відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті об-ставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У даному випадку, суд вважає, що представник відповідача не надав суду доказів того, що сума боргового зобов`язання на час звернення про вчинення виконавчого напису була безспірною. За змістом ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переко-нанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заборгованість боржника на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною, а нотаріус належним чином не виконав вимог ст.ст. 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» та не пересвідчився у безспірності заборгованості, що унеможливлює видачу виконавчого напису, а отже надані позивачем докази в своїй сукупності є достатніми та дають змогу суду дійти до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сто-рони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача ТОВ «Смартфінанс» слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1073,60 грн. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходжен-ням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхід-них для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає де-тальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на ре-путацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розпо-ділу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підля-гають розподілу між сторонами. Представником позивача, адвокатом Глинською І.П., подано заяву про стягнення витрат на правову допомогу. На підтвердження понесених позивачем витрат, до заяви останньою долучено квитанцію до прибуткового касового ордера №13/23, акт прий-мання-передачі виконаної роботи та розрахунок послуг за надану правничу допомогу, яку поніс позивач у зв`язку з розглядом судової справи №727/2957/23, згідно якого по-зивач сплатив за надану професійну правову допомогу 6500,00 грн. Разом з цим, відпо-відачем не було подано жодних заперечень щодо суми витрат на професійну допомогу, яка підлягає відшкодуванню. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6500 грн. є обґрунтованими, а тому з відпо-відача ТОВ «Смартфінанс» на користь позивача [PERSON] необхідно стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 6500 грн.

Outcome: approved