Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

У квітні 2023 року позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідача про скасування державної реєстрації іншого речового права (права оренди), усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те, що позивачу - [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянкакадастровий номер 6825282300:05:003:0401, площею 2,0000 га. В грудні 2022 року [PERSON] стало відомо, що щодо належної йому земельної ділянки було укладено правочин та здійснено державну реєстрацію без відома та його участі, а саме: договір оренди земельної ділянки від 22.02.2022 року на строк 15 років, речове право було зареєстроване державним реєстратором Теофіпольської селищної ради Теофіпольського району Хмельницької області Базелюк Т.В., індексний номер рішення: 63992780 від 27.06.2022 року, номер запису про інше речове право: 47171139 від 24.06.2022 року. Враховуючи наявність зареєстрованого за договором оренди землі від 22.02.2022 року речового права (права оренди), позбавляє позивача можливості вільно розпоряджатися та користуватися його земельною ділянкою, зокрема самостійно господарювати на власній земельній ділянці, передавати її в оренду для обраних ним орендарів, а також приймаючи до уваги те, що оскільки відповідач користується земельною ділянкою позивача без відповідної правової підстави, оскільки договір оренди землі між позивачем та відповідачем не укладався, то рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора підлягає скасуванню, а земельна ділянка, що належить позивачу підлягає поверненню шляхом її витребування з чужого незаконного володіння з одночасним припиненням права оренди. Представник позивача в підготовче засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява в якій позов підтримує, просить задовольнити, крім того, вказує, що ухвалою суду від 24.04.2023 року накладено арешт шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6825282300:05:003:0401, площею 2,0000 га, який просить скасувати, а засідання просить проводити у його відсутності та відсутності позивача. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, однак до суду надійшла заява в якій позов визнає, справу просить розглядати у його відсутності. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст.206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від12.06.2009, №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справу суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В підготовчому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Вирішуючи питання щодо судових витрат, враховуючи положення ч.1 ст.142 ЦПК України, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову (2147,20 грн.), що складає 1073,60 грн., а інші 50 відсотків судового збору, тобто 1073,60 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, що відповідає положенням ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved