Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

28.12.2017 року позивачка звернулася з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивачка вказує, що звернулася до Овідіопольської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, була заведена спадкова справа № 294/2017, однак постановою № 16902-31 від 14.11.2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на жилий будинок. В подальшому позивачка декілька разів уточнювала свої позовні вимоги та остаточно виклала їх в редакції від 19.01.2021 року та просила суд у відповідності до ст.548,549 ЦК УРСР в редакції 1963 року встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] та визнати за нею право власності на частину жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] та складається в цілому з житлового будинку під літ. «А-1,А» загальною площею 84,4 кв.м, житловою площею 44,0 кв.м. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що підтримує свої позовні вимоги в повному обсязі та просить розглянути справу без її участі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , представник [PERSON] та [PERSON] адвокат Кормільцев М.А. в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином. З позовом відповідачі не згодні, надали суду відзив, в якому просили суд в позовних вимогах позивачки відмовити в повному обсязі, зазначаючи, що документів на право власності на спадковий будинок позивачкою не надано, доказів проживання на момент смерті спадкодавця [PERSON] не надано, в 1997 році позивачка зверталася до виконкому Миколаївської сільської ради з заявою про визнання права особистої власності на будинок за її батьком [PERSON] , рішенням виконкому Миколаївської сільської ради № 49 від 17.06.1997 року було прийнято рішення про видачу такого свідоцтва, а тому в позові повинно бути відмовлено в повному обсязі. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.07.2021р. було замінено відповідача Миколаївську сільську раду на Овідіопольську селищну раду Одеського району Одеської області на підставі клопотання останньої , оскільки згідно з рішенням Овідіопольської селищної ради від 14.12.2020 року № 10-VIII розпочато процедуру реорганізації Миколаївської сільської ради (код ЄДРПОУ: 04380287) шляхом приєднання до Овідіопольської селищної ради (код ЄДРПОУ: 04379172). Відповідачка [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , про що свідчить копія наданого паспорту. Представник відповідача Овідіопольської селищної ради Одеського району Одеської області в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника селищної ради. Дослідивши письмові матеріали по справі та матеріали спадкових справ № 294/2017 заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , № 341/2015, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] ,суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За положенням частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Відповідно до частин першої, третьої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР. Спадкові відносини виникають з моменту відкриття спадщини. Як частина друга статті 1220 ЦК України, так і стаття 525 ЦК Української РСР визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Оскільки спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , відтак спірні правовідносини, що пов`язані із питаннями саме відкриття та прийняття спадщини після смерті такої особи на той час були врегульовані нормами ЦК УРСР у редакції 1963 року. За правилами статей 529-530 ЦК УРСР при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, подружжя та батьки померлого. Статтею 535 ЦК УРСР передбачено, що неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Статтею 561 ЦК УРСР було передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Разом із цим, на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 548 ЦК України в ред. 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні були бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно зі статтею 553 ЦК УРСР, яка діяла на момент відкриття спадщини, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 554 ЦК УРСР у разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 560 ЦК УРСР, яка діяла на момент відкриття спадщини, є правом, а не обов`язком спадкоємця. Так судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (повторне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 15.07.2016 р. за актовим записом №4). Позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.11.1975 р.; свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.06.1994 р. між позивачкою та [PERSON] . Відповідно до довідки Миколаївської сільської ради №471 від 02.10.2017 року на момент смерті [PERSON] за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані та проживали однією сім`єю та вели спільне господарство [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В цій довідці зазначено, що згідно погосподарської книги, яка велася у період 1991-1995 рр. є відомості про проживання [PERSON] за цією адресою у період 1991-1994рр. За заявою позивачки до Овідіопольської районної державної нотаріальної контори була відкрита спадкова справа № 294/2017, що підтверджується інформаційною довідкою № 49222310 від 25.09.2017 року. Однак постановою № 1692/02-31 від 14.11.2017 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами під [ADDRESS] за відсутності правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю. За заявою позивачки була також відкрита спадкова справа № 248/2016 після померлого [INFO] батька [PERSON] . Однак згідно довідки Овідіопольської районної державної нотаріальної контори № 637/01-16 від 07.06.2018р. станом на 06.05.2018 року спадкоємцю по вищевказаній спадковій справі свідоцтва про право на спадщину не видавались, інші спадкоємці не звертались. [INFO] помер брат позивачки [PERSON] . Відповідно до спадкової справи № 341/2015, заведеної Овідіопольською районною нотаріальною конторою на підставі заяв дружини померлого [PERSON] та дітей померлого [PERSON] та [PERSON] , спадковим майном спадкодавця вказано жилий будинок [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів спадкової справи свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно спадкоємцям не видавалось. Рішенням Миколаївської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 39-УІІ від 27 січня 2016 року вул.Леніна в с.Миколаївка Овідіопольського району Одеської області була перейменована на вул.Дністровська. Таким чином, позивачка у відповідності до положень ст. 529 ЦК України в ред. 1963 року, який був чинний на момент смерті [PERSON] , є законним спадкоємцем першої черги після її смерті. Позивачка була зареєстрована та проживала у спірному домоволодінні в 1993 році, отже вона є такою, що прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , відповідно до статті 549 ЦК Української РСР. Відповідно до Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР» від 31.01.1966 р., затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР від 31.01.1966 р., яка діяла до 13.12.1995 р., реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. У відповідності до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», будинки, які побудовані до 05.08.1992 р. не потребують введення в експлуатацію, а відповідно до п.3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, який затверджений наказом Мінрегіонбуду №95 від 19.03.2013 р., документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до погосподарської книги за 1985 рік особистий рахунок № [NUMBER] зазначено [PERSON] зазначений власником господарства за адресою: [ADDRESS] .Членами сім`ї власника зазначені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до п.3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, не належать до самочинного будівництва:… індивідуальні (садибні)житлові будинки,садові,дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року. Відповідно до ст.31 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав власності на об`єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалася державна реєстрація прав власності, для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 р. за подальшими змінами. На підтвердження правомірності набуття спадкодавцем [PERSON] права власності на житловий будинок, якій закінчений будівництвом до 05.08.1992 р., суду надані: технічний паспорт на будинок від 28.07.2020 року, в якому вказано рік побудови житлового будинку з господарськими спорудами 1964 р.; виписка з погосподарської книги особистий рахунок № [NUMBER] за період 1983-1985 роки; довідка Миколаївської сільської ради №1003 від 04.08.2016 р. та рішення Миколаївської сільської ради №39 від 27.01.2016 року, якими підтверджена теперішня адреса будинку: [ADDRESS] . З наведених підстав, беручи до уваги надані позивачкою докази та матеріали спадкової справи № 294/2017, заведеної після смерті [PERSON] , з яких вбачається, що позивачка є єдиною спадкоємицею після смерті своєї матері, так як її батько помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть сері [NUMBER] , а брат [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , довідки Овідіопольської районної державної нотаріальної контори № 637/01-16 від 07.06.2018р. про те, що заведена спадкова справа № 248/2016 після померлого [INFO] [PERSON] , суд приходить до висновку, що спадкодавець за життя правомірно набула право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який закінчений будівництвом до 05.08.1992 р. За життя [PERSON] не оформила правовстановлюючі документи на будинок у відповідності до законодавства, яке діяло на момент її смерті, що підтверджується листом КП «Овідіопольське РБТІ» № 1082 від 03.11.2017 року та листом Миколаївської сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 228 від 02.10.2017 року. Позивачка прийняла спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у відповідності до положень ст.ст.548, 549 ЦК Українив ред. Закону від 1963 р. Інші спадкоємці, окрім позивачки, у [PERSON] відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 294/2017, яка надана Овідіопольською державною нотаріальною конторою Одеської області. Докази, надані позивачкою, не були спростовані відповідачами в ході судового розгляду справи, а тому за таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідачів [PERSON] , [PERSON] [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 1376,70 грн.

Outcome: approved