Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовною заявою до Рівненської обласної військової адміністрації, Рівненського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.03.2022 інспектором СР ПП Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області проведено огляд авто "Chevrolet Aveo" [NUMBER] та складено акт огляду тимчасового затримання транспортного засобу, складено протокол відносно водія автомобіля [PERSON] до ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, який не є власником вказаного вище автомобіля. На звернення [PERSON] щодо повернення автомобіля власнику надійшла відповідь №3299/208/03-2022 від 27.04.2022, у якій вказано: "Згідно наказу начальника центру спеціальних заходів адміністративно-господарської діяльності №1 АГД від 12.04.2022, військовою частиною [NUMBER] здійснено примусове відчуження майна, яке вилучене Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області, а саме: транспортного засобу "Chevrolet Aveo", 2007 року випуску, номер [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] ". Позивач зазначила, що власник автомобіля [PERSON] помер [INFO] , відповідно в спадок авто перейшло дружині [PERSON] . Оскільки автомобіль було вилучено у водія автомобіля, а не у власника автомобіля, позивач категорично не погоджувалася з вилученням автомобіля та вважає, що такий має бути витребуваний із незаконного володіння військової частини. З покликанням на положення Цивільного процесуального кодексу України, Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Положення про військово-транспортний обов`язок, просила позов задовольнити. Ухвалою суду від 30 березня 2023 року вказаний позов був залишений без руху із наданням десятиденного терміну для усунення недоліків з дня отримання копії ухвали позивачем. 31 березня 2023 року було подано заяву з виправленими недоліками. Ухвалою суду від 13.04.2023 року у справі відкрито провадження та призначений розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання, роз`яснено відповідачам право подати відзив на позовну заяву у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Представником відповідача Рівненською обласною військовою адміністрацією на адресу суду направлено відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважають, що позовна заява є безпідставною та необґрунтованою, доводи позивача є надуманими та такими, що не відповідають обставинам справи, оскільки відповідно до п.1 ч.1\~ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~примусове відчуження майна це позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості. Також\~ст.353 ЦК України\~передбачено, у разі стихійного лиха, аварії, епідемії, епізоотії та за інших обставин, з метою суспільної необхідності майно може бути примусово відчужене у власника на підставі та в порядку, встановлених законом, за умови попереднього і повного відшкодування його вартості. В умовах воєнного або надзвичайного стану майно може бути примусово відчужене у власника з наступним повним відшкодуванням його вартості. Вважають, що твердження позивача про неправомірне втручання в його право власності нівелюється положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конституції України, Цивільним кодексом України, Законами України «Про правовий режим воєнного стану», «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану». Крім того, пунктом 4 ч.1\~ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану як, зокрема, примусово відчужувати майно, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучати майно державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 ч. 1\~ст.106 Конституції України,\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан. Начальником Рівненської обласної військової адміністрації прийнято наказ № 6 «Про забезпечення виконання заходів правового режиму воєнного стану» від 02.03.2022 р. (надалі - наказ № 6 від 02.03.2022 р.). Відповідно до цього наказу, працівники уповноваженого підрозділу України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, тимчасово затримують транспортний засіб шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик. В подальшому, примусове відчуження майна, що перебуває у приватній власності повинно здійснюватись виключно у відповідності Конституції України, Законів України «Про правовий режим воєнного стану», «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану». Так, до Рівненської обласної військової адміністрації неодноразово надходили та надходять по цей час звернення військового командування стосовно вирішення питання забезпечення тих чи інших військових частин та інших військових формувань, створених відповідно до законодавства, транспортними засобами. Саме з метою підтримання високого рівня обороноздатності і був прийнятий оскаржуваний наказ. Також наказ № 6 від 02.03.2022 р. був прийнятий з превентивною метою, а саме зменшення під час збройної агресії Російської Федерації проти України правопорушень, передбачених ст. 130 КУпАП України, а також їх наслідків. Зазначений наказ погоджений рішенням ради оборони від 05.03.2022 року № 5. Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 12.04.2022 № 1АГД та акту від 14.04.2022 про примусове відчуження або вилучення майна примусово відчужено транспортний засіб марки CHEVROLET AVEO, 2007 року випуску, номер шасі [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . [PERSON] до Рівненської обласної військової адміністрації (обласній державній адміністрації) стосовно примусового відчуження транспортного засобу не зверталась. Також, визначаючи Рівненську обласну військову адміністрацію (Рівненську обласну державну адміністрацію) відповідачем у справі, позивачем не наведено жодних обґрунтувань, якими діями або бездіяльністю Рівненська обласна військова адміністрація порушила права та охоронювані законом інтереси позивача. Питання повернення примусово відчуженого майна повністю врегульовано\~статтею 12 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану». Як вбачається з означеної статті, у разі, якщо після скасування правового режиму воєнного чи надзвичайного стану майно, яке було примусово відчужене, збереглося, а колишній власник або уповноважена ним особа наполягає на поверненні майна, таке повернення здійснюється в судовому порядку. Підставою для повернення майна є рішення суду, яке набрало законної сили. У разі повернення майна особі у неї поновлюється право власності на це майно. Одночасно особа зобов`язується повернути грошову суму, яка була нею одержана у зв`язку з відчуженням майна, з вирахуванням розумної плати за використання цього майна. Колишній власник майна, яке було примусово відчужене, може вимагати взамін надання йому іншого майна, якщо це можливо. Повернення майна є правовим наслідком припинення надзвичайних обставин, які стали підставою для його примусового відчуження. Право вимагати повернення майна обумовлюється наявністю в особи статусу «колишнього» власника. За допомогою такої конструкції законодавець створює передумови для охорони інтересів приватних осіб. Повернення майна можливе за умови припинення надзвичайних обставин, тобто стихійного лиха, аварії, епідемії, епізоотії, воєнного або надзвичайного стану та ін., збереження майна, заявлення власником позовної вимоги про його повернення до органу, що проводив його реквізицію або якому передано відповідне майно, встановлення можливості повернення. Законом передбачено, що право особи звертатись до суду з вимогою щодо повернення примусово відчуженого майна обумовлене припиненням існування надзвичайної обставини, яка стала підставою для такого відчуження за умови збереження такого майна. За таких обставин, просили у задоволенні позову відмовити. Представником відповідача Рівненським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки направлено відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України\~«Про передачу,\~примусове відчуження\~або вилучення\~майна в\~умовах правового\~режиму воєнного\~чи надзвичайного\~стану» визначено, що примусове відчуження майна - позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебувае у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості. Відповідно до Списку транспортних засобів національної економіки, вилучених територіальними центрами комплектування Рівненської області для доукомплектування Збройних Сил України, транспортний засіб марки «Opel Vectra» д.н.з. [NUMBER] , в межах повноважень, Рівненським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки та його структурними підрозділами, не вилучався та до підрозділів не передавався. Таким чином, [INFO] не має жодного відношення до вилучення транспортного засобу, належного позивачці, а про факт вилучення цього ж транспортного засобу стало відомо з позовної заяви. Просять в позові відмовити в частині, що стосується Рівненського ОТЦК СП. Протокольною ухвалою від 24.05.2023 року у справі закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, однак представник позивача надіслала до суду через підсистему «Електронний суд» заяву вх. № 30289/23 від 12.06.2023 р. про розгляд справи за відсутності позивача та представника. Представник відповідача Рівненський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки в судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду скерував клопотання вх. № 30544/23 від 12.06.2023 р. про розгляд справи без участі їх представника. Представник відповідача Рівненської обласної військової адміністрації в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву вх. № 30481/23 від 12.06.2023 р. про розгляд справи без участі їх представника. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений зазделегідь та належним чином, про причини неявкисуд не повідомив. Суд, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 26.03.2022 інспектором СР ПП Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області проведено огляд авто "Chevrolet Aveo" [NUMBER] та складено акт огляду тимчасового затримання транспортного засобу, складено протокол відносно водія автомобіля [PERSON] по ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На звернення [PERSON] щодо повернення автомобіля власнику надійшла відповідь №3299/208/03-2022 від 27.04.2022, у якій вказано: "Згідно наказу начальника центру спеціальних заходів адміністративно-господарської діяльності №1 АГД від 12.04.2022, військовою частиною [NUMBER] здійснено примусове відчуження майна, яке вилучене Головним управлінням Національної поліції в Рівненській області, а саме: транспортного засобу "Chevrolet Aveo", 2007 року випуску, номер [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] ". Позивач зазначила, що власник автомобіля [PERSON] помер [INFO] , відповідно в спадок авто перейшло дружині [PERSON] . Начальником Рівненської обласної військової адміністрації прийнято наказ від 02.03.2022 № 6 «Про забезпечення виконання заходів правового режиму воєнного стану». Відповідно до цього наказу, працівники уповноваженого підрозділу України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, тимчасово затримують транспортний засіб шляхом доставлення його для зберігання на спеціальний майданчик. Зазначений наказ погоджений рішенням ради оборони № 5 від 05.03.2022 року. 14 квітня 2022 року військовою частиною [NUMBER] за погодженням Рівненської обласної військової адміністрації складений акт про примусове відчуження або вилучення майна - транспортного засобу "Chevrolet Aveo", 2007 року випуску, номер [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] від 12.04.2112 № 1АГД та акту від 14.04.2022 про примусове відчуження або вилучення майна здійснено примусове відчуження транспортного засобу марки CHEVROLET AVEO, 2007 року випуску, номер шасі [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатом своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, визначених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. За положеннями\~ст. 64 Конституції України\~конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених\~Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Згідно з ч.3\~ст. 321 Цивільного кодексу України\~примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою\~статті 353 цього кодексу. Відповідно до ч. 2\~ст. 353 ЦК України\~в умовах воєнного або надзвичайного стану майно може бути примусово відчужене у власника з наступним повним відшкодуванням його вартості. Реквізоване майно переходить у власність держави або знищується (ч. 3\~ст. 353 ЦК України). Указом Президента України № 64/2022, затвердженим Верховною Радою України 24 лютого 2022 року, в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває донині. Згідно з п.3\~Указу Президента України № 64/2022, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені ст.30-34,\~28,\~39,\~41-44,\~53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою\~статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Відповідно до ч.1\~ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній\~цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. За визначенням ч.1\~ст.3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», військовим командуванням, якому згідно з цим законом надається право разом з органами виконавчої влади, військовими адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати заходи правового режиму воєнного стану, є: Головнокомандувач Збройних Сил України, Командувач об`єднаних сил Збройних Сил України, командувачі видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувачі (начальники) органів військового управління, командири з`єднань, військових частин Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань. Військове командування, в межах повноважень, визначених цим законом та Указом Президента України про введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, затвердженим Верховною Радою України, видає обов`язкові до виконання накази і директиви з питань забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку, здійснення заходів правового режиму воєнного стану (ч. 2\~ст. 3 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»). Відповідно\~до\~ч.1\~ст. 8\~Закону\~України\~«Про\~правовий\~режим\~воєнного\~стану»,\~в\~Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, заходи правового режиму воєнного стану, зокрема примусово відчужувати майно, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучати майно державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленому законом порядку та видавати про це відповідні документи встановленого зразка (п.4). Механізм передачі, примусового відчуження або вилучення майна у юридичних та фізичних осіб для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану визначає\~Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану». За визначенням ч.1\~ст.1 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану»\~примусове відчуження майна це позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості. Примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану може здійснюватися з попереднім повним відшкодуванням його вартості. У разі неможливості попереднього повного відшкодування за примусово відчужене майно таке майно примусово відчужується з наступним повним відшкодуванням його вартості (ст.3 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану»). Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 4 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», примусове відчуження або вилучення майна у зв`язку із запровадженням та виконанням заходів правового режиму воєнного стану здійснюється за рішенням військового командування, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті. У місцевостях, де ведуться бойові дії, примусове відчуження або вилучення майна здійснюється за рішенням військового командування без погодження з органами, зазначеними у частині першій цієї статті, крім випадків, передбаченихчастиною третьою цієї статті. Право державної власності на майно виникає з дати підписання акта (ч.3\~ст.7 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану»). Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану»\~складається акт про примусове відчуження або вилучення майна відповідного зразка, затвердженого КМУ від 31.10.2012 № 988. Відповідно до ч. 4 ст. 7 Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзичайного стану" у разі примусового відчуження майна до акту додається документ, що містить висновок про вартість майна на дату його оцінки, яка проводилася у зв"язку з прийняттям рішення про його примусове відчуження. У разі відсутності особи, у якої відчужується або вилучається майно, або її законного представника під час складання акта про примусове відчуження або вилучення майна такий акт складається без її участі. У такому разі власник майна або його законний представник має право на ознайомлення з актом про примусове відчуження або вилучення майна. Примірник акта та документ, що містить висновок про вартість майна, вручаються під розписку особі, у якої відчужується або вилучається майно, або її уповноваженому представнику (ч.5\~ст.7 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану»). За положеннями\~ст. 8 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану»\~оцінка майна, що підлягає примусовому відчуженню, проводиться у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі неможливості залучити до оцінки майна суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання така оцінка проводиться суб`єктами оціночної діяльності - органами державної влади або органами місцевого самоврядування за погодженням із власником майна. У разі відмови або відсутності власника майна зазначені органи мають право проводити таку оцінку самостійно. Оцінка майна, за якою попередньому власнику було відшкодовано вартість примусово відчуженого майна, може бути оскаржена до суду. Примусове відчуження майна не є різновидом відповідальності за будь-які правопорушення, в тому числі, не здійснюється як покарання за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, а є виключно одним із заходів правового режиму воєнного стану, що реалізується військовим командуванням задля забезпечення оборони нашої держави. Відповідно до п.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Звертаючись за захистом своїх прав до суду саме заявник повинен обґрунтувати підстави позову, предмет позову, вказати осіб, які порушують його права, та яких може стосуватись вирішення спору відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільно-процесуального судочинства. Також слід зазначити, що звертаючись до суду із вказаним позовом до Рівненської обласної військової адміністрації про повернення майна позивачем не враховано, що згідно Акту про примусове відчуження майна 14.04.2022 р., примусове відчуження транспортного засобу марки "Chevrolet Aveo", 2007 року випуску, номер [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] здійснено на користь військової частини [NUMBER] . При цьому відповідачами у справі зазначені Рівненська обласна військова адміністрація та Рівненський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки. Відповідно до ч. 3\~ст. 13 ЦПК України\~учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи. Відповідно до ч. 2\~ст. 48 ЦПК України, позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи. Відповідно до\~статті 51 ЦПК України\~суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. При цьому, слід наголосити, що відповідно до\~статті 81 ЦПК України\~така обставина підлягає доказуванню, оскільки позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом норм процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати до участі у справі співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і щодо тих відповідачів, які зазначені в ньому. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги про повернення транспортного засобу не можуть бути звернені до Рівненської обласної військової адміністрації, оскільки, відповідачем за цією вимогою повинна бути військова частина [NUMBER] . Так,\~Постановою Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2012 року № 998\~ (далі - КМУ № 998) затверджено Порядок розгляду заяв та здійснення виплат для наступної повної компенсації за майно, примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану. Постановою КМУ № 998 встановлено механізм прийняття, розгляду заяв та здійснення виплат для наступної повної компенсації за майно, примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану. Зокрема, пунктом 3 Постанови КМУ № 998 передбачено, що заява про виплату наступної повної компенсації за примусово відчужене майно приймається, обліковується і розглядається за місцем відчуження майна, в умовах правового режиму воєнного стану територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. Крім того,\~стаття 11\~ЗУ «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану»\~\~встановлює, що для отримання наступної компенсації за примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного стану майно, його колишній власник або уповноважена ним особа після скасування правового режиму воєнного стану звертається до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місце відчуження майна із заявою, до якої додаються акт і документ, що містить висновок про вартість майна. Отже, питання повернення примусово відчуженого майна повністю врегульовано\~статтею 12 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану». Як вбачається з означеної статті, у разі, якщо після скасування правового режиму воєнного чи надзвичайного стану майно, яке було примусово відчужене, збереглося, а колишній власник або уповноважена ним особа наполягає на поверненні майна, таке повернення здійснюється в судовому порядку. Підставою для повернення майна є рішення суду, яке набрало законної сили. У разі повернення майна особі у неї поновлюється право власності на це майно. Одночасно особа зобов`язується повернути грошову суму, яка була нею одержана у зв`язку з відчуженням майна, з вирахуванням розумної плати за використання цього майна. Колишній власник майна, яке було примусово відчужене, може вимагати взамін надання йому іншого майна, якщо це можливо. Повернення майна є правовим наслідком припинення надзвичайних обставин, які стали підставою для його примусового відчуження. Право вимагати повернення майна обумовлюється наявністю в особи статусу «колишнього» власника. За допомогою такої конструкції законодавець створює передумови для охорони інтересів приватних осіб. Повернення майна можливе за умови припинення надзвичайних обставин, тобто стихійного лиха, аварії, епідемії, епізоотії, воєнного або надзвичайного стану та ін., збереження майна, заявлення власником позовної вимоги про його повернення до органу, що проводив його реквізицію або якому передано відповідне майно, встановлення можливості повернення. Законом передбачено, що право особи звертатись до суду з вимогою щодо повернення примусово відчуженого майна обумовлене припиненням існування надзвичайної обставини, яка стала підставою для такого відчуження за умови збереження такого майна. Позивач, пред`являючи вимогу про витребування та зобов`язання повернути їй належного автомобіля, покликається на те, що автомобіль було вилучено у водія , а не у власника автомобіля. Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. З аналізу вищенаведених положень матеріального закону слідує, що обов`язковою умовою для витребування власником майна з чужого незаконного володіння є відсутність правової підстави для вибуття такого майна від власника. У даному випадку правовою підставою для вибуття спірного автомобіля із володіння позивача стали вимоги ч. 5 ст. 41 Конституції України, Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», ст.23 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», які дозволяють примусове відчуження об`єктів права приватної власності з мотивів суспільної необхідності в умовах воєнного стану, п.3 указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 (з подальшими указами про продовження дії воєнного стану). Реалізоване вказане примусове вилучення актом індивідуальної дії - наказом командира військової частини [NUMBER] від 12.04.2112 № 1АГД «Про примусове відчуження майна в умовах правового режиму воєнного стану». З наведеного слідує, що правова підстава, згідно якої спірний автомобіль був вилучений у позивача, не відпала, вона чітко передбачена чинним законодавством та допустима в умовах воєнного стану, реалізована актом індивідуальної дії, який є чинним, ніким неоспореним та не скасований (визнаний недійсним). Таким чином, звернення позивача до суду із позовом про захист порушених прав є передчасним, адже позивач не дотримався порядку подачі заяви для здійснення виплат для наступної повної компенсації за майно, примусово відчужене в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану, яка подається до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем відчуження майна із заявою, до якої додаються акт і документ, що містить висновок майна та подається після скасування правового режиму воєнного стану. Судом встановлено, що на момент звернення до суду із вказаним позовом правовий режим воєнного стану триває на підставі Указу Президента України, тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до положень п. 2 ч. 2\~ст. 141 ЦПК\~у разі відмови у задоволенні позову судові витрати, зокрема судовий збір\~покладається на позивача.

Outcome: dismissed