Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах [PERSON] у лютому 2021 року звернувся до Фрунзенського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] про зміну визначених судом днів та періоду у спілкуванні та вихованні батьком дитини, в якому просить змінити визначені рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 05.04.2019 року (справа №645/6089/18) дні та період спілкування та виховання [PERSON] з дитиною [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання [PERSON] , визначивши дні та період спілкування батька з дитиною: перша, третя та п`ята п`ятниця кожного поточного місяця з 17.00 год. до 19.00 год. наступного дня - суботи, з ночівлею дитини у батька в ніч з п`ятниці на суботу; друга, четверта субота кожного поточного місяця з 17.00 год. до 19.00 год. наступного дня - неділі, з ночівлею дитини у батька в ніч з суботи на неділю; [INFO] (день народження дитини) кожного року - з 15.00 год. до 20.00 год.; не застосовувати в періоді спілкування батька з дитиною 1 січня кожного року - з 11.00 год. до 14.00 год.; 10 днів у червні місяці та 10 днів у серпні місяці кожного року (під час літніх канікул); 4 січня з 10.00 год. до 8 січня до 18.00. (на зимові канікули) кожного року; на релігійні свята Великдень (Пасха), Трійця - з 17.00 год. в день перед святом до 19.00 год. наступного дня (в день свята) кожного року. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 05.04.2019 року рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова було встановлено спосіб його участі у спілкуванні та вихованні його доньки - [PERSON] , [INFO] , за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] та визначено дні та період спілкування батька з дитиною: перша, третя субота кожного місяця та друга, четверта неділя кожного місяця - з 10.00 год. до 18.00 год.; [INFO] (день народження дитини) кожного року - з 11.00 год. до 14.00 год.; 01 січня кожного року - з 11.00 год. до 14.00 год.; 10 днів кожного року в літню пору року (під час літніх канікул). Виконуючи це рішення суду, [PERSON] зрозумів, що визначені дні та період спілкування батька з дитиною не є комфортним для дитини. Так, перша, третя субота кожного місяця та друга, четверта неділя кожного місяця - з 10.00 год. до 18.00 год. не зручна для дитини. Це пов`язано, зокрема, з тим, що між його та будинком дитини відстань 20 км, великі часові переїзди в один день дуже втомлюють шестирічну доньку. Крім того, він позбавляється можливості розвивати дитину в гуртках англійської мови, танців та робототехніки. [INFO] (день народження дитини) кожного року - з 11.00 год. до 14.00 год. не зручна для дитини. Такий порядок порушує режим сну та режим навчання дитини. 01 січня кожного року - з 11.00 год. до 14.00 год. не зручно для дитини. Це пов`язано з тим, що відповідачка святкує свій день народження [INFO] та [INFO], дитина позбавляється права спілкування зі своїми родичами з боку матері, тому вважає доцільним не застосовувати спілкування батька з дитиною за місцем проживання батька 01 січня кожного року. 10 днів кожного року в літню пору року (під час літніх канікул) - це не зручно для дитини. 10 днів для спілкування дитини з батьком, двома дідусями та бабусями по лінії батька є занадто малим строком. Вказаного часу не вистачає для оздоровлення дитини на морі. Крім того, позивач та його родина є православними віруючими. Вважає, що в інтересах дитини бути присутньою на святкуванні великих релігійних свят разом з родиною, та було б доцільно додатково визначити дні та період спілкування батька з дитиною за місцем його проживання. Додатково повідомляє, що 20.09.2013 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб. [INFO] у них народилась донька [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] . 19.11.2018 року судовим наказом Фрунзенського районного суду м.Харкова з позивача стягнуто аліменти на дитину [PERSON] , 2014 року народження, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 22.08.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивач щомісяця сплачує аліменти на дитину та не має заборгованості. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12.12.2018 року шлюб між сторонами було розірвано. [PERSON] має постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , офіційно працює підприємцем, не перебуває на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах, постійно займається вихованням та розвитком доньки [PERSON] , цікавиться її успіхами та досягненнями. Він сумлінно виконує свої батьківські обов`язки, це підтверджується фотографіями дитини з ним, зробленими в період з квітня 2019 року по січень 2021 року. У добровільному порядку змінити дні та період спілкування батька з донькою не вдалося, тому вимушений був звернутись до суду з цим позовом. Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12.02.2021 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Натина А.О. подав до суду відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що посилання позивача на те, що останній проводить надто багато часу в дорозі є абсурдним, більш того останній проводить в дорозі значно менше часу, ніж відповідач, коли забирає дитину. При цьому, тільки позивачу такий час є незручним, і він жодного разу не захотів запропонувати інший варіант зустрічей. Всі посилання позивача вказують на те, що він вигадав різного роду та типу причини, які не підкріплені жодними доказами для отримання можливості більше часу проводити з дитиною Зокрема, з вересня 2021 року дитина ходитиме до школи де і вивчатиме англійську мову. Якщо [PERSON] будуть потрібні додаткові заняття, то про таке буде погоджено з позивачем та відповідно влаштовано дитину. Те саме стосується і розвитку дитини в танцях. З приводу гуртків робототехніки, то до цього моменту жодних проявів цікавості до робототехніки дитина не проявляла і не проявляє. Вважає нелогічним бажання позивача більше часу проводити з дитиною на день її народження. Відповідач постійно організовує для дитини свято, на яке запрошує тих осіб, яких бажає бачити донька. При цьому, позивач не дарує нічого дитині, хоча донька дуже чекає такого від батька. З посилань позивача вбачається, що він не дуже бажає зустрічатися з дитиною в один із найголовніших днів для дитини - це Новий рік; дитина чекає подарунків, а батько не бажає такого. Якби батько бажав виїхати з дитиною на море, провести там більше ніж 10 днів, то відповідно міг хоча б звернутися до відповідача з проханням надати більший строк, проте таких дій не було з моменту набрання рішенням суду законної сили 05.05.2019 року. Правильно позивач вказує, що дитина більше спілкується з дідусями та бабусями, та останній просить час для спілкування з ними. Однак, дідусям та бабусям не перешкоджено у спілкуванні з дитиною. Більш того, останні і так значну кількість часу проводять з внучкою у вихідні дні. З позову виходить, що переддень релігійного свята та саме свято дитина буде з батьком, проте не з матір`ю. Таке порушуватиме права матері. Більш того, позивач жодного разу і не просив у матері щоб дитину взяти на свято. Зазначає, що спочатку позивач відмовляється бути з дитиною на свято Нового року, проте бажає бути з дитиною 4 дні на інші свята, такий період є також надто великим. Позивач жодного разу не намагався вирішити якісь питання в мирному порядку, жодного разу нічого не просив, ні про що не бажав домовлятися. Зазначає, що досить часто, коли відповідач забирала дитину від позивача, донька розповідала, що батька з нею не було, а вона знаходилася у квартирі разом з 15-річним сином батькової співмешканки, який глузував з неї. Батько не цікавиться інформацією про стан здоров`я дитини, вказує на те, що нехай мати доглядає і лікує її, оскільки дитина проживає з мамою. Згідно підрахунків часу, який батько бажає проводити з дитиною, за один рік протяжністю 365 днів загальне число годин складає 8760 годин. Тоді як мати з дитиною, проживаючи постійно в одній квартирі, проводитиме лише орієнтовно 30-32 години, що є надто мало. Вказує, що таке позбавить можливості на вихідних нормальним чином організувати відпочинок, оскільки в будні дні дитина переважно навчається (т.1 а.с.11-114). Позивач [PERSON] , надав до суду відповідь на відзив, в якому зокрема зазначив, що відповідач категорично відмовляється обговорювати з ним способи та напрямки розвитку дитини, всі подаровані іграшки, подарунки викидає на смітник. В 2019 та 2020 році не їздили на море, бо на той період часу дитина забажала залишитися у місті. Заявляє, що жодного разу не залишав доньку наодинці з пасинком. Навпаки, між ними розвиваються дружні взаємовідносини, їм цікаво спілкуватися один з одним (т.1 а.с.126- 132). Представник відповідача [PERSON] - адвокат Натина А.О. подав до суду заперечення на відповідь на відзив. Зазначив, що жодного доказу, який би підтверджував посилання позивача, останній не надав, такі доводи надумані. За останні роки ніяких святкувань, подарунків і конкурсів не було, за всі шість років позивачем не було куплено жодної розвиваючої іграшки (т.1 а.с.145-147). Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Фрунзенського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Чуванову А.М. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 05.01.2023 року прийнято до провадження позовну заяву та вирішено розгляд проводити за правилами загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження з дня постановлення даної ухвали. Ухвалою суду від 08.03.2023 року у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про направлення даної цивільної справи до Фрунзенського районного суду м.Харкова за підсудністю - відмовлено. Ухвалою суду від 17.05.2023 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Тимошенко Д.В. позов підтримав, просив вимоги задовольнити у повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві. Зазначив, що йому невідомо чи виконувалося рішення суду, на теперішній час позивач немає можливості спілкуватися з дитиною, не може зв`язатися з матір`ю, та йому невідомо чи він спілкується з дитиною відеозв`язком. Зі слів представника відповідача йому стало відомо, що відповідач у Чехії з дитиною. Вважає, що у разі задоволення рішенням суду позову, виконуватися воно буде після повернення відповідачки. Позивач поміняв місце проживання, життєдіяльність та графік навчання дитини змінився, тому слід встановити нові дні та терміни спілкування батька з дитиною. Сторону позивача перестало влаштовувати рішення суду в 2021 році. Йому відомо, що відповідач чинить перешкоди по тому рішенню суду, але до виконавчої служби позивач не звертався. Представник відповідача - адвокат Натина А.О. в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні з підстав, вказаних у відзиві. Зазначив, що всі обставини змінилися через агресію рф, позивач у м.Харкові просить визначити спосіб спілкування, проте летять ракети, відповідач з метою захисту життя перебуває у Чехії та боїться повертатися до України. Фактично позивач просить задовольнити вимоги на майбутнє, не враховуючи сьогодення. На даний час знайдений компроміс між позивачем та відповідачем, вони визначили час спілкування, батько з дитиною спілкуються телефоном, через відеозв`язок. Висновок органів опіки і піклування вже не актуальний, також є незрозумілим посилання в ньому з приводу отримання згоди дитини на спілкування з батьком. Представник третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради до суду не з`явився , про розгляд справи повідомлений належним чином. Суд вирішив розглядати справу у відсутність представника третьої особи. Заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії [NUMBER] (т.1 а.с.17). Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12.12.2018 року шлюб між сторонами було розірвано (т.1 а.с.14-16). Дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю. Позивач [PERSON] не перебуває на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах (т.1 а.с.32), працює підприємцем. Судовим наказом Фрунзенського районного суду м.Харкова від 19.11.2018 року зі [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 22.08.2018 року та до досягнення дитиною повноліття (т.1 а.с.18). Позивач наполягає на тому, що визначені рішенням суду дні та періоди спілкування батька з дитиною не є комфортними для дитини, та вважає, що в інтересах доньки було б доцільно змінити визначений судом порядок. Відповідач заперечує факт обмеження відповідача у спілкуванні з дитиною, вважає підстави позову надуманими та бездоказовими. Суд вважає доводи відповідача слушними, а вимоги позивача безпідставними, виходячи з наступного. Згідно рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 05.04.2019 року, було встановлено спосіб участі батька [PERSON] у спілкуванні та вихованні його доньки - [PERSON] , [INFO] , за місцем його проживання за адресою: [ADDRESS] та визначено дні та період спілкування батька з дитиною: перша, третя субота кожного місяця та друга, четверта неділя кожного місяця - з 10.00 год. до 18.00 год.; [INFO] (день народження дитини) кожного року - з 11.00 год. до 14.00 год.; 01 січня кожного року - з 11.00 год. до 14.00 год.; 10 днів кожного року в літню пору року (під час літніх канікул) (т.1 а.с.9-13). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Преамбулою, ст. ст. 5, 9 Конвенції про права дитини встановлено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточені, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Держава поважає відповідальність, права і обов`язки батьків належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення прав дитини і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються, держава поважає право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками підтримувати на регулярній основі відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Вiдповiдно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Частиною 1 ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Згідно ст.151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Право на безперешкодне спілкування матері, батька та дитини між собою встановлене ст. 153 СК України. За приписами ст. 157 СК України питання щодо виховання дитини вирішується батьками спільно, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. В силу ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Як підтверджено матеріалами справи та не заперечується сторонами, у зв`язку з відсутністю між ними взаємного розуміння в питанні участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, за зверненням батька дитини [PERSON] судом було прийнято рішення та встановлено графік його спілкування з дочкою. Пред`являючи позов, [PERSON] посилається на те, що виконуючи зазначене рішення суду, він зрозумів, що визначені дні та період спілкування з дитиною є некомфортними та не зручними як для доньки, так і для нього. Спілкування дитини і батьків є неодмінним елементом належного розвитку і виховання дитини. Таке спілкування слугує задоволенню життєво важливих потреб як дитини, так і дорослих членів сім`ї. Рішення суду приймається перш за все з урахуванням інтересів дитини. Той з батьків, хто проживає окремо, не має права вимагати спілкування в невстановлений час, порушувати нормальний режим життя дитини. Зазначене рішення не оскаржене сторонами та є чинним на даний час. Позивач, посилаючись, зокрема, на приписи ст.159 СК України, просить суд змінити визначені рішенням суду від 05.04.2019 року дні та період спілкування та виховання батьком з малолітньою донькою. Згідно з ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною - це позов негаторний, тобто позов про заперечення поведінки особи, яка чинить перешкоди іншому у здійсненні ним свого права. При вирішенні цього спору слід враховувати в сукупності, як факт ухилення матері дитини від виконання рішення суду щодо способу участі батька у вихованні дитини, так і інші обставини, а саме інтереси дитини, її вік, стан здоров`я, прихильність до кожного з батьків тощо. Твердження позивача про порушення його прав та інтересів відповідачем ним не доведені. Позивачем не надано жодних доказів про те, що відповідач здійснює перешкоди в його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, а надані пояснення ґрунтуються виключно на припущеннях та не є належними та допустимими доказами, що підтверджують здійснення з боку відповідача будь-яких перешкод у спілкуванні батька з дитиною. На противагу цьому, адвокат відповідача в судовому засіданні пояснив, що позов не є актуальним в період агресії рф, дитина перебуває за межами України, батько з донькою спілкуються відеозв`язком. Також, відсутні дані та докази про те, що відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні батька з дочкою та, що позивач з відповідачем узгоджував питання збільшення часу спілкування з дитиною. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 1,6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Отже, позивачем на надано суду жодного належного, допустимого доказу на підтвердження того, що відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною та, що існують підстави для зміни визначеного судом порядку спілкування та виховання батьком дитини. Беручи до уваги встановлене під час розгляду справи, а також, враховуючи вік дитини, взаємовідносини батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною, визначений рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 05.04.2019 року, є достатнім способом захисту прав позивача на його участь у вихованні дитини та особисте спілкування з нею, виконання його батьківських обов`язків щодо дитини. При цьому, суд враховує, що з моменту подачі позову до суду та станом на сьогоднішній день пройшов значний проміжок часу, на території України рф проводить бойові дії, відповідачка з малолітньою донькою перебуває в Чехії, до м.Харкова боїться повертатися та бажає залишатися в безпеці (т.2 а.с.36-39). Також, суд звертає увагу на те, що Октябрським районним судом м.Полтави справу було прийнято до розгляду 05.01.2023 року, підготовче провадження продовжувалось до 17.05.2023 року, проте сторона позивача не вважала за необхідне уточнити свої позовні вимоги, враховуючи сьогодення. Вирішуючи спори, що стосуються прав та інтересів дитини, першочерговим завданням держави є забезпечення її безпеки і права на життя. Положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. Згідно зі статтею 19 СК України при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно висновку Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 09.07.2021 року, третя особа вважає за доцільне змінити [PERSON] порядок участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , визначивши час: перші, треті вихідні місяця з 10.00. суботи до 19.00 неділі; кожного 18 листопада з 15.00 до 20.00 ; 1 січня з 11.00 до 19.00; 10 днів у червні та 10 днів у серпні; за згодою дитини (т.1 а.с.176-177). Аналізуючи наведені норми закону, враховуючи вищевказані обставини справи та те, що підстави для задоволення позову відсутні, суд вважає зазначений висновок недостатньо обґрунтованим. Беручи до уваги усі вищевказані обставини у сукупності, суд дійшов висновку, що достатніх доказів на підтвердження існування будь-яких перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною позивачем не надано. Суд звертає увагу на те, що у разі зміни обставин, які мають істотне значення для вирішення питання щодо участі батька у вихованні дитини, сторони не позбавлені можливості з урахуванням таких обставин звернутися до органу опіки та піклування або безпосередньо до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Отже, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в задоволенні позову у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed