Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

28.03.2023 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення неустойки ( пені) за прострочення сплати аліментів, мотивуючи позов тим, що з 07.06.2006 року по 2015 рік перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем і від спільного подружнього життя у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем і перебувають на її утриманні. Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 28.12.2015 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі частини від доходу відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.12.2015 року до досягнення дітьми повноліття, на виконання якого був виданий виконавчий лист. Відповідачем неналежно виконується рішення суду про стягнення аліментів, у зв`язку з чим станом на 16.02.2023 року виникла заборгованість в сумі 143\~355, 86 грн, у зв`язку з чим позивач має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір пені щодо боргу відповідача по сплаті аліментів за період з грудня 2016 року по січень 2023 року складає 1\~342\~141, 29 гривень. З урахуванням вимог частин 1, 2 статті 196 СК України, частини 14 статті 71 Закону України « Про виконавче провадження», розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача становить 118\~943, 96 гривень, яку позивач просить стягнути в відповідача на її користь. 03.04.2023 року на запити суду від 29.03.2023 року ( ас 32, 33) надійшли відповіді від уповноваженої особи про місце реєстрації сторін ( ас 34, 35), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частина 1 статті 27, частини 1 статті 28 ЦПК України. Ухвалою судді Рожищенського районного суду Волинської області від 24.04.2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням ( викликом) сторін, судове засідання призначено на 18.05.2023 року ( ас 36-37), яке було відкладено на 05.06.2023 року ( ас 48-49), на 21.06.2023 року ( ас 61-63). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у заяві, просила позов задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча був вчасно і належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи ( ас 64, 66, 69). 21.06.2023 року представник позивача подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги [PERSON] підтримує та просить їх задовольнити повністю ( ас 74). Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав з підстав, наведених у заяві, не заперечував проти задоволення позову і додатково суду пояснив, що заборгованість по аліментах виникла у зв`язку з відсутністю постійної роботи, але він буде вживати заходів для виправлення ситуації. Згідно частини 1 статті 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Заслухавши думку сторін, суд ухвалив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, згідно частини 1 статті 223 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд установив таке. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що сторони з 07.06.2006 року по 2015 рік перебували в зареєстрованому шлюбі і від спільного подружнього життя у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем і перебувають на її утриманні. Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 28.12.2015 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі частини від доходу відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.12.2015 року до досягнення дітьми повноліття, на виконання якого був виданий виконавчий лист. Відповідачем неналежно виконується рішення суду про стягнення аліментів, у зв`язку з чим станом на 16.02.2023 року виникла заборгованість в сумі 143\~355, 86 грн, у зв`язку з чим позивач має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір пені щодо боргу відповідача по сплаті аліментів за період з грудня 2016 року по січень 2023 року складає 1\~342\~141, 29 гривень. Відповідач розмір заборгованості по аліментах і по пені не заперечив і не спростував, хоча суд надав йому таку процесуальну можливість. Дані обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами: паспортом позивача ( ас 6-7), свідоцтвом про народження [PERSON] від 04.11.2008 року ( ас 9), свідоцтвом про народження [PERSON] від 04.03.2011 року ( ас 11), свідоцтвом про народження [PERSON] від 06.09.2007 року ( ас 13), виконавчим листом Рожищенського районного суду Волинської області у справі № 167/1551/15-ц від 25.02.2016 року ( ас 15), заявою [PERSON] від 25.02.2016 року про прийняття виконавчого листа до виконання ( ас 15 зв), постановою про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2016 року з супровідною ( ас 16, 16 зв), постановою про накладення штрафу від 23.03.2020 року з супровідною ( ас 17), постановою про накладення штрафу від 10.01.2022 року з супровідною ( ас 18) розрахунком заборгованості зі сплати аліментів ( ас 19-21), розрахунком пені ( ас 22-29). Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Абзацом першим частини першої статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка ( пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц ( провадження № 14-616цс18) зробила висновок щодо розрахунку пені на заборгованість зі сплати аліментів. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць ( місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним ( періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Правило про стягнення неустойки ( пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 ( провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку ( пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. В судовому засіданні встановлено, що наданий позивачем розрахунок неустойки (пені) є правильним та відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року. За приписами сімейного законодавства відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про презумпцію вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Належних та допустимих доказів в підтвердження відсутності вини у прострочені сплати аліментів та утворенні заборгованості відповідачем не надано, не містять їх і матеріали справи. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними, обгрунтованими, а тому підлягають до задоволення і, з урахуванням вимог частин 1, 2 статті 196 СК України, частини 14 статті 71 Закону України « Про виконавче провадження», розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача становить 118\~943, 96 гривень. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1\~статті 5 Закону України « Про судовий збір», а тому, відповідно до\~частини 6 статті 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved