Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , строком на 6 місяців. В обґрунтування заяви зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням суду шлюб розірвано. Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей. На фоні постійних незгод почали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких [PERSON] був занадто агресивним, почав проявляти психологічний вплив на неї, неодноразово забирав дітей і відмовлявся їх повертати. На її адресу постійно надходять погрози від [PERSON] , відбираючи дітей він перебуває з стані алкогольного сп`яніння та такою поведінкою лякає дітей. Вона неодноразово зверталась в органи поліції за відібрання дітей та домашнє насильство., що підтверджується талонами-повідомленнями. [PERSON] вчиняє відносно неї та їх дітей психологічне насильство, що виражається у постійному тероризуванні та відбиранні дітей без попередження. Заявник\~ [PERSON] \~в судовезасідання нез`явилася,про дату, час та місце розгляду справи буланалежним чиномповідомлена. Представник заявникав судовомузасіданні підтримала заяву провидачу обмежувальногоприпису \~та просила задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] в судовезасідання нез`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань не подавав. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 14.07.2022 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від спільного шлюбу мають трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. 27.02.2023 року та 03.03.2023 року [PERSON] зверталася до Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області із заявою про вчинення [PERSON] дій, пов`язаних з домашнім насильством та відібранням дитини без її дозволу. 09.01.2023 року малолітня [PERSON] зверталась до служби 102 з заявою про те, що її батько забрав її молодшого братика [PERSON] без відома та дозволу батька. Від [PERSON] та [PERSON] було відібрано пояснення та повернуто дитину матері. Відповідно до ч.1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.ч.2, 3ст.12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Порядок розгляду судом справ про видачу обмежувального припису регулюються положеннямиглави 13 ЦПК України, а відповідні правовідносини Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Закон Українивід 07.12.2017року №2229-VIII«Про запобіганнята протидію домашньому насильству»\~(далі\~Закон № 2229-VIII) визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 2229-VIII, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: терміновий заборонний припис стосовно кривдника; обмежувальний припис стосовно кривдника; взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закон № 2229-VIII). Згідно з частиною третьою статті 26 Закону № 2229-VIII, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків\~це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої статті 1 Закону № 2229-VIII). Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4\~ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Законом № 2229-VIII визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів осіб, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження заінтересованої особи у реалізації своїх прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заявника. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 29 серпня 2019 року у справі № 640/23804/18 та від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц. Відповідно до частини четвертоїстатті 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторність. Видача обмежувального припису потрібна саме з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві. За змістом частини третьої статті12, частини першої статті81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Згідно з частиною шостоюстатті 81 ЦПК Українидоказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, що підтверджують обставини, що свідчать про необхідність видачі судом\~обмежувального припису\~можуть бути матеріали якими підтверджується наявність провадження (кримінального чи про адміністративне правопорушення) щодо особи, яка вчинила домашнє насильство, винесеннятермінового заборонного припису, інформації про внесення відомостей до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства, показання свідків, висновки експертиз, власна фіксація подій на аудіо- або відеоносії, фіксація з нагрудних камер поліцейських, повідомлення про подію в заклади охорони здоров`я, медичні довідки, роздруківки текстових повідомлень, копії заяви до поліції тощо. Аналізуючи надані суду докази, суд приходить до висновку, що заявником [PERSON] не доведено, а матеріали справи не містять достатніх, достовірних та переконливих доказів того, що заінтересована особа [PERSON] є беззаперечним кривдником, а підстави вважати, що наявні ризики настання тяжких наслідків для заявника у зв`язку з відмовою у видачі обмежувального припису\~відсутні. Представник заявника адвокат Ковальова Т.Ю. надала терміновий заборонний припис стосовно кривдника складений працівниками поліції від 19 травня 2023 року. З інформаційного листа Олександрійського районного відділу поліції за № П-238/1142223 від 12 травня 2023 року вбачається, що між сторонами систематично виникають непорозуміння, щодо виховання дітей та місця їх проживання. 09 червня 2023 року у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] підтвердили те, що працівником органу опіки та піклування з ними була проведена бесіда в ході якої вони знайшли порозуміння з приводу виховання дітей та спілкування їх із батьком до часу вирішення спірного питання. Судом встановлено, що в провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває цивільна справа № 398/1490/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа виконавчий комітет Олександрійської міської ради як орган опіки та піклування про визначення місця проживання неповнолітніх дітей. З інформаційної довідки листа Олександрійського районного відділу поліції № 5861/11423 від 25 травня 2023 року вбачається, що [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП не притягувався. Постановою судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 червня 2023 року, [PERSON] визнаний винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, звільнений від адміністративної відповідальності та до нього застовповане усне зауваження. При розгляді адміністративного матеріалу, судом встановлено, що 20 травня 2023 року між сторонами виник спір, щодо дітей, також, мало місце втручання у конфлікт матері заявниці [PERSON] , яка приходиться [PERSON] тещею. Допитана потерпіла [PERSON] вказала на те, що на час складання протоколу вона не давала чоловіку дітей, але з0 часом вони домолися та конфлікт був вичерпний. Таким чином, докази надані заявницею не вказують безумовно на вчинення [PERSON] домашнього насильства стосовно неї, не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для заявниці, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству. Не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні і ризики, які можуть настати у разі незастосування відносно заінтересованої особи обмежувального припису. Суд зазначає, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених уКУпАПтаКК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно заявника в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також ризиків настання насильства у майбутньому. [PERSON] не був визнаний у встановленому законом порядку винуватим у вчиненні домашнього насильства чи будь-яких інших протиправних дій щодо колишньої дружини [PERSON] . При дослідженні матеріалів та з огляду на прояснення сторін, судом встановлено, що всі конфліктні ситуації фактично зводяться до спору про визначення м`ясця проживання неповнолітніх дітей. Крім наведеного, суд бере до уваги, те, що наразі Пугачови домовилися про вирішення конфлікту до ухвалення спору по суті, а задоволення вимог про видачу обмежувального припису створить додатковий непорозуміння між сторонами та унеможливить вирішення спірного питання про визначення місця проживання дітей мирним шляхом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису.

Outcome: dismissed