Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

Представник позивача\~звернувся до\~Южного міського\~суду Одеської\~області з\~зазначеною позовною\~заявою,\~мотивуючи свої\~вимоги тим,\~що 20\~квітня 2020\~року громадянин\~ [PERSON] ,\~керуючи автомобілем\~марки OPEL\~модель VECTRA,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] \~по автодорозі\~Одеса-Южне\~48\~км+470\~м,\~не врахував\~безпечну швидкість\~руху та\~дорожню обстановку,\~не впорався\~з керуванням,\~допустив наїзд\~на перешкоду\~(дерево),\~що призвело\~до механічних\~пошкоджень транспортного\~засобу реєстраційний\~номер [NUMBER] ,\~який належить\~на праві\~власності [PERSON] .\~Згідно постанови\~Комінтернівського районного\~суду Одеської\~області від\~04\~червня 2020\~року по\~справі №504/1326/20\~ [PERSON] \~визнано винним\~у скоєнні\~адміністративного правопорушення,\~передбаченого ст.124\~КУпАП.\~Внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди,\~яка сталась\~з вини\~Відповідача,\~що встановлено\~постановою суду\~від 04.06.2020,\~спричинено значні\~технічні пошкодження\~транспортного засобу\~-\~автомобіля марки\~OPEL\~модель VECTRA,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~який належить\~ [PERSON] \~на праві\~власності,\~що зумовило\~завдання матеріальних\~збитків Позивачу.\~Позивач просить\~стягнути 109\~344,48\~грн на\~відшкодування збитків,\~завданих внаслідок\~пошкодження автомобіля\~в ДТП;\~витрати понесені\~на проведення\~оцінки та\~складання звітів\~у розмірі\~5500\~грн,\~моральну шкоду\~у розмірі\~20\~000,00\~грн;\~а також\~сплачений судовий\~збір у\~розмірі 1348,44\~грн та\~витрати на\~професійну правничу\~допомогу у розмірі 10\~000 грн. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 25.01.2023 відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд справи здійснено у порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує, просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.282-284 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. В судовому\~засіданні встановлено,\~що, згідно постанови Комінтернівського районного суду Одеської області від 04 червня 2020 року по справі №504/1326/20 [PERSON] 20 квітня 2020 року, керуючи автомобілем марки OPEL реєстраційний номер [NUMBER] по автодорозі Одеса-Южне 48 км+470 м, не врахував безпечну швидкість руху та дорожню обстановку, не впорався з керуванням, допустив наїзд на перешкоду (дерево), що призвело до механічних пошкоджень транспортного засобу та водій отримав тілесні ушкодження (а.с.14-16). Судом оглянуто дану постанову у Єдиному державному реєстрі судових рішень, з застосуванням повного доступу до судових рішень судді та копія даної постанови долучена до матеріалів справи. Транспортний засіб марки OPEL реєстраційний номер [NUMBER] належить на праві власності позивачу, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.с.12). Згідно Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №234/06-20 від 04.06.2020, встановлено: - вартість відновлювального ремонту становить: 346 757,19 грн. - ринкова вартість автомобіля на момент пошкодження становить: 147 844,48 грн.; Розмiр матерiального збитку, заподiяного власнику пошкодженого транспортного засобу, дорiвнює ринковiй вартостi транспортного засобу на момент пошкодження, якщо сума вартостi вiдновлювального ремонту не менше за ринкову вартiсть. Таким чином, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля OPEL VECTRA, реєстраційний номер [NUMBER] становить: 147 844,48 грн (а.с.36-65). Так відповідно до Звіту №234/06-20/1 про оцінку транспортного засобу від 01.07.2020 встановлено вартість транспортного засобу марки OPEL реєстраційний номер [NUMBER] , яка складає 38\~500 грн, тобто після ДТП (а.с.67-91). За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками визнаються: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно із ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" N 6 від 27.03.92, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, що підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно із п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" N 4 від 01.03.2013 N 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Неправомірність дій відповідача, якими завдано шкоду майну позивача, встановлено в межах справі про адміністративне правопорушення №504/1326/20. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Подібний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2021 року у справі № 204/5314/18 (провадження № 61-17280св20), від 02 грудня 2021 року у справі № 753/17190/18 (провадження № 61-4879св21). Отже, порядок відшкодування завданої позивачу шкоди повинен відбуватися у порядку, визначеному статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №752/16797/14-ц зазначено, що у випадку, якщо транспортний засіб є фізично знищеним, то його власнику відшкодовується виключно різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Таким чином,\~враховуючи,\~що даний\~транспортний засіб\~вважається фізично\~знищеним,\~власнику відшкодовується\~різниця міжвартістю транспортного засобу до та після ДТП у розмірі 109\~344,48 (147\~844,48 38\~500) грн. Крім того, позивачем здійснено оплату за проведення оцінки вартості та складання звітів в розмірі 5 500 (3 000+2 500) грн, що підтверджується квитанціями від 30.06.2020. Статтями 12, 13, 77 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити докази, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, на основі повного і всебічного з`ясування обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає що позовні вимоги про стягнення 109 344,48 грн. відшкодування збитків та відповідно 5 500 грн. витрат, понесених на проведення оцінки вартості та складання звітів є обґрунтованими. Що стосується стягнення моральної шкоди, то суд дійшов до наступного висновку. За правилами частин 1 та 2 ст.1167 ЦК України відшкодуванню підлягає і моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Таким чином, законом не ставиться можливість покладення відповідальності за заподіяну джерелом підвищеної небезпеки шкоду в залежність від наявності вини заподіювача. За змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) (далі Постанова від 31 березня 1995 року) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року). Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз (правова позиція Верховного Суду України № 6-28008св10 від 13.07.2011 року). Згідно ч.1 ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» (Abdulaziz, CabalesandBalkandaliv. theUnitedKingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, № 94, п.96), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування. Між тим, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Суд вважає, що діями відповідача були заподіяні моральні страждання позивачу, а саме, у позивача був порушений звичайний спосіб життя, пов`язаний з експлуатацію автомобіля, він був позбавлений можливості використовувати автомобіль за призначенням, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації життя. Суд, з урахуванням принципів співмірності та справедливості, вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 5000 грн. При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі №372/1010/16-ц. Що стосується стягнення 10000 грн витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, то з матеріалів справи вбачається, що представником позивача надано Акт прийманняпередачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №01/03 від 01.03.2023 та квитанція до прибуткового касового ордеру №0103 від 01.03.2023, однак сам договір про надання правової допомоги №01/03 від 01.03.2023 до позовної заяви не долучений та суду не наданий, у зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні вимог у цій частині. На підставі ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог (судовий збір сплачено в розмірі 1348,44 грн, заявлені вимоги в розмірі 134\~844,48 грн., задоволено судом 114\~844,48 грн. або 77,68%) у розмірі 1047,47 (1348,44*77,68%) грн.

Outcome: partial