Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-15 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, який обґрунтував тим, що в період часу з 2016 по 2020 роки він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] 15 серпня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу садового будинку з господарчими, побутовими будівлями та спорудами, який розташовується в [ADDRESS] , а також договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0777 га з кадастровим номером 3220882903:03:038:0058, яка розташована в Київській області, Бориспільський район, Головурівська сільська рада, СТ «Парус». За домовленістю між [PERSON] та [PERSON] вказані об`єкти нерухомого майна були оформлені на ім`я відповідача у зв`язку з тим, що [PERSON] обіймав посаду директора ТОВ «Долина-Центр» та відносно нього було відкрито два кримінальних провадження. Тому з метою уникнення можливих негативних наслідків було прийнято рішення щодо фіктивного оформлення нерухомого майна на відповідача. При цьому, відповідач повністю усвідомлювала той факт, що майно придбавалось саме [PERSON] та в разі потреби чи вимоги вона зобов`язувалась вчинити дії щодо оформлення майна на [PERSON] . Вказані об`єкти нерухомого майна були придбані виключно за грошові кошти [PERSON] , саме він проводив усі перемовини щодо умов укладених договорів та розрахунки за договорами купівлі-продажу. В подальшому [PERSON] за власні кошти провів всі необхідні ремонті роботи у будинку, придбав будівельні матеріали, меблі, побутову техніку, здійснював утримання будинку шляхом сплати житлово-комунальних послуг. На вимогу [PERSON] щодо переоформлення вказаного майна на реального покупця, тобто на нього, відповідач ухиляється. У зв`язку з цим, [PERSON] просив суд визнати частково недійсними у частині покупця договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 15 серпня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Діонісьєвою А.Е., зареєстрований в реєстрі за №715, та договір купівлі-продажу садового будинку, укладений 15 серпня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Діонісьєвою А.Е., зареєстрований в реєстрі за №714, перевівши права покупця за цими договорами на нього. 2. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 05 липня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (т.3 а.с.97-98). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 серпня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про виклик та допит свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (т.3 а.с.143-145). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2021 року було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про витребування доказів (т.3 а.с.221-223). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (т.3 а.с.226). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, було відмовлено у допиті свідка [PERSON] , зважаючи на повідомлення свідком обставин щодо наявності особистих неприязних стосунків до позивача (т.4 а.с.2-6). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] про допит в якості свідка відповідача (т.4 а.с.212-216). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, було виключено з переліку дослідження доказів допит свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т.4 а.с.212-216). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2023 року, занесеною до протоколу судового засідання, було відмовлено в забезпеченні допиту свідка [PERSON] в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів поза приміщення суду (т.4 а.с.212-216). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 травня 2023 року було відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про допит свідка [PERSON] шляхом звернення з судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (т.4 а.с.210-211). 3. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. Позивач та його представник [PERSON] підтримали пред`явлений позов та просили суд його задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого вказав на те, що з початку 2017 року [PERSON] почала зустрічатись з [PERSON] . Зважаючи на вагітність [PERSON] вона сприймала допомогу позивача в деяких питаннях як нормальну турботу чоловіка про майбутню дитину та його матір. Зокрема, в серпні 2017 року [PERSON] допомагав в придбанні нерухомого майна: садового будинку з господарчо-побутовими будівлями та спорудами та земельної ділянки, які розташовані в [ADDRESS] . Дана допомога полягала в огляді варіантів покупки та супроводі при укладенні угоди і передачі грошових коштів. Придбання вказаного нерухомого майна здійснювалось [PERSON] одноосібно за рахунок заощаджень її батьків, які проживали в м. Луганську на тимчасово непідконтрольній території України. Тому представник відповідача [PERSON] просив відмовити у задоволенні пред`явленого позову. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 15 серпня 2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу садового будинку, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Діонісьєвою А.Е., зареєстрований в реєстрі за №714. За умовами якого [PERSON] передав у власність [PERSON] садовий будинок з господарчими, побутовими будівлями та спорудами за номером [ADDRESS] (т.1 а.с.53-56). Крім цього, в той самий день між [PERSON] та [PERSON] був укладений також договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Діонісьєвою А.Е., зареєстрований в реєстрі за №715. Відповідно до якого [PERSON] передав у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,0777 га, з кадастровим номером 3220882903:03:038:0058, з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, Головурівська сільська рада, СТ «Парус» (т.1 а.с.57-63). Рішенням приватного нотаріуса КМНО Діонісьєвої А.Е. №36632389 та №36632387 від 15 серпня 2017 року право власності на вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою: Київська область, Бориспільський район, Головурівська сільська рада, СТ «Парус» було зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20 травня 2021 року (т.1 а.с.48-52). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.16 «Правочини» розділу IV «Правочини. Представництво» книги першої «Загальні положення» ЦК України. 5. Норми права та судова практика, якими суд керується при вирішенні спору. 5.1. норми матеріального права. Згідно з ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Відповідно до ч.1 ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті\~203 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. За змістом\~ч.1\~ст.235\~ЦК України\~удаваним є\~правочин,\~який вчинено\~сторонами для\~приховання іншого\~правочину,\~який вони\~насправді вчинили. Відповідно до правового висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі №346/2238/15-ц (провадження №61-14680сво20) удаваним є правочин, що вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, а не сторони правочину. Тобто сторони з учиненням удаваного правочину навмисно виражають не ту внутрішню волю, що насправді має місце. Відтак, сторони вчиняють два правочини: один удаваний, що покликаний «маскувати» волю осіб; другий - прихований, від якого вони очікують правових наслідків, а не «приховують» сторону правочину. Нормами ЦК України не допускається такої правової конструкції як позов про визнання недійсним договору в частині сторони договору. Стаття 235 ЦК України не може бути підставою для визнання правочину удаваним в частині сторони, оскільки це суперечить її положенням. Згідно з п.52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19 (провадження №12-52гс20) обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові. 5.2. норми процесуального права. Згідно з положенням ч.1 ст.77, а також ч.1 та ч.2 ст.80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсними договорів купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки [PERSON] вказав на те, що саме він здійснив оплату вартості придбання цього нерухомого майна за рахунок його особистих грошових коштів. За змістом п.2.1 спірних договорів купівлі-продажу продаж будинку вчинено за ціною 1278100 гривень, а земельної ділянки 279890 гривень 94 копійки, розрахунок між сторонами здійснено в національній валюті до підписання цих договорів в повному обсязі. Так, 02 серпня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики (т.1 а.с.74-75). За умовами якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у розмірі 1800000 гривень на потреби сім`ї, а саме придбання у власність нерухомого майна (будинку та земельної ділянки), які [PERSON] зобов`язався повернути до 31 грудня 2025 року. В той же час за відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України про суми виплачених доходів за 2016 рік відсутня інформація про доходи [PERSON] , за 2017 рік розмір його доходу у вигляді заробітної плати, отриманої в ТОВ «Долина-Центр», становив 31346 гривень 57 копійок (т.3 а.с.234,237,240,244). В свою чергу, [PERSON] з 06 квітня 2015 року [PERSON] працює на посаді бортпровідника ПрАТ «Міжнародні Авіалінії України» та розмір її доходу за період з квітня 2015 року по жовтень 2020 року становить 463556 гривень 79 копійок (т.3 а.с.131). При порівнянні вказаних відомостей розмір заробітної плати [PERSON] в 2016 та 2017 роках, тобто перед укладенням спірних договорів купівлі-продажу, був вищим, в порівнянні з рівнем заробітної плати [PERSON] . Разом з цим, з виписки з карткового рахунку, відкритого в АТ КБ «Приватбанк», на ім`я позивача, вбачається, що за період з 01 вересня 2016 року по 30 вересня 2018 року загальний розмір надходження грошових коштів на його рахунок становив 18287673 гривень 84 копійки, а розмір витрат за вказаний період становив 18257646 гривень 11 копійок (т.3 а.с.65-66). Протягом 2016-2017 років [PERSON] сплачувались грошові кошти на виконання договору про участь у фонді фінансування будівництва від 09 серпня 2016 року (програма лояльності), укладеного з ПАТ АКБ «Аркада», а саме: 09 серпня 2016 року у розмірі 331864 гривень 95 копійок, 12 вересня 2016 року 22512 гривень 66 копійок, 01 листопада 2016 року 24086 гривень 97 копійок, 10 листопада 2016 року 261020 гривень 92 копійки, 23 грудня 2016 року 12998 гривень 17 копійок, 01 квітня 2017 року 12095 гривень 51 копійок, 10 травня 2017 року 100013 гривень 66 копійок, 12 липня 2017 року 60782 гривень 57 копійок, 01 лютого 2017 року 20038 гривень 84 копійки, 19 квітня 2017 року 11914 гривень 98 копійок, а всього у розмірі 857329 гривень 23 копійки (т.3 а.с.122,123-127 зворот). Згідно виписки з карткового рахунку, відкритого в АТ «Райффайзен Банк», на ім`я [PERSON] , в 2016 та 2017 роках нею були отримані два грошові перекази у розмірі по 1000 доларів США (т.3 а.с.130). Враховуючи вищевказані відомості стосовно матеріального становища сторін по справі, слід дійти висновку, що в період часу перед укладенням спірних договорів купівлі-продажу, тобто 2016-2017 роки, як позивач, так і позивач мали значний рівень доходів. Зокрема, враховуючи розмір витрат обох сторін, про що свідчать відомості про придбання [PERSON] ще одного об`єкту нерухомого майна квартири, а розмір витрат [PERSON] підтверджується випискою з його карткового рахунку. Доводи [PERSON] стосовно того, що з метою придбання садового будинку та земельної ділянки, які розташовані в [ADDRESS] , ним були отримані від [PERSON] в борг грошові кошти у розмірі 1800000 гривень, суд оцінює критично. Оскільки, отримання в борг коштів майже за рік до укладення спірних договорів купівлі-продажу нерухомого майна не може достовірно свідчити про те, що саме ці грошові кошти були використані для придбання вказаних об`єктів нерухомого майна. Вказані письмові докази, на переконання суду, не можуть однозначно свідчити про наявність фінансової можливості щодо придбання вказаних об`єктів нерухомого майна виключно у [PERSON] . Крім цього, приєднані до матеріалів цивільної справи копії квитанцій, рахунків про оплату, копії видаткових накладних, копії гарантійних листів щодо придбання будівельних матеріалів, меблів, побутової техніки, оплати вартості спожитих житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , (т.1 а.с.76-250, т.2 а.с.1-250, т.3 а.с.1-64) підтверджують те, що дійсно вказані ремонті роботи були виконані за рахунок позивача, ним оплачувались житлово-комунальні послуги, за його кошти придбавались меблі та побутова техніка. Проте, вказана обставина не свідчить про виникнення у нього права власності на вказані об`єкти нерухомого майна, а також не підтверджує фіктивність оформлення права власності на ці об`єкти нерухомого майна за [PERSON] . За змістом висновку експерта №2008/21/1 від 20 серпня 2021 року за результатами проведення судово-психологічної експертизи із застосуванням поліграфа на замовлення учасника справи (т.3 а.с.180-220) підекспертна особа, тобто [PERSON] , за результатом участі в проведенні судово-психологічної експертизи із застосуванням поліграфа, сформованої психологічної установки на приховування інформації за релевантними (перевірочними) питаннями в поліграфологічних тестах не має, які пов`язані з такими значущими ситуаціями як: 1) пошук [PERSON] нерухомого майна та переговори з продавцем [PERSON] щодо придбання нерухомого майна, в складі садового будинку з господарчими, побутовими будівлями та спорудами та земельної ділянки; 2) передача [PERSON] грошових коштів за купівлю (придбання) вказаного нерухомого майна; 3) придбання [PERSON] за власні кошти нерухомого майна; 4) оформлення [PERSON] нерухомого майна на [PERSON] з метою уникнення можливих негативних наслідків, пов`язаних з його діяльністю; 5) виступання [PERSON] реальним (фактичним) покупцем нерухомого майна; 6) надання [PERSON] грошових коштів для ремонтних робіт у вказаному будинку; 7) надання [PERSON] грошових коштів для придбання будівельних матеріалів, меблів та побутової техніки у вказаний будинок; 8) надання [PERSON] грошових коштів для утримання (оплати житлово-комунальних послуг, внесення членських внесків, оплати земельного податку) з моменту придбання вказаного нерухомого майна. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що в 2014 році з м. Луганська приїхала двоюрідна сестра чоловіка [PERSON] разом з своєю сім`єю та проживали у свідка протягом 4 місяців. З собою вони мали грошові кошти в сумі 58000 доларів США від продажу будинку та були залишені на зберігання свідку. Кошти забрали влітку 2017 року у зв`язку з придбанням житла. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він проживав разом з [PERSON] в період часу з вересня 2016 року по грудень 2016 року спочатку в Бортничах, а потім в м. Борисполі. Між ними були романтичні стосунки. Свідок допомагав [PERSON] в отриманні квартири. Свідку було відомо про намір [PERSON] придбати житловий будинок. В той час [PERSON] працювала в ПрАТ «Міжнародні Авіалінії України». На початку 2016 року свідок бачив, що у володінні [PERSON] перебували грошові кошти у розмірі 20000 доларів США. Вказані показання свідків спростовують доводи позивача стосовно відсутності у [PERSON] фінансової можливості в придбанні спірного житлового будинку та земельної ділянки. Всупереч вимогам ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України матеріали цивільної справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що фактичним покупцем спірного житлового будинку та земельної ділянки був [PERSON] та саме він здійснив оплату вартості житлового будинку та земельної ділянки за рахунок належних йому особистих коштів. Незважаючи на викладені докази, в тому числі висновок судово-психологічної експертизи із застосуванням поліграфа, позовні вимоги [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу садового будинку та земельної ділянки частково недійсними та визнання його покупцем за договорами купівлі-продажу не підлягають задоволенню, оскільки позивачем обрано неефективний спосіб захисту свої прав. Зокрема, нормами ЦК України не допускається такої правової конструкції як позов про визнання недійсним договору в частині сторони договору. Стаття 235 ЦК України не може бути підставою для визнання правочину удаваним/недійсним у частині сторони, оскільки це суперечить її положенням. Наведені висновки у повній мірі відповідають правовій позиції викладеній у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі №346/2238/15-ц (провадження №61-14680сво20). 7. Висновки, яких дійшов суд за наслідками розгляду справи. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що відсутні підстави для визнання недійсними договорів купівлі-продажу садового будинку з господарчими, побутовими будівлями та спорудами, а також земельної ділянки, які укладені 15 серпня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчені приватним нотаріусом КМНО Діонісьєвою А.Е., зареєстровані в реєстрі за номерами 714 та 715. 8. Розподіл судових витрат. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції від 23 червня 2021 року (т.1 а.с.1) вбачається, що при зверненні до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 11350 гривень 80 копійок. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для відшкодування позивачу витрат на оплату судового збору, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed