Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~У грудні\~2019\~року [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно. Позовні вимоги обґрунтовані, тим, що 10 червня 2006 року [PERSON] та [PERSON] (надалі - Відповідач), уклали письмовий договір комісії. Згідно із п. 1.1 Договору: Комісіонер зобов`язується за\~дорученням Комітента\~за винагороду,\~вчинити від\~свого імені\~за рахунок\~Комітента наступний\~правочин,\~знайти земельну\~ділянку,\~з цільовим\~призначенням для\~будівництва і\~обслуговування житлового\~будинку,\~господарських будівель\~і споруд,\~розташовану в\~ [ADDRESS] ,\~площею не\~менше ніж\~0,10\~га та\~ціною не\~більше 900\~000\~гривень,\~укласти з\~продавцем цієї\~ділянки правочин\~-\~договір купівлі-продажу\~земельної ділянки\~з умовою\~оплати Комітентом\~повної вартості\~земельної ділянки\~третьій стороні,\~рівними частками,\~протягом 5\~(п`яти)\~місяців з\~дня укладання\~правочину». 12 червня 2006 року Відповідач повідомив Позивача про те, що на виконання доручення, обумовленого Договором, вона знайшла земельну ділянку з кадастровим номером 3222486201:01:018:0040, яка розташована по [ADDRESS] , загальною площею 0,1001 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку. Оскільки дана земельна ділянка повністю відповідала вимогам позивача, останній погодив її придбання з відповідачем. 14 червня 2006 року відповідач уклала договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 3222486201:01:018:0040, яка розташована по [ADDRESS] , загальною площею 0,1001 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку. На виконання\~умов Договору\~комісії позивач\~передавав відповідачу\~грошові кошти\~вчасно та\~у відповідному\~розмірі. 02 листопада 2006 року відповідач письмово повідомила про виконання Договору комісії в частині придбання земельної ділянки з кадастровим номером 3222486201:01:018:0040, яка розташована по [ADDRESS] , загальною площею 0,1001 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку. Згідно п. 6 Договору від 14 червня 2006 року право власності на земельну ділянку виникає лише після повної оплати її вартості. Таким чином право власності у позивача на земельну ділянку виникло після сплати відповідачем останнього платежу 29 жовтня 2006 току, проте відповідач умови договору Комісії не виконав, земельну ділянку позивачу не передав. Враховуючи вище викладене, позивач просив суд визнати за ним право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222486201:01:018:0040, яка розташована по [ADDRESS] , загальною площею 0,1001 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку. Ухвалою від 06.02.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 11.06.2020 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 16.11.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 25.03.2021 року залучено ТОВ «ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ «ІНВЕНТ» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. \~ \~ \~ \~08.04.2021 року від представника третьої особи надійшли письмові пояснення щодо позову. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив про його задоволення. \~ \~ \~ \~Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 10 червня 2006 року [PERSON] та [PERSON] , уклали письмовий договір комісії. Згідно із п. 1.1 Договору: Комісіонер зобов`язується за дорученням Комітента за винагороду, вчинити від свого імені за рахунок Комітента наступний правочин, знайти земельну ділянку, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану в [ADDRESS] , площею не менше ніж 0,10 га та ціною не більше 900 000 гривень, укласти з продавцем цієї ділянки правочин - договір купівлі-продажу земельної ділянки з умовою оплати Комітентом повної вартості земельної ділянки третій стороні, рівними частками, протягом 5 (п`яти) місяців з дня укладання правочину». 14.06.2006 року між відповідачем та [PERSON] було укладено Договір купівлі - продажу земельної ділянки, нотаріально посвідчений Сікорською Н.І. приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області, зареєстрований в реєстрі за№ 1787. Згідно із п. 1, п. 2 вищенаведеного договору продавець продав, а покупець купив земельну ділянку площею 0,1001 га, розташовану на території [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер земельної ділянки 3222486201:01:018:0040. Відповідно до п. 4 вищенаведеного договору, продаж земельної ділянки вчиняється за ціною 883 750 грн. 00 коп., що за офіційним курсом Національного Банку України гривні до долара США на день укладення цього Договору становить еквівалент 175 000 доларів США. Сторони домовились про такий порядок розрахунків за договором: - при укладенні цього Договору - 151 500 грн., до 29.06.2006 року включно - 151 500 грн., до 29.07.2006 року включно - 151 500 грн., до 29.08.2006 року включно - 151 500 грн., до 29.09.2006 року включно - 151 500 грн., до 29.10.2006 року включно - 126 250 грн. 14.06.2006 року вищенаведений договір купівлі - продажу земельної ділянки було зареєстровано в Державному реєстрі правочинів, що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів від 14.06.2006 року за номером 2504277, виданим Сікорською Н.І. приватним нотаріусом Києво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області. 03.04.2007 року [PERSON] було отримано та зареєстровано Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий Києво - Святошинським районним відділом земельних ресурсів. 27.04.2007 року між Публічним акціонерним товариством «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 354-07-Ипз, відповідно до якого банк надав відповідачу кредиту в сумі - 100 000 доларів США, з терміном погашення кредитних ресурсів до 26.04.2022 року з оплатою по процентній ставці - 14,5 % річних. В якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та Позичальником укладений Іпотечний договір, посвідчений 27.04.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шафаренко Ж. Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 1353 згідно з яким в іпотеку Банку передане належне іпотекодавцю нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 0,1001 га, кадастровий номер 3222486201:01:018:0040, [ADDRESS] . 13.03.2019 року відбувся аукціон з продажу активів Публічного акціонерного товариства «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (протокол електронного аукціону № UA-EA- 2019-02-04-000104-Ь, номер лоту F07GL40805), а саме кредитного портфелю, що складався із прав вимоги за 19 кредитними договорами, до складу якого увійшли права вимоги за наступними договорами: Кредитним договором № 354-07-Ипз від 07.12.2006 року, з усіма додатками (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями та викладеннями у новій редакції, що є його невід`ємною частиною, що був укладений ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та [PERSON] ; Іпотечним договором від 27.04.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шафаренко Ж.Ю. 27.04.2007 року за реєстровим № 1353, що був укладений між ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та іпотекодавцем [PERSON] , із подальшими змінами. За наслідком\~проведеного аукціону,\~28.03.2019\~року між\~Публічним акціонерним\~товариством «БАНК\~«ФІНАНСИ ТА\~КРЕДИТ» та\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ІНВЕНТ» було\~укладено: договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 28.03.2019 року; договір про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 28.03.2019 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою М.С. 27.01.2007 року за реєстровим № 1392. Відповідні відомості про права Товариства щодо Предмета іпотеки, як Іпотекодержателя були відображені в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02.04.2021 року № 251148954. Таким чином, з досліджених матеріалів справи судом встановлено, що спірна земельна ділянка згідно Договору про відступлення прав вимоги за Договором іпотеки рахується за ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕНТ», також матеріалами справи встановлено, що договір про відступлення прав вимоги між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕНТ» та ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» недійсним не визнано, він є чинним на час розгляду справи. Згідно із ст. 1011 ЦК України, за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або декілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Відповідно до ст. 1018 ЦК України, майно, придбане комісіонером за рахунок комітента, є власністю комітента. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, а саме з Договору купівлі - продажу земельної ділянки (яка є Предметом іпотеки), що був укладений [PERSON] з її продавцем - [PERSON] не вбачається, що вищенаведена земельна ділянка була придбана відповідно до Договору комісії в інтересах [PERSON] та за його кошти. Натомість, зміст Договору купівлі - продажу Земельної ділянки, нотаріально посвідченого 14.06.2006 року (що чітко вбачається з пунктів 1,6, 13 зазначеного договору) та всі подальші дії [PERSON] свідчать про намір набути придбане майно у свою власність, а не з метою подальшої передачі вищенаведеної земельної ділянки [PERSON] . В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Статтею 81 ЦПК України\~встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Однак, стороною позивача не було надано належних та допустимих доказів, у підтвердження доводів, на які позивач посилався у позові та під час судового розгляду в судовому засіданні, як на підставу для задоволення позову. З наведеного вбачається, що сам суд не може брати на себе тягар доказування, оскільки це обов`язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та підстав позову, наданих сторонами доказів, та оцінивши наявні у справі докази на предмет їх належності, достовірності та достатності, аналізуючи встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. В силу ст. п.2 ч. 1 ст.141 ЦК України судові витрати - у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed