Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання права на житловий будинок в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що [INFO] померла її бабуся, [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] . На випадок смерті [PERSON] заповіту не складала, спадкоємцями померлої являються її онуки, [PERSON] та [PERSON] , оскільки їхня мати, донька померлої, [PERSON] , померла ще раніше, [INFO] . Відповідачка відмовилася від своєї частки в спадщині, тому позивачка є єдиною спадкоємицею вказаного житлового будинку. В зв`язку з відсутністю оригіналу свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, який входить до складу спадщини, [PERSON] не має можливості оформити спадщину у нотаріуса, через що, подальша його реєстрація в органах державної реєстрації прав не можлива. Отже, будучи спадкоємцем, позивачка не може в повній мірі розпоряджатися спадковим майном. В зв`язку з чим, просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] , що належав померлій [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого Покровською селищною радою депутатів трудящих 24.01.1963 року. Справу розглянуто згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України у відсутності сторін, які надіслали до суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності. Позивачка [PERSON] позов підтримує, просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , матір'ю [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] (а.с.3,5). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Покровським районним бюро РАГС, матір'ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 05.10.2019 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.4). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є онуками [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Комарської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №36 (а.с.10). Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, в першу чергу право на спадкування мала донька померлої [PERSON] - [PERSON] , однак, вона померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Покровським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с.12). Відповідно до ч.1 ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Отже, єдиними спадкоємцями померлої [PERSON] є її внуки, [PERSON] та [PERSON] , яка відмовилася від прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається з копії Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 24.01.1963 року, [PERSON] на праві особистої власності належало домоволодіння, яке розташоване в [ADDRESS] (а.с.6). Так, відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який набрав чинності 03 серпня 2004 року. Згідно ч. 4 ст. 3 вказаного Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Пунктом 6 частини 2 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка діяла до 19 січня 1996 року, будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягали реєстрації. Виходячи з вищевказаного, суд дійшов висновку, що право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями у [PERSON] виникло і набуте в установленому законом порядку. 29.01.2023\~року на\~замовлення [PERSON] \~ТОВ "Центр\~надання послуг"\~було виготовлено\~оновлений технічний\~паспорт на\~будинок садибного\~типу з\~господарськими будівлями\~та спорудами,\~розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-9). Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності відбувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або заперечення. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. При цьому одним зі способів захисту цивільних прав і інтересів виступає визнання права. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 9 частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Таким чином, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved