Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-15 00:00:00

Представник позивача звернувся із позовом до відповідачки про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS] , та споживачем житлово-комунальних послуг. Позивач зобов`язання виконує належним чином. Відповідачка свої зобов`язання не виконує, не здійснює платежів за отримані послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, у розмірі 3006,93 грн. та складається із заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг 2489,03 грн., трьох процентів річних - 137,06 грн., інфляційних нарахувань 380,84 грн. Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. 02.03.2023 року представником позивача подана заява в якій зазначено, що відповідачем було здійснено оплату заборгованості за спірний період 27.02.2023 року в повному обсязі та на підставі цього просить стягнути з відповідача на свою користь суму сплаченого судового збору у розмірі 2684 грн. 04.05.2023 року від відповідачки [PERSON] надійшла заява про визнання позову, в якій вона позов визнала, надала суду копії платіжних документів, якими підтверджується сплата заборгованості та просила вирішити питання про повернення позивачу 50 відсотків сплаченого судового збору з державного бюджету. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Звернувся з заявою про розгляд справи без його участі, в якій просив, у зв`язку зі сплатою заборгованості після відкриття провадження стягнути з відповідачки сплачений судовий збір. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, звернулася до суду із заявою, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутністю, у зв`язку з визнанням відповідачем позову ухвалити рішення про задоволення позову. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . 30.11.2015 року між [PERSON] та ТОВ «Київська комунальна компанія» був укладений договір про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння в отриманні комунальних послуг № 14/02/03/424, за яким позивач ТОВ «Київська комунальна компанія» виступає виконавцем послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, а також забезпечує отримання власником квартири послуг з централізованого опалення, гарячого та холодного водопостачання та водовідведення, електропостачання, та надання послуг з охорони. Власник квартири зобов`язується оплачувати виконавцю вартість наданих послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, та компенсувати вартість наданих комунальних послуг та послуг з охорони. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Київська комунальна компанія» свої зобов`язання за договором про надання послуг виконувало належним чином, надаючи відповідачу як власнику квартири у житловому комплексі послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території, а також охорони цієї території. При цьому, [PERSON] своєчасно та у визначеному розмірі не оплачувала спожиті послуги, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у загальному розмірі 3006,93 грн., з яких: 2 312,17 грн. - заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг за лютий, березень, квітень 2020 року; 104,86 грн. - заборгованість по компенсації за послуги охорони за лютий, березень, квітень 2020 року, 72,00 грн.- заборгованість по компенсації за технічне обслуговування та ремонт системи контролю доступу та системи відеоспостереження за березень, квітень 2020 року, крім того, 137,06 грн. - три проценти річних; 380,84 грн. - інфляційні нарахування, що підтверджується наданими позивачем розрахунками заборгованості. Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, згідно з зазначеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка, після відкриття провадження у справі, сплатила заборгованість за спожиті послуги в повному обсязі, що підтверджується платіжними інструкціями від 27.02.2023 року (а.с. 54-56). Враховуючи сплату відповідачкою заборгованості, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення із [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 3006,93 грн. За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 684 грн. (а.с. 30-31). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення вимоги викладені в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». 02.03.2023 року представник позивача подав суду заяву, в якій підтвердив, що відповідачкою була сплачена заборгованість в повному обсязі після пред`явлення позову, а тому просив стягнути з [PERSON] понесені судові витрати. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що погашення боргу відповідачкою здійснювалося після пред`явлення до неї позову, а тому з [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви у розмірі 50 відсотків. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір у розмірі 1342,00 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. Оскільки відповідач [PERSON] визнала позов до початку розгляду справи по суті, сплативши всю суму боргу, то 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved