Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. 1. [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (далі відповідачі) з вимогою про визнання права власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті його батька [PERSON] . 2. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, що складається із трьохкімнатної квартири в [ADDRESS] . Як вказує позивач в позовній заяві, він вступив в управління спадковим майном у відповідності до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року). Відповідачі у справі, які є також спадкоємцями першої черги за законом, до нотаріальної контори про прийняття спадщини не звертались та відмовляються від спадщини на користь позивача. Коли позивач звернувся в нотаріальну контору по питанню успадкування зазначеного майна, то йому було відмовлено, оскільки існують розбіжності у правовстановлюючих документах померлого у написанні його побатькові. На підставі викладеного, просить визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті батька [PERSON] , яке складається із трьохкімнатної квартири, розташованої в [ADDRESS] . ІІ. Процесуальні дії у справі. 3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 13 квітня 2023 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків в позовній заяві. 4. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 01 травня 2023 року, після усунення позивачем недоліків, відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого розгляду на 16 травня 2023 року. 5. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 16 травня 2023 року підготовче провадження у справі було закрито, справу призначено до судового розгляду на 06 червня 2023 року. 6. Сторони в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду подали заяви про розгляд справи у їх відсутності з повним підтриманням та визнанням позовних вимог. Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. 7. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 8. Постановою Верховної Ради України № 807-ІХ від 17.07.2020 року Про утворення та ліквідацію районів, що набрала чинності 19.07.2020 року, змінений адміністративно-територіальний устрій нашої Держави. Зокрема, відповідно до підпункту 19 пункту 3 та абзацу 1 підпункту 19 пункту 1 цієї Постанови ліквідований Шумський район Тернопільської області та утворений Кременецький район Тернопільської області (з адміністративним центром у місті Кременець) у складі територій Борсуківської сільської, Великодедеркальської сільської, Вишнівецької селищної, Кременецької міської, Лановецької міської, Лопушненської сільської, Почаївської міської, Шумської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. 9. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] в с. Кутянка Шумського району Тернопільської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим Андрушівською сільською радою Шумського району Тернопільської області. 10. Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого 10 червня 1993 року Відділом освіти районної державної адміністрації, вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної власності [PERSON] та зареєстрована в Шумському БТІ у реєстрову книгу за №0112. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 23.02.1993 №15. 11. Згідно із Довідкою про технічні показники об`єкта нерухомого майна, наявність (відсутність) нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, перепланування №48 від 10.02.2023, виданої КП «Шумське бюро технічної інвентаризації» слідує, що право власності на трьохкімнатну квартиру, розташовану по [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 зареєстроване в бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за реєстровим №0112 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло видане згідно розпорядження органу приватизації від 23.02.1993 №15. 12. Позивач [PERSON] в КП «Шумське БТІ» виготовив технічний паспорт на трьохкімнатну квартиру, розташовану в [ADDRESS] . 13. Відповідно до довідки №20 від 11.01.2023, виданої Шумською міською радою Тернопільської області вбачається, що [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті проживали та були зареєстровані: дружина - [PERSON] , син - [PERSON] . 14. Відповідно до довідки №119 від 10.02.2023, виданої Шумською міською радою Тернопільської області вбачається, що [PERSON] після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] , вступив в управління спадковим майном, шляхом отримання правовстановлюючих документів. 15. Той факт, що померлий [PERSON] є батьком позивача [PERSON] підтверджується наступними документами: - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Андрушівською сільською радою Шумського району Тернопільської області, відповідно до якого слідує, що [PERSON] народився [INFO] в с. Кутянка Шумського району Тернопільської області, в графі «батьки» вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ; - довідкою №270 від 26.11.2002, виданою Відділом реєстрації актів громадянського стану Шумського районного управління юстиції Тернопільської області, відповідно до якої слідує, що 14 січня 1968 року в Андрушівській сільській раді Шумського району Тернопільської області зареєстровано одруження [PERSON] з [PERSON] , прізвища подружжя після укладення шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . 16. Довідкою №192 від 30.03.2023, виданою Шумською міською радою Тернопільської області підтверджується, що на підставі Акту опиту свідків про встановлення особи №41 від 29.03.2023 про те, що [PERSON] і [PERSON] одна і та ж особа. 17. Згідно із Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.04.2023, виданою Кременецькою державною нотаріальною конторою слідує, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] по тій причині, що правовстановлюючий документ виданий [PERSON] , а спадкодавцем є [PERSON] і вчинення такої нотаріальної дії суперечить законодавству України. Спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. ІV. Оцінка Суду. 18. Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 19. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. 20. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 21. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 22. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 23. Як передбачено ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 24. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. 25. Відповідно до п.1 та п. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 26. Суд звертає увагу, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] і спадщина відкрилась під час дії Цивільного кодексу УРСР 1963 року, відповідно до статті 549 якого, передбачалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном, що мало місце в даних правовідносинах. 27. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. 28. Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. 29. За змістом статті 524 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, статтей 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 30. Відповідно до статті 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. 31. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. 32. Статтями 529, 530 ЦК УРСР в редакції 1963 року, передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. 33. Згідно ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР (надалі - ЦК УРСР), чинної на час виникнення спірних правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. 34. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, чинної на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. 35. Таким чином, за ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном. Доказом цього може бути наявність у спадкоємця ощадної книжки на ім`я померлого, іменних цінних паперів, квитанцій про оплату комунальних та інших послуг, обов`язкового страхування майна та інших документів, виданих на ім`я померлого, на майно, користування, управління і розпорядження яким можливе тільки після оформлення прав на нього. Відтак, позивач [PERSON] , в силу положень ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, прийняв спадщину після смерті його батька [PERSON] , оскільки проживав з ним на момент смерті та після його смерті вступив в управління та володіння спадковим майном. 36. Відповідно до п. 113 Інструкції, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 р. N 18/5 «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», діючої на час виникнення спірних правовідносин, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст.549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. 37. За змістом положень ст.ст.560, 561 цього кодексу спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. 38. Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на наведені положення закону та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що після смерті спадкодавця [PERSON] належна йому спірна трьохкімнатна квартира [ADDRESS] , перейшла за загальними правилами спадкування за законом до його сина [PERSON] (позивача у справі), як до спадкоємця за законом першої черги спадкування, що прийняв спадщину, оскільки останній фактично вступив у володіння спадковим майном. Однак, зважаючи на те, що у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, по тій причині, що правовстановлюючий документ виданий на ім`я [PERSON] , а спадкодавцем є [PERSON] і вчинення такої нотаріальної дії суперечить законодавству України, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. 39. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 40. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 41. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити неможливо, а набуття позивачем права на трьохкімнатну квартиру не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. V. Розподіл судових витрат між сторонами. 42. Позивачем при подачі позову було сплачено 1074 грн. судового збору, які позивач в разі задоволення позову просить не стягувати з відповідачів.

Outcome: approved