Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Представник КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР за довіреністю Зима Д.О. звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за спожиту теплову енергію станом на 01.03.2022 в розмірі 32217,20 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.04.2011 № 630 КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» видано ліцензію на право постачання теплової енергії, на підставі якої підприємство забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси. Між КПТМ «Черкаситеплокомуненерго», як виконавцем послуги з постачання теплової енергії, та відповідачем, як споживачем вищевказаної послуги у багатоквартирному будинку по [ADDRESS] , укладено Типовий договір про надання послуги з постачання теплової енергії (https://treck.com.ua/pub), в запропонованій підприємством редакції та наявні правові відносини щодо надання послуги з постачання теплової енергії. Відповідачі, фактично споживши вищезазначені послуги, не надсилали жодних скарг чи претензій щодо їх наявності, якості чи кількості надання, що свідчить про надання житлово-комунальних послуг належним чином. Однак відповідачі не здійснюють в повному обсязі оплату за надані послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Так, протягом всього строку виникнення заборгованості відповідачі періодично вчиняли дії, що свідчать про визнання ними заборгованості перед підприємством, зокрема, в березні 2020 року боржником в рахунок погашення заборгованості було сплачено кошти в сумі - 601,75 грн., та в червні 2020 року в сумі - 369,64 грн. Станом на 01.03.2022 борг відповідачів перед КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за спожиту теплову енергію становить 32217,20 грн. Дії відповідачів наносять шкоду підприємству, яке втрачає можливість своєчасно проводити оплату за енергоносії, сировину, матеріали, своєчасно виконувати свої зобов`язання перед бюджетом і впливають на якість наданих послуг. Тож просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість станом на 01.03.2022 в сумі 32217,20 грн. та покласти на відповідачів судові витрати. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.01.2023 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачам встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 24.03.2023 від представника відповідачки [PERSON] адвоката Свистун Ю.Л. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування відзиву вказує, що позивач, КПТМ «Черкаситеплокомуненерго», звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, у якій просить стягнути солідарно з [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] на його користь борг станом на 01.03.2022 у розмірі 32 217, 20 гривень, а також судові витрати. Після відкриття провадження у справі відповідач [PERSON] звернулася до Черкаського місцевого центру БВПД 23 лютого 2023 року за правовою допомогою. Судом 08 березня 2023 року поновлено відповідачеві процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву. Вказує на те, що відповідач [PERSON] повністю заперечує позовні вимоги, викладені позовній заяві. Відповідно до матеріалів позовної заяви позивач просить стягнути заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 32217,20 грн. станом на 01.03.2022. Однак, у доданому до заяви розрахунку заборгованості за теплову енергію та сум індексу інфляції, 3% річних по о/р 10772090 вказується розрахунок заборгованості з лютого 2019 року до лютого 2022 року. При цьому, у графі 5 «Нараховано у періоді, грн.» зазначаються суми нарахування за кожен окремо взятий місяць, а у графі 6 «Оплачено у періоді, грн.», - суми, що сплачувалися відповідачем за надані послуги. Загальна сума нарахувань за надані житлово-комунальні послуги в період з лютого 2019 року до лютого 2022 року, що вказуються позивачем у графі 5 становить 13954,06 грн. У зазначений період відповідач частково сплачувала за комунальні послуги, що не заперечується і позивачем та зазначається у наданому ним розрахунку, згідно якого в період з лютого 2019 року до лютого 2022 року відповідачкою сплачено за надані житлово-комунальні послуги загальну суму 13262,25 грн. Тобто, різниця між нарахуваннями та оплатою становить 691,81 грн. Припускають, що розмір заборгованості 32217,20 грн., яку просить стягнути позивач, розрахований шляхом додавання заборгованості відповідача за період з лютого 2019 року до лютого 2022 року, що становить 691,81 гривень та суми 31 525, 39 гривень, яка вказана позивачем у розрахунку на початку зазначеного періоду, однак її походження та спосіб формування позивачем у розрахунку не вказано. До того ж, наводить низку норм законодавства щодо позовної давності. Зокрема, главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Частиною 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до вимог статті 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Вважає, що вказана позивачем на початок розрахункового періоду сума заборгованості у розмірі 31 525, 39 гривень заявлена поза межами трирічного терміну, тобто, після спливу позовної давності, а тому у задоволенні позову в частині стягнення вказаної суми боргу суд має відмовити. Крім того, зазначає, що відповідач, [PERSON] є інвалідом II групи загального захворюванню що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 АВ № 711239 від 17.03.2022, а тому витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позову, просить компенсувати за рахунок держави. Одночасно, 24.03.2023, представником відповідачки [PERSON] адвокатом Свистун Ю.Л. до суду подано заяву про застосування строків позовної давності, у якій наголошує, що позивач заявив позовні вимоги у частині стягнення боргу у розмірі 31 525, 39 гривень, пропустивши передбачений законом трирічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову. З огляду на положення законодавства, просить застосувати позовну давність до позовних вимог у частині стягнення боргу у розмірі 31525,39 грн. та відмовити у задоволенні позовних вимог. В ході розгляду справи, 02.05.2023 представником позивача за довіреністю [PERSON] до суду подано уточнену позовну заяву про стягнення боргу за спожиту теплову енергію. У цій заяві вказують, що надання послуг з централізованого опалення в будинку [ADDRESS] здійснюється заявником. Враховуючи вищезазначене, КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» вважає що, станом на сьогодні, між виконавцем та споживачами багатоквартирного будинку по [ADDRESS] , в тому числі і відповідачами, укладені Типові договори https://tkeck.com.ua/pub з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, в запропонованій підприємством редакції та в наявності правові відносини щодо надання послуги з постачання теплової енергії. Боржники, фактично споживши вищезазначені послуги, не надсилав жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надавав Боржнику житлово-комунальні послуги належним чином, а саме: якісно, своєчасно та у повному обсязі. Однак відповідачі оплати за надані послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води не здійснюють в повному обсязі. Дії відповідачів наносять шкоду підприємству, яке втрачає можливість своєчасно проводити оплату за енергоносії, сировину, матеріали, своєчасно виконувати свої зобов`язання перед бюджетом, і впливають на якість наданих послуг. Окрему увагу необхідно звернути на те, що відповідно до пункту 1 статті 264 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу. Так, протягом всього строку виникнення заборгованості відповідачі періодично вчиняли дії, що свідчать про визнання ними заборгованості перед нашим підприємством, а саме, як приклад в березні місяці 2020 року відповідачем в рахунок погашення заборгованості було сплачено кошти в сумі - 601,75 грн., в червні 2020 року в рахунок погашення заборгованості було сплачено кошти в сумі - 369,64 грн. За таких обставин відсутні правові підстави застосування строку позовної давності при стягненні заборгованості. До початку розгляду справи, стало відомо, що в реєстрі судових рішень відображені данні про судовий наказ Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.08.2017, яким було солідарно стягнуто борг в сумі 24 170,28 грн., за житлово-комунальні послуги з [PERSON] , виданий за заявою КПТМ «Черкаситеплокомуненерго». Оскільки даний наказ на адресу підприємства не надходив та не перебував/не перебуває на виконанні в органах державної виконавчої служби, КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» звернулося до суду з заявою про видачу дублікату. Відповідно до частини 3 статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. Враховуючи викладене вище, вважає за потрібне уточнити позовні вимоги. Станом на 28.02.2022, тобто на дату подачі позову до суду, борг відповідачів перед КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» по особовому рахунку № [NUMBER] за спожиту теплову енергію - складає 8 046,92 грн. Також відповідачі не надали доказів щодо відсутності заборгованості за спожиту теплову енергію. Таким чином, на підставі викладеного, остаточно просили прийняти уточнену позовну заяву відносно [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] [PERSON] [INFO] та стягнути на корить КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» з [PERSON] [INFO] , борг станом 28.02.2022 в сумі 8 046,92 грн. 15.05.2023 представником позивача адвокатом Свистун Ю.Л. до суду подано заперечення на уточнену позовну заяву КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, в яких зазначає, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову. На цьому наголосив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи №405/3360/17. А тому просить відмовити позивачу, КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» у прийнятті уточненої позовної заяви про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, про що винести відповідну ухвалу. У судовому засіданні представник КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за довіреністю Шаригіна Н.М. підтримала уточнені позовні вимоги щодо відповідачки [PERSON] , та просила стягнути з неї на користь КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» заборгованість по особовому рахунку № [NUMBER] за спожиту теплову енергію, яка після врахування судового наказу від 28.08.2017 та всіх проплат і пільг складає 8046,92 грн. Крім того,вказує, що всі пільги при нарахуванні оплати за надані послуги були враховані, але зауважила, що пільги нараховуються лише на 50 відсотків у межах норм споживання. Тобто, якщо споживач перевищує норму споживання послуги, то споживач сплачує її вартість у повному розмірі без пільг. Оскільки відповідачка постійно вказує на невірні розрахунки позивача, відповідачу неодноразово пропонувалось звернутись до позивача і звірити всі розрахунки, щоб врегулювати остаточну суму заборгованості, однак до цього часу цього з її боку зроблено не було. До того ж, будь - яких доказів здійснення додаткових проплат відповідачем [PERSON] не надано. Тож просить задовольнити уточнені позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Свистун Ю.Л. у судовому засіданні заперечували проти задоволення уточнених позовних вимог позивача. Представник відповідачки наголошувала на тому, що відповідно до розрахунку позивача, доданого до уточненої позовної заяви та відповіді Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 26.05.2023 прослідковуються розбіжності у врахуванні пільг, не всі пільги були враховані позивачем при здійсненні нарахувань за надані послуги, наявні розбіжності в сумах пільг за період з жовтня 2021 по січень 2022 року. До того ж, відповідачкою за розрахунковими листами на оплату послуг самостійно було здійснено розрахунок заборгованості, який становить 4007,92 грн., а з врахуванням коригування пільг 3812,92 грн., саме в такому розмірі вони визнають позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] підтвердила, що не визнає позовні вимоги в сумі 8046,92 грн., а визнає частково борг у сумі 3812,92 грн., зазначила, що вона вважає за недоцільне вкотре звертатися до позивача та робити звірку рахунків, оскільки вона вже ходила у 2018, 2019 році і до жодних результатів це не призвело, а наразі має погане самопочуття, щоб йти з`ясовувати розрахунки. У подальшому зазначила, що вважає розрахунки позивача невірними та завищеними, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків. Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Відповідно до статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України). Основні засади організаційних, господарських відносин між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною, особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, які на час розгляду справи по суті хоч і втратили чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 85 від 02.02.2022, проте період, за який виникла заборгованість у відповідача, підпадає під їх регулювання. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ). Згідно п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація, а послуг з постачання гарячої води суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. Індивідуальним споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Статтями 7, 8 вищевказаного Закону визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. За змістом ст.ст. 67-68, 162 ЖК України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Крім того, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР на підставі ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.04.2011 № 630 та рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1480 від 31.10.2007 забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у м. Черкаси. Основні засади організаційних, господарських відносин між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання комунальних послуг, і фізичною, особою, яка отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (яка діяла на час виникнення правовідносин, але втратила чинність на час розгляду справи по суті). Згідно листа Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради» № 12601-01-10 від 29.08.2022, станом на 29.08.2022 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані такі повнолітні особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вказана інформація перевірена судом та підтверджена довідкою з відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 03.01.2023. В ході розгляду представник уточнив позовні вимоги та підтримав їх лише в частині відповідачки [PERSON] . Встановлено, що за вказаною адресою відповідач отримує послуги з теплопостачання від КПТМ «Черкаситеплокомуненерго», відкритий о/р [NUMBER] , але не повній мірі та несвоєчасно сплачує щомісячну оплату за опалення та гаряче водопостачання, про що свідчить наданий позивачем розрахунок заборгованості до уточненої позовної заяви від 02.05.2023. З листа Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 26.05.2023 вбачається, що, [PERSON] , який також зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , за статусом «ветеран органів внутрішніх справ» користувався пільгами на оплату житлово -комунальних послуг в розмірі 50 відсотків у межах норм споживання з 21.03.2011 по 30. 09.2019. З 01.10.2019 по 31.12.2022 пільги на оплату житлово-комунальних послуг нараховувались [PERSON] в грошовій безготівковій формі. До складу сім`ї пільговика входила дружина [PERSON] . Крім того, в листі вказано, що до 01.10.2019 пільги на оплату житлово-комунальних послуг нараховувались організаціями - надавачами послуг та зазначались в квитанціях на сплату таких послуг, які надходили споживачу. Так, згідно повідомлення про розмір отриманої пільги в грошовій формі від 25.05.2023, [PERSON] за період з 01.10.2019 по 31.12.2019 отримав 2011,17 грн. пільг у грошовій формі; за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 - 6150, 27 грн.; за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 6970,29 грн.; за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 8064,91 грн. За повідомленням ГУПФУ в Черкаській області від 24.05.2023 розмір пільги постачання теплової енергії з 01.01.2023 по 03.2023 234,91 грн. щомісячно. Згідно з розрахунком позивача по о/р 10772090 з адресою: [ADDRESS] за постачання теплової енергії відповідачу з лютого 2019 по лютий 2022 нараховано на загальну суму 45479,45 грн. При, цьому в графі «оплачено у періоді, грн.» відображені вказані вище пільги на загальну суму - 13262, 25 грн. Крім того, у судовому засіданні встановлено що 28.08.2017 за заявою позивача Придніпровським районним судом м. Черкаси було видано судовий наказ у справі № 711/6339/17 (провадження № 2-н/711/566/17) про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за спожиту теплову енергію, що утворилась станом на 01.03.2017 у сумі 24170,28 грн. Таким чином, залишок заборгованості відповідачки по о/р № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , станом на 28.02.2022, з врахуванням пільг та вказаного судового наказу, становить 8046,92 грн. (45479,45-13262,25 24170,28=8046,92). Будь яких належних допустимих доказів щодо часткового чи повного погашення заборгованості, інших здійснених платежів за постачання теплової енергії відповідачкою, з огляду на положення глави 5 ЦПК України, суду не надано. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Що стосується клопотання відповідача щодо застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, суд зазначає таке. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлена тривалістю три роки (ст.257 ЦК). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. У постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року у справі № 6-931цс15 зроблено висновок, що «за частиною статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України (у редакції, чинній на час ухвалення оскаржених рішень) є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи, що судовий захист права кредитора (виконавця послуг) на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором (виконавцем послуг) заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності». Як зазначалося вище, 28.08.2017 за заявою позивача Придніпровським районним судом м. Черкаси було видано судовий наказ про солідарне стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за спожиту теплову енергію, що утворилась станом на 01.03.2017 у сумі 24170,28 грн. Крім того, як вбачається з обороту нарахувань по особовому рахунку № [NUMBER] за весь спірний період до лютого 2022 року відповідачкою здійснено періодичні платежі, враховуючи й надані державою щомісячні пільги на оплату житлово-комунальних послуг, здебільшого у більшому розмірі, аніж нарахований КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго». Суд зауважує, що внесення грошових коштів у більшому розмірі ніж нараховано, в тому числі і нарахування пільг державою, вказує на визнання існуючої заборгованості особи перед позивачем, тобто це свідчить про переривання строку позовної давності з боку відповідача. Тож, з огляду на викладене, суд вважає, що позивачем не було пропущено строк позовної давності, тому клопотання відповідача в цій частині не підлягає до задоволення. За таких обставин, оцінивши докази надані учасниками процесу, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР підлягають до задоволення у повному обсязі, до стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягає заборгованість станом на 28.02.2022 у сумі 8046,92 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи позивачем сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2481,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1491 від 24.11.2022. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до довідки МСЕК серії 12ААВ № 711239 від 17.03.2002 відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання та на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2481,00 грн. необхідно компенсувати позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved