Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-15 00:00:00

У травні 2023 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт її перебування на утриманні [PERSON] , [INFO] , по день його смерті [INFO] . В обґрунтування поданої заяви зазначила, що 27.01.1995 року Плисківською сільською радою Погребищенського району Вінницької області було зареєстровано шлюб між нею та [PERSON] за актовим записом №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.01.1995 року. 07.07.2006 року вказаний шлюб було розірвано відділом реєстрації актів цивільного стану Погребищенського районного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 07.07.2006 року. Незважаючи на те, що шлюб між заявницею та [PERSON] було розірвано, вони безперервно продовжували проживати однією сім`єю без повторної реєстрації шлюбу. 10.05.2022 року [PERSON] було мобілізовано до лав Збройних Сил України, де він перебував на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується витягом з наказу командира військової частини [NUMBER] від 10.05.2022 року №114 та довідкою військової частини [NUMBER] від 07.06.2022 року №3580. [INFO] [PERSON] загинув в бою, про що 06.10.2022 року начальником [INFO] [PERSON] було сповіщено заявницю про його загибель, оскільки за волею [PERSON] в його військово-облікових документах заявниця зазначалась саме як дружина. Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 12.01.2023 року у справі №143/1074/22 встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 07.07.2006 року по 05.10.2022 року [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] . У березні 2023 року заявниця звернулась із заявою та пакетом документів до Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації із заявою про встановлення статусу «Члена сім`ї загиблого Захисника України», проте листом від 15.03.2023 року №1366 їй було відмовлено у задоволенні заяви та повідомлено, що заявниця не має права на встановлення даного статусу, у зв`язку із тим, що вона не перебувала у зареєстрованому шлюбу з [PERSON] , а також вказано, що право на надання такого статусу мають у тому числі утриманці загиблого ( померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія по втраті годувальника. 29.03.2023 заявниця звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою та пакетом документів про призначення пенсії по втраті годувальника. Рішенням №2 від 30.03.2023 року їй було відмовлено в призначенні пенсії по втраті годувальника, оскільки на час смерті [PERSON] заявниця не перебувала із ним в зареєстрованому шлюбі. Крім того, заявниця зазначає, що протягом 2022 року працювала в комунальній установі «Обласний пансіонат для осіб з інвалідністю та осіб похилого віку» та її заробітна плата в середньому становила 7000 грн. 00 коп., більша частина якої витрачалась на періодичне лікування та реабілітацію їх з [PERSON] сина [PERSON] , який є особою з інвалідністю з дитинства. Протягом 2022 року [PERSON] , у тому числі в період перебування його за кордоном, перераховував на банківський рахунок заявниці кошти, які були основним та постійним джерелом засобів для її існування. Факт перебування на утриманні також підтверджується довідкою Плисківського старостинського округу Вінницького району Вінницької області від 21.04.2023 року № 18-39. Таким чином, з метою реалізації права заявниці на соціальне та пенсійне забезпечення виникла необхідність встановити факт її перебування на утриманні [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 15.05.2023 року відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження (а.с. 26). Заявниця в судове засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглянути заяву у її відсутність, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі (а.с. 42). Представник заінтересованої особи - Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної військової адміністрації Вінницької області в судове засідання не з`явився, однак начальник управління [PERSON] на адресу суду надіслала заяву про розгляд справи за відсутності свого представника та при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с.34). Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області Євген Гершун в судове засідання не з`явився, натомість електронною поштою на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність та при вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с.40-41). Оскільки учасники процесу в судове засідання не з`явилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, то відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Такі висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18). При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги роз`яснення, викладені у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. А ні отримання непрацездатною особою пенсії, а ні її окреме проживання від годувальника не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні. Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 12 січня 2023 року по справі №143/1074/22 встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 07.07.2006 року по 05.10.2022 року [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , жительки с. Плисків Погребищенської МТГ Вінницького району Вінницької області та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Дане рішення суду набрало законної сили 07.02.2023 (а.с.5-7). Відповідно до ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 10 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ передбачено, що до членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, зазначених у цій статті, належать: батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти; утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; В частині 1 ст. 10-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ зазначено, що порядок надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України визначається Кабінетом Міністрів України. На виконання даної норми закону постановою від 23 вересня 2015 року №740 Кабінет Міністрів України затвердив Порядок надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України», пунктом 3 якого передбачено, що до членів сімей загиблих, померлих (тих, що пропали безвісти) осіб, належать: утриманці загиблого або того, хто пропав безвісти, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки; один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття. Як встановлено судом, 15.03.2023 року листом за №1366 Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної військової адміністрації Вінницької області було відмовлено заявниці у встановленні статусу «Член сім`ї загиблого (померлого)», оскільки відсутні підстави для надання такого статусу, так як заявниця та [PERSON] , який помер [INFO] , не перебували у офіційно зареєстрованому шлюбі, а факт проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя (а.c. 8-9). Статтею 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ передбачено, що на пенсію в разі втрати годувальника мають право непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим законом, які перебували на їх утриманні. Відповідно до п. 10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (зі змінами та доповненнями), передбачено, що для призначення пенсії в разі втрати годувальника подаються такі документи: заява; копія свідоцтва про смерть годувальника; витяг з наказу про виключення годувальника зі списків особового складу у зв`язку зі смертю; висновок про обставини загибелі чи смерті внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час проходження служби при виконанні службових обов`язків (обов`язків військової служби); довідка уповноважених органів з місця проживання про перебування членів сім`ї на утриманні померлого (загиблого) годувальника або рішення суду про перебування на утриманні; документи, передбачені абзацами третім, шостим - дев`ятим пункту 7 цього Порядку. Для призначення пенсії в разі втрати годувальника особам, зазначеним у пункті «а» статті 30 Закону, додатково подаються такі документи: копія свідоцтва про народження; довідка з навчального закладу про навчання із зазначенням дати його закінчення, а також про перебування на повному державному утриманні; довідка Лікарсько-консультативної комісії про визнання дитини інвалідом або довідка МСЕК про визнання особи інвалідом з дитинства; копії свідоцтв про смерть батьків або інші документи, які підтверджують відсутність батьків (у разі призначення пенсії братам, сестрам, онукам); рішення суду про всиновлення; копія рішення про опіку чи піклування (у разі призначення пенсії дітям, які втратили обох батьків). Для призначення пенсії в разі втрати годувальника батькам, дружині (чоловіку), зазначеним у пунктах «б», «в», «д» статті 30 Закону, додатково подаються такі документи: копія свідоцтва про шлюб; довідка МСЕК про визнання особи інвалідом; копія трудової книжки або довідка органів державної податкової служби про облік платника податків - суб`єкта підприємницької діяльності (для осіб, зазначених у пункті «д» статті 30 Закону. Для призначення пенсії в разі втрати годувальника батькам, дружині (чоловіку), діду та бабусі, зазначеним у пунктах «б», «в», «г» статті 30 Закону, додатково подаються такі документи: довідка МСЕК (за наявності групи інвалідності); копія свідоцтва про народження померлого годувальника або рішення суду про встановлення родинних стосунків; довідка уповноваженого органу з місця проживання або рішення суду про перебування на утриманні померлого годувальника (для призначення пенсії вітчиму або мачусі). Із рішення Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області вбачається, що 29.03.2023 року Вінницьким обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області надані документи [PERSON] для призначення їй пенсії в разі втрати годувальника за загиблого чоловіка [PERSON] , відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ ( зі змінами та доповненнями). Однак, вищезазначеним рішенням від 30.03.2023 року їй було відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника за загиблого [PERSON] , у зв`язку з тим, що в наданих нею документах відсутнє свідоцтво про укладення шлюбу ( а.с. 11). Із довідки Головного управління Пенсійного фонду у Вінницькій області від 17.04.2023 року № 133-0200-0218-13 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , досягла пенсійного віку, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду у Вінницькій області з 13.07.2012 року та отримує пенсію за віком довічно згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.14), а тому в розумінні підпункту 2 пункту 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є непрацездатною особою. Непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону (абзац 17 ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»). Відповідно до ч.1 ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Отже, заявниця [PERSON] , як така, що досягнула пенсійного віку відповідно до положень статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є непрацездатною особою та отримує пенсію за віком, має право перейти на пенсію у зв`язку із втратою годувальника за умови знаходження на утриманні свого чоловіка [PERSON] . Крім того, як зазначає заявниця у заяві, хоча вони з померлим [PERSON] розірвали шлюб, але продовжували проживати однією сім`єю та вона перебувала на його утриманні, що підтверджується довідками Погребищенської міської ради від 11.04.20223 року №18-32 та від 21.04.2023 р. №19-39 (а.с.12, 13). Відповідно до відомостей із Державного реєстру фізичних осіб- платників податків про джерела / суми виплачених доходів та утримання податків станом на 20.04.2023 рік [PERSON] за 2022 рік одержувала заробітну плату в КУ ОПІТПВ в середньому 8489 (вісім тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) грн.11 коп. (а с. 15). Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 27.10.2022 року вбачається, що [PERSON] за період з 20.12.2021 року по 30.09.2022 року здійснював щомісячні перекази зі своєї банківської карти АТ КБ «ПриватБанк» через додаток Приват24 на банківську карту [PERSON] на загальну суму - 218235 (двісті вісімнадцять тисяч двісті тридцять п`ять) грн. 36 коп. (а.с.16-17). Таким чином, розмір доходів [PERSON] значно перевищував розмір доходів заявниці [PERSON] , а тому, така допомога була хоч і не єдиним, проте постійним та основним джерелом її засобів до існування, а тому у суду є всі підстави для встановлення факту перебування заявниці на утриманні [PERSON] , оскільки фактів зворотнього судом не встановлено. Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, сформульованою в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19. Разом із тим, суд звертає увагу на те, що у заяві [PERSON] не покликається на необхідність встановлення даного факту для отримання нею одноразової грошової допомоги як утриманцем загиблого військовослужбовця відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» (за змінами та доповненнями), а відтак суд не вбачає необхідності у залученні до участі у справі в якості заінтересованих осіб Міністерства оборони України та [INFO]. Ураховуючи, що встановлення означеного факту має для заявниці правове значення і потрібне для призначення їй пенсії по втраті годувальника та отримання статусу члена сім`ї загиблого, суд вважає за необхідне встановити факт перебування [PERSON] на утриманні [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved