Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

У серпні 2022 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою (з урахуванням уточненої позовної заяви), в якій просить стягнути на користь з [PERSON] з ПрАт "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УНІВЕРСАЛЬНА" 1 426,47 грн. - страхове відшкодування; 2000,00 грн. - витрати на оплату послуг експерта автотоварознавця; стягнути на користь [PERSON] із [PERSON] франшизу в розмірі 2000,00 грн.; Стягнути на користь [PERSON] ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УНІВЕРСАЛЬНА" та із [PERSON] пропорційно судовий збір в розмірі 992,40 грн.; стягнути на користь [PERSON] з ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УНІВЕРСАЛЬНА" та [PERSON] пропорційно витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказали на те, що 02.12.2021 року у м. Дніпро, вул. Макарова, буд. 21 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Skoda Fabia", д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу застрахована в ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УНІВЕРСАЛЬНА" згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № ЕР/202437920, який діяв на дату ДТП та транспортного засобу «Lexus GS 300», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2021 року, справа № 204/9898/22. В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Позивача «Lexus GS 300», д.р.н. [NUMBER] , чим завдані матеріальні збитки. Спірні цивільно-правові відносини у сфері страхування відповідальності власників транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 02.12.2021 року адвокат Демарчук М.В., як представник [PERSON] направив ПрАТ "СК "УНІВЕРСАЛЬНА" оригінал заяви про виплату страхового відшкодування, оригінал повідомлення про ДТП, завірену копію схеми ДТП та надав весь необхідний пакет документів. 20.01.2022 року адвокат Демарчук М.В., як представник [PERSON] направив ПрАТ "СК "УНІВЕРСАЛЬНА" рахунок з СТО ФОП [PERSON] , а також постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська відносно [PERSON] . Повідомлення про ДТП ПрАТ "СК "УНІВЕРСАЛЬНА" отримано 08.12.2021 року. З метою визначення розміру матеріальної шкоди заподіяної Позивачу в результаті пошкодження його автомобіля «Lexus GS 300», д.р.н. [NUMBER] [PERSON] звернувся до судового експерта [PERSON]. Згідно висновку експерта [PERSON]. № 2812/21 від 15.12.2021 року, який був особисто присутнім під час огляду пошкодженого транспортного засобу, вартість матеріального збитку (тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля) завданого в результаті пошкодження автомобіля «Lexus GS 300», д.р.н. [NUMBER] складає 17998,82 грн. Розмір заподіяної матеріальної шкоди складає 15998,82 грн., що розраховується наступним чином 17998,82 грн. - 2000,00 грн., де 17998,82 грн,- вартість матеріального збитку згідно висновку експерта [PERSON] ; 2000,00 грн. - франшиза. Також, з ПрАТ "СК "УНІВЕРСАЛЬНА" підлягають стягненню витрати на проведення експертизи в розмірі 2000,00 грн. На запит адвоката Демарчук М.В. ФОП [PERSON] була надана відповідь, що 02.02.2022 року ПрАТ "СК "УНІВЕРСАЛЬНА" сплатила страхове відшкодування в розмірі 14572,35 грн. Таким чином, із ПрАТ "СК "УНІВЕРСАЛЬНА" підлягає стягненню недоплачене страхове відшкодування в розмірі 1426,47 грн. Також, з ПрАТ "СК "УНІВЕРСАЛЬНА" підлягають стягненню витрати на проведення експертизи в розмірі 2000,00 грн. Не погодившись з позовними вимогами, відповідачем ПрАТ "СК "УНІВЕРСАЛЬНА" подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано наступне. З метою встановлення розміру шкоди пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу Позивача, за заявою Відповідача була проведена оцінка вартості пошкодженого транспортного засобу. Відповідно до Звіту про визначення вартості відновлювального ремонту без урахування та з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу КТЗ № YD01022 від 27.12.2021 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Lexus GS 300, державний реєстраційний номер [NUMBER] , без врахування коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає 30 420, 21 грн., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Lexus GS 300, державний реєстраційний номер [NUMBER] , з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні складає 16 572, 35 грн. (з врахуванням ПДВ), вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Lexus GS 300, державний реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, складає 15 517, 28 грн. (без врахування ПДВ). Згідно з умовами договору № ЕР 202437920 - франшиза складає 2 000 грн. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ФОП « [PERSON] » у розмірі 14 572, 35 грн. (16 572, 35 грн. (сума з ПДВ.) - 2 000 грн. (франшиза) = 14 572, 35 грн.). Отже, враховуючи вищевикладене ПрАТ «СК «Універсальна» виконала свій обов`язок стосовно виплати страхового відшкодування у повному обсязі, відповідно до вимог законодавства, що регулює спірні правовідносини, тому вимоги Позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, відповідно до якого вказано наступне. Звіт оцінювача [PERSON] , який Страховик долучив до відзиву на позов є неповним, оскільки в ньому відсутня одна зі сторін ремонтної калькуляції, а саме сторінка із запасними частинами, що підлягають заміні, а тому не можливо перевірити, чи в звіті враховано всі деталі, що підлягають заміні. Вказує, що занижено вартість деяких ремонтних робіт, що в подальшому вплинуло на визначення розміру матеріального збитку. Страховик не узгодив із Позивачем розмір матеріальної шкоди, не надіслав, ні звіту оцінювача [PERSON] , ні ремонтну калькуляцію, а тому Позивач не мав можливості надати свої зауваження до звіту. Висновок експерта [PERSON]. № 2812/21 від 15.12.2021 року відповідає вимогам ч. 5 ст. 106 ЦПК України: у висновку експерта зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність. Страховик вважає, що він виконав свій обов`язок в повному обсязі, але такий висновок є помилковим. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах ліміту відповідальності страховика на страхувальника, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Враховуючи, що розмір матеріальної шкоди розрахований у висновку експерта [PERSON] з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 17998,82 грн., а ліміт відповідальності Страховика за шкоду заподіяну майну становить 130 000,00 грн., то саме ПрАТ "СК "УНІВЕРСАЛЬНА" є належною особою, яка зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду. Також, відповідачем ПрАТ «СК «Універсальна» подано до суду заперечення, відповідно до яких вказано. Відповідач вказує, що невідомо та не зазначено у позовній заяві чому позивач подає свій Висновок № 2812/21 від 15.12.2021 року, та які вимоги були порушені у Звіті № YD01022 від 02.12.2021 року (на замовлення Відповідача) які пункти не відповідають Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року. Вказує, що для того, щоб установити чи може звіт (експертиза) використовуватися чи ні, сторона позивача могла скористатися своїм правом, на звернення до Фонду державного майна України із заявою на проведення відповідної рецензії Звіту (висновку). Окрім того, вважає, що позивач, не позбавлений права звернутися, з клопотанням про проведення експертизи в рамках розгляду даної справи. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «універсальна» як вже зазначалось у відзиві на позовну заяву здійснили виплату страхового відшкодування на реквізити, які надав позивач, а саме на рахунок ФОП [PERSON] в сумі 14 572, 35 грн. Більш того, у Висновку № 2812/21 від 15.12.2021 року, який надає позивач вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу замінюваних складових частин на дату ДТП складає 16 809, 82 грн. Таким чином, максимально допустима сума страхового відшкодування, яка могла б підлягати стягненню з ПрАТ «СК «Універсальна» у разі задоволення судом позовних вимог [PERSON] становить 237, 47 грн. (16 809,82 грн. (вартість відновлюваного ремонту заявлена позивачем) - 14 572, 35 грн. (фактично сплачене відшкодування) - 2 000, 00 грн. (франшиза) = 237, 47 грн.). В судове засідання позивач та його представник Демарчук М.В. не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, раніше представником надано до суду заяву, в якій він підтримав позовні вимоги і просив задовольнити їх в повному обсязі. Справу просив розглянути за їх відсутності. Представник відповідача ПрАТ «СК «Універсальна» в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, по наступним підставам. У судовому засіданні було встановлено, що 02.12.2021 року у м. Дніпро, вул. Макарова, буд. 21 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Skoda Fabia», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу застрахована в ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УНІВЕРСАЛЬНА" згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № ЕР/202437920, який діяв на дату ДТП та транспортного засобу «Lexus GS 300», д.р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2021 року у справі № 204/9898/22 [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 11-12). В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль Позивача «Lexus GS 300», д.р.н. [NUMBER] , чим завдані матеріальні збитки. 02.12.2021 року адвокат Демарчук М.В., як представник [PERSON] направив ПрАТ "СК "УНІВЕРСАЛЬНА" оригінал заяви про виплату страхового відшкодування, оригінал повідомлення про ДТП, завірену копію схеми ДТП та надав весь необхідний пакет документів. 20.01.2022 року адвокат Демарчук М.В., як представник [PERSON] направив ПрАТ "СК "УНІВЕРСАЛЬНА" рахунок з СТО ФОП [PERSON] , а також постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська відносно [PERSON] . Повідомлення про ДТП ПрАТ "СК "УНІВЕРСАЛЬНА" отримано 08.12.2021 року (а.с.10). З метою визначення розміру матеріальної шкоди заподіяної Позивачу в результаті пошкодження його автомобіля «Lexus GS 300», д.р.н. [NUMBER] [PERSON] звернувся до судового експерта [PERSON]. Згідно висновку експерта [PERSON]. № 2812/21 від 15.12.2021 року, який був особисто присутнім під час огляду пошкодженого транспортного засобу, вартість матеріального збитку (тобто вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля) завданого в результаті пошкодження автомобіля «Lexus GS 300», д.р.н. [NUMBER] складає 17998,82 грн. (а.с. 19-30). Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктами 5, 6 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Статтею 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених у ст. 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Статтею 5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності вказаний Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Так, згідно із п. 22.1 ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до змісту ст. 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Пунктами 34.1. 34.4. статті 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції станом на дату спірних правовідносин) передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти. За змістом п. 35.1. статті 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися, у тому числі зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують. Згідно із п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у т.ч. шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року, прийнятій за результатами розгляду справи №914/881/17, звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України». Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. Відповідно до ст.11 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки. Отже, виходячи з вищевикладених норм, складанню звіту про оцінку розміру збитків, в будь-якому випадку, передує ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. До схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19 грудня 2019 року у справі №211/2171/15; від 01 жовтня 2020 року у справі №2-2394/10; від 15 жовтня 2020 року у справі №917/628/17. Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Отже, наданий позивачем Звіти №YD01022 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, від 02 грудня 2021 року, судом до уваги не приймається, оскільки спростовуються наданими позивачем доказами. Пунктом 4.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24листопада 2003 року №142/5/2092 передбачено, що у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначається така інформація: а)повне найменування суб`єкта оціночної діяльності, його місцезнаходження, телефон (факс), номер та термін дії сертифіката суб`єкта оціночної діяльності; б) дата надходження матеріалів для оцінки і дата підписання звіту (акта), висновку; в) найменування юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка призначила (замовила) оцінку КТЗ; г) питання (завдання), що поставлені перед оцінювачем (експертом)(метаоцінки); ґ) назва об`єкта (об`єктів), представленого для оцінки; д)найменування юридичної особи (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи), місцезнаходження (місцепроживання) власника майна та його майнові права на КТЗ; е) відомості про фізичну особу, що здійснює оцінку КТЗ: посада, прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальності (загальна й оціночна за напрямом програми базової підготовки), стаж роботи за цими спеціальностями, учений ступінь і вчене звання (занаявності), номер, дата видачі кваліфікаційного свідоцтва та посвідчення про підвищення кваліфікації; є)інформація, що має значення для виконання оцінки, з посиланням на джерела її отримання; ж) клопотання оцінювача, експерта про надання додаткових матеріалів, результати їх розгляду (якщо це мало місце); з) перелік використаних довідкових джерел інформації, літератури із зазначенням основних бібліографічних даних (найменування, автори, місце та рік видання); и) дані про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом); і) відомості про осіб, які брали участь в огляді об`єкта оцінки, якщо їх участь обумовлена призначенням оцінки або договором про виконання оцінки; ї) ідентифікаційні дані КТЗ відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) або з копій цих документів; й)показання одометра (тахографа)КТЗ або лічильника мотогодин (за наявності); к) результати візуального огляду щодо відповідності (невідповідності)номерів кузова, шасі ,інших складових частин записам у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (технічному паспорті) або в інших документах; л) відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ; м) відомості про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв`язання поставлених питань; н) відомості про виявлені підчас огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів; о) перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки та припущення, у межах яких проводилася оцінка; п) викладення змісту використаних методичних підходів, методів, оціночних процедур та відповідних розрахунків; р)висновок про вартість майна або висновок про результати автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження); с) додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження. Крім того, суд звертає увагу, що сума страхового відшкодування не була погоджена з позивачем, на чому наполягає сторона позивача та не було спростовано відповідачем ПрАТ «СК «УНІВЕРСАЛЬНА», а тому в розумінні ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», необхідним є замовлення і проведення саме експертизи, висновок якої є належним доказом на підтвердження розміру спричинених збитків у правовідносинах пов`язаних з відшкодуванням шкоди. Пунктом 34.4. статті 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти. Згідно зі змістом наданого позивачем висновку експерта №2812/22 від 15 грудня 2021 року, складаного на замовлення останнього, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу - автомобіль - «Lexus GS 300», реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого в наслідок ДТП складає 16809,82 грн. З приводу вищезазначеного висновку суд зазначає, що стороною відповідача відповідачем ПрАТ «СК «УНІВЕРСАЛЬНА» не було належним чином обґрунтовано свої аргументи щодо невідповідності зазначеного висновку вимогам Закону. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06 липня 2018 року у справі №924/675/17, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, суду необхідно виходити з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Верховний Суд дійшов висновку, що звіт про оцінку транспортного засобу лише попередній оціночний документ, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення ТЗ. Отже, з урахуванням всіх обставин справи та беручи до уваги встановлені судом підстави для відмови у прийнятті в якості доказу Звіту №YD01022, складеного 27 грудня 2021 року оцінювачем ФОП [PERSON] , суд вважає за необхідне врахувати наявний висновок товарознавчої експертизи щодо розміру матеріального збитку, який зроблений судовим експертом Дроздом Ю.І., який складає 16 809,82 грн. Також судом встановлено, що ПрАТ «СК «УНІВЕРСАЛЬНА» було сплачено страхове відшкодування в сумі 16 809,82 грн. Враховуючи право позивача на відшкодування шкоди, а також приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи було встановлено судом та доведено позивачем спричинення шкоди саме [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у відповідачем ПрАТ «СК «УНІВЕРСАЛЬНА» на підставі полісу, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачем ПрАТ «СК «УНІВЕРСАЛЬНА» суму недоплаченого страхового відшкодування з урахуванням висновку розмірі 1426,47 грн. (17998,82 грн. - 14572,35 грн. - 2000,00 грн. (франшиза)). Щодо відшкодування витрат на оплату послуг експерта автотоварознавця в розмірі 2000 грн. суд зазначає наступне. Судом встановлено, що вищенаведені витрати знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з частковим невиконанням своїх зобов`язань відповідачем ПрАТ «СК «УНІВЕРСАЛЬНА», позивачем було пронесено витрати за оплату послуг експерта в розмірі 2 000 грн., відповідно до якого позивач сплатив за послуги з визначення суми матеріального збитку, а тому такі витрати мають бути відшкодовані відповідачем ПрАТ «СК «УНІВЕРСАЛЬНА» на користь позивача. Вирішуючи питання щодо обов`язку відшкодувати суму франшизи, суд виходить з того, що у відповідності до п. 36.6 ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» саме страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. При цьому суд також бере до уваги правові позиції Верховного Суду, висловлені 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15 та 12 грудня 2018 року у справі №758/2356/17-ц, згідно якої володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу, якщо вона встановлена умовами договору, і втрату вартості автомобіля у разі її наявності. Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення з відповідача [PERSON] франшизи у розмірі 2 000 грн. суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, гуртуються на законі, а відтак підлягають задоволенню. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Пунктом 2 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі №280/2635/20 висловив свою позицію про те, що для цілей відшкодування витрат на правову допомогу заявник може використовувати будь-який документ, який свідчить про фактичне понесення таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу позивачу у зазначеній цивільній справі на підставі договору про надання правової допомоги від 08 серпня 2022 року надавало Адвокатське Бюро «Демарчук Миколи «Центр правового врегулювання» в особі адвоката Демарчука М.В., який діє на підставі Статуту, та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ПТ №3038 від 08 жовтня 2019 року (а.с. 46-49). Згідно із положеннями п. 4.2. вищевказаного договору про надання правової допомоги за правову допомогу, передбачену в розділі 1 договору клієнт сплачує адвокатському бюро винагороду (гонорар). Розмір винагороди адвокатського бюро при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору та актах. Додатком №1 від 08 серпня 2022 року до договору про надання правової допомоги від 08 серпня 2022 року сторони узгодили обсяг та вартість послуг у фіксованому розмірі 6000 грн. (а.с. 50). Крім того, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 16 квітня 2020 року у справі №727/4597/19 зазначив про те, що аналіз спеціального законодавства щодо діяльності адвоката дає право зробити висновок про те, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при оплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форми такого документа. Урахувавши наведене та той факт, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката, ВС дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений у довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Також Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі №823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі №816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Так, на підтвердження витрат на правничу допомогу суду було надано акт приймання-передачі виконаних робіт від 09 серпня 2022 року за підписами адвоката Демарчука М.В. та Карпенка В.М., який діє від імені та в інтересах [PERSON] на підставі нотаріальної довіреності №НРР038904 від 02 грудня 2021 року, на суму 6 000 грн., а також квитанцію №0.0.2645817813.1. від 18 серпня 2022 року АТ «Приватбанк» на суму 6 000 грн. (а. с. 51-52). Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та фактичного понесення нею витрат на правову допомогу у розмірі 6 000 грн. Крім того, слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих адвокатом доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Таким чином, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. З огляду на викладене, з урахуванням складності справи, співмірності та пропорційності понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем дійсно документально доведений факт понесення витрат на правову допомогу, та враховуючи задоволення позовних вимог у повному обсязі, і відсутність заперечень відповідачів щодо не співмірності заявлених позивачем витрат на правову допомогу, суд вважає за потрібне стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 6 000 грн., тому з відповідачів на користь позивача підлягають солідарно стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» та [PERSON] . Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слідує стягнути солідарно судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі викладеного,

Outcome: approved