Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-07 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що з відповідачем вона проживала у шлюбі з жовтня 2014 року. Рішенням Хустського районного суду від 26.07.2017 року шлюб між ними розірвано.\~ За час спільного проживання у них з відповідачем народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідач усунувся від виховання та утримання дітей, весь тягар утримання лежить на ній і вона не в змозі самостійно забезпечити належний рівень проживання дітей. Спочатку розлучення вона намагалася самостійно утримувати дітей, але в подальшому потреби для утримання та виховання дітей зростають, тому вона звернулася до суду з даним позовом.\~ Крім того вказує, що старший син почав відвідувати школу і на його забезпечення необхідно витрачати більші кошти. На сьогоднішній день вона також утримує свою хвору матір, яка хворіє психічним захворюванням, тому без матеріальної підтримки батька дітей їй дуже складно забезпечити належний рівень їх утримання. Вважає, що відповідач є молодою людиною, інших утриманців не має тому зможе брати участь у забезпеченні дітей. Посилаючись на викладені\~ у позові обставини просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 3500 грн. щомісячно до досягнення ними повнолітнього віку. В судовому засіданні під час розгляду справи позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з наведених в заяві підстав. Просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та призначити аліменти на утримання дітей в сумі 3500 грн. на кожну дитину, що буде достатнім для забезпечення їх самих необхідних умов проживання.\~ Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнавали та просив відмовити в їх задоволенні. В своїх поясненнях\~ [PERSON] стверджував\~ та надав письмові докази про те, що він має статус інваліда з дитинства ІІІ групи довічно, має обмеження у фізичних навантаженнях, тому не має можливості сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі що вказує позивачка. Він не відмовляється від забезпечення своїх дітей\~ та надання їм допомоги, однак зараз його матеріальний стан досить важкий, стан здоров`я погіршився, тому просив всі ці обставини взяти до уваги. Повністю підтримує наведені у відзиві обставини, про які зазначала його представник - [PERSON] . Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що сторони проживали у зареєстрованому шлюбі з 17.10.2014 року, яки між ними розірвано за рішенням Хустського районного суду від 26.07.2017 року. Від даного шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які на час розгляду справи проживають з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні та вихованні. Відповідач в судовому засіданні повідомив, що не відмовляється від утримання дітей, однак не може сплачувати кошти на користь позивачки в такому розмірі, оскільки за станом здоров`я не може працевлаштуватися. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Право дитини на належне утримання передбачено низкою норм законодавства України. Так, частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7, ч.8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У статті 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину є встановленою Законом гарантією для забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.\~\~\~ При цьому, статтею 184 СК України врегульовано питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вказаною статтею СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Оскільки неповнолітні діти на даний час знаходяться на вихованні та утримані позивачки, що в ході розгляду справи не спростовано відповідачем, суд вважає, що вона має право на отримання аліментів від батька дітей, який повинен виконувати свій обов`язок щодо їх утримання належним чином. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано суду відомостей про розміри заробітку відповідача, натомість останній повідомив, що на даний час ніде не працює і не має можливості працевлаштуватися за станом здоров`я та сплачувати аліменти у заявленому розмірі. З урахуванням вищенаведеного судом не встановлено даних, які б могли вказувати на неможливість або значні істотність обмеження надавати відповідачем матеріальну підтримку позивачу. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та неповнолітніх дітей, а також враховує стан здоров`я відповідача, який є молодою особою, при цьому надав письмові докази про те, що він має статус інваліда з дитинства ІІІ групи довічно, що фактично не виключає його спроможність хоча б частково сплачувати аліменти на утримання дітей. З врахуванням наведених обставин, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів\~ що підлягають стягненню з відповідача у сумі по 1800 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, оскільки такий розмір відповідатиме встановленому ст.184 СК України мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину і відповідачем жодним чином не спростована можливість надання утримання дитині в такому розмірі. Такий розмір аліментів відповідає вимогам закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, адже такий розмір забезпечить необхідний мінімум для їх проживання, загалом дасть можливість дотримання принципу достатнього забезпечення дитини. З врахуванням принципу співмірності, розумності аліменти у розмірі 1800 грн. відповідатимуть інтересам дітей і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь Держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн., оскільки позивачка звільнене на від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Згідно ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи викладене,

Outcome: partial