Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просить суд видати обмежувальний припис стосовно кривдника [PERSON] , що мешкає за адресою: [ADDRESS] , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме: заборонити [PERSON] 1983р.н. перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] 1983р.н. наближатися на визначену відстань до місця проживання, навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] ; заборонити [PERSON] 1983р.н. особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити [PERSON] 1983р.н. вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування своїх вимог, заявниця посилається на те, що [PERSON] здійснює відносно неї домашнє насильство, тому вона вимушена звернутись до суду. В судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява про видачу обмежувального припису підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №934097 від 04 квітня 2023 року [PERSON] 31 березня 2023 року біля 23:00 годин за адресою: [ADDRESS] в ході конфліктної ситуації кричав та висловлювався нецензурною лайкою по відношенню до матері [PERSON] , чим вчинив психологічне насильство. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №933938 від 13 квітня 2023 року [PERSON] 31 березня 2023 року біля 23:00 годин за місцем мешкання: [ADDRESS] в вчинив домашнє насильство відносно матері [PERSON] , ображав, штовхав її, хапав за руки, погрожував. Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №882971 від 27 травня 2023 року [PERSON] 23 травня 2023 року о 19:00 годині, знаходячись за місцем мешкання: [ADDRESS] в стані сильного алкогольного сп`яніння вчинив сварку зі своєю матір`ю [PERSON] , оскорбляв її нецензурною лайкою, погрожував, штовхав, вимагав гроші та інше, чим вчинив відносно неї фізичне та психологічне насильство. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №882972 від 26 травня 2023 року [PERSON] 21 травня 2023 року о 15:30 годин, знаходячись за місцем мешкання за адресою: [ADDRESS] в стані сильного сп`яніння вчинив сварку з матір`ю [PERSON] , оскорбляв її нецензурною лайкою, погрожував, штовхав, вимагав гроші, вдарив по обличчю, чим вчинив відносно неї фізичне та психологічне насильство. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №883009 від 06 червня 2023 року [PERSON] 31 травня 2023 року близько 14:10 годин за місцем мешкання за адресою: [ADDRESS] вчинив домашнє насильство відносно матері [PERSON] , ображав нецензурною лайкою, погрожував розправою, зламав ноутбук. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №883008 від 06 червня 2023 року [PERSON] 01 червня 2023 року о 19:30 годин, знаходячись за місцем мешкання за адресою: [ADDRESS] в п`яному стані вчинив сварку з матір`ю [PERSON] , в ході якої ображав її нецензурною лайкою, кидався у бійку, штовхав, вимагав гроші на спиртне, чим вчинив фізичне та психологічне насильство. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2023 року у справі №521/9706/23 в результаті розгляду протоколу серії ВАВ №933938 від 13 квітня 2023 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 170 гривень на користь держави та стягнуто судовий збір. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2023 року у справі №521/9714/23 в результаті розгляду протоколу серії ВАВ №934097 від 04 квітня 2023 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 170 гривень на користь держави та стягнуто судовий збір. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2023 року у справі №521/5463/23 в результаті розгляду протоколу серії ВАВ №815082 від 11 лютого 2023 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 170 гривень на користь держави та стягнуто судовий збір. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 29 травня 2023 року у справі №521/13413/23 в результаті розгляду протоколу серії ВАБ №932593 від 25 травня 2023 року [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 340 гривень на користь держави, стягнуто судовий збір та направлено в порядку ст. 39-1 КУпАП до Центру соціальних служб Одеської міської ради для проходження програми для кривдників, передбаченої ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» строком на три місяці. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 29 травня 2023 року у справі №521/13431/23 в результаті розгляду протоколів серії ВАВ №882971 від 27 травня 2023 року, ВАВ №882972 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності, накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту строком на дванадцять діб та стягнуто судовий збір. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1\~ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Згідно п.7 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: батьки (мати, батько) і дитина (діти). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно ч. 6 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. За пунктом 7 частини 1 статті 1\~ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» - обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26\~ ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У відповідності до п. 9 ч. 1 ст.\~1\~ ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4\~ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Згідно з ст. 350-6 ч.1,2,4 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання. Відповідно до п. 5, ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються. Відповідно до ч. 2 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3)обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6)заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. З огляду на викладене, враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві (постанова Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 607/10122/19). Сам по собі факт не притягнення особи до юридичної відповідальності не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника (постанова Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 404/5203/19). Відповідно до ч. 7 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , що підтверджується паспортом громадянина України № [NUMBER] , тобто на момент розгляду справи йому виповнилося 40 років. Враховуючи зазначені норми законодавства, з огляду на надані до суду докази та встановлені обставини, суд вважає за необхідне частково задовольнити заяву [PERSON] про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] , а саме заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] на строк три місяці. На підставі викладеного та

Outcome: partial