Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовомпро визначення місце проживання дитини. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.12.2016 р. між ним та [PERSON] було укладено шлюб, в якому у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . 16.05.2022 р. шлюб між сторонами розірвано. Із листопада 2022 р. малолітній син проживає разом із ним та перебуває на його утриманні. Позивач має стабільний дохід, з моменту народження піклується про сина, допомагає матеріально. Відповідач [PERSON] відсутня за місцем реєстрації та на даний час проживає у м. Тернопіль, створила нову сім`ю та не має бажання проживати разом із сином. В судове засідання представник позивача, та позивач не заявились подали заяву, в якій позов підтримали та просили проводити розгляд справи без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, заявою від 20.05.2023 р. позов визнала та просила розглядати справу без її участі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, на виконання ухвали суду надав висновок органу опіки та піклування, яким вважає за доцільне позов задовольнити. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 09.12.2016 р. сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Пироговецької сільської ради Хмельницького району, актовий запис №8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 09.12.2016 р.. В шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 04.02.2017 р.. 16.05.2022 р. шлюб між сторонами розірвано з ініціативи відповідача, що підтверджується рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16.05.2022 р. у справі №686/1320/22. Сторони проживають окремо, в різних населених пунктах, що підтверджується листом УДМСУ від 13.03.2023 р., копіями паспортів, актом від 24.01.2023 р., адресою, зазначеною відповідачем у заяві від 21.02.2023 р.. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч.8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У відповідності до п. п. 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до п. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Зазначене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Ст. ст. 141, 150, 153, 155 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно із ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. Ч. 1 ст. 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. Суд виходить з того, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Питання про визначення місця проживання дітей має вирішуватись, насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дітей. Відповідно до положень ч. ч. 4 - 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. З матеріалів справи вбачається, що відповідач добровільно з листопада 2021 р. проживає окремо від дитини у м. Тернополі. Дитина з листопада 2022 року фактично проживає разом із батьком - [PERSON] в [ADDRESS] . Дитина побутово та соціально пов`язана із м. Хмельницьким, де відвідує Хмельницький заклад дошкільної освіти №25, що підтверджується довідкою Хмельницького закладу дошкільної освіти від 25.01.2023 р. №01-31/7. Позивач займається утриманням та вихованням сина. У квартирі створені належні умови, необхідні для нормального розвитку та виховання дитини. Позивач працевлаштований, несе службу у збройних силах України у військовій частині [NUMBER] , на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, спиртними напоями не зловживає, до кримінальної відповідальності не притягувався, має позитивну характеристику, з дитиною має гарні взаємовідносини. Дані обставини підтверджується актом ТОВ «КК «ДомКОм Хмельницький» від 24.01.2023 р., довідками форми ОК-5, ОК-7 про доходи [PERSON] , довідкою КНП «Хмельницька ЦРЛ» Хмельницького району від 25.01.2023 р., характеристикою №121/1 від 12.01.2022 р.. Наявність підстав для визначення місця проживання дитини [PERSON] разом із батьком підтверджується також висновком органу опіки і піклування від 28.04.2023 р. №1097/01-31. Крім того, відповідач заявою від 20.05.2023 р. визнала позов про визначення місця проживання дитини [PERSON] разом із батьком [PERSON] .. Згідно із ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Таким чином, судом встановлено, що на даний час інтересам дитини відповідає проживання за місцем проживання батька, де вона на даний час фактично і проживає. Таким чином, позов слід задовольнити. Згідно із ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved