Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), у якому, з урахуванням заяви про зміну предмета позову, просив: - встановити юридичний факт, що померлий [PERSON] був батьком [PERSON] та відповідно рідним дідом [PERSON] ; - визнати недійсною заяву - відмову [PERSON] 1949 р.н., оформлену у Липовецькій ДНК, Вінницької області 28.12.2002, отриману державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори Вінницької області 28.12.2002, про те, що він від спадщини, що залишилась після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , не приймав і на неї не претендує; - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії PH №035121 - видане на ім`я [PERSON] (спадкова справа №842/2002) 02.01.2002 державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори після смерті батька [PERSON] , яка настала [INFO] , номер у реєстрі 09. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. [INFO] помер дід позивача [PERSON] , а після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] його спадщину, шляхом спільного проживання, фактично прийняв батько позивача [PERSON] і фактично вступив у володіння майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Однак, [INFO] [PERSON] помер, а його спадщину прийняли його син позивач та дружина [PERSON] . Після смерті [INFO] [PERSON] її спадщину прийняв син позивач. Разом з тим, у батька позивача була рідна сестра відповідач, яка оформила на себе земельну частку (пай) діда, оскільки попросила свого рідного брата [PERSON] відмовитися від спадщини їх батька [PERSON] . Однак, позивач стверджує, що його батько [PERSON] думаючи, що відмовляється лише від земельної частки (пай), яку бажає оформити на себе його рідна сестра, помилково вказав у своїй відмові від спадщини [PERSON] , яка до того ж була датована після чотирьох років з дня смерті батька, що не прийняв його спадщину і не претендуватиме не неї. За таких обставин, попри недійсність відмови від спадщини [PERSON] , слід визнати недійсною свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії PH №035121 - видане на ім`я відповідача після смерті [PERSON] . Через вказані факти позивач не може оформити на себе спадщину на житловий будинок, у який належав його діду і де проживав його батько, а через розбіжності в їх пізвищах, нотаріусом було відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії. Ухвалою суду від 07.10.2022 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Ухвалою суду від 25.11.2022, на задоволення заяви позивача, замінено неналежного відповідача Липовецьку міську раду на належного [PERSON] і відповідачу визначено строк для подання відзиву. Ухвалою суду від 20.04.2023 прийнято до провадження заяву про зміну предмета позову. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подала. Сторонами не врегульовано спір до судового розгляду. Ухвалою суду від 24.05.2023 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явились, однак у своїй заяві позивач просив суд про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити. Суд зауважує, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови повідомлення його належним чином про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому суд проводить розгляд справи у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, при цьому не здійснюючи фіксацію судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. Як вбачається з наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 14.12.1967 [PERSON] належав житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] , а згідно сертифікату серії PH №03512, на ім`я [PERSON] 02.01.2002 йому належне право на земельну частку (пай). [INFO] [PERSON] помер, а після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] його спадщину, шляхом спільного проживання, фактично прийняв його син [PERSON] і фактично вступив у володіння майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Попри розбіжності у прізвищах вказаних осіб, наявними у матеріалах справи документами підтверджується, юридичний факт, що померлий [PERSON] був батьком [PERSON] та відповідно рідним дідом позивачу. [INFO] [PERSON] помер, а його спадщину прийняли позивач як син та дружина [PERSON] оскільки проживали зі спадкоємцем за однією адресою та продовжили доглядати за майном покійного протягом шести місяців від дня смерті. Після смерті [INFO] [PERSON] її спадщину прийняв син - позивач. Разом з тим, у батька позивача була рідна сестра відповідач, яка оформила на себе земельну частку (пай) діда [PERSON] , оскільки раніше попросила свого рідного брата [PERSON] відмовитися від спадщини їх батька [PERSON] . Така заява про відмову від спадщини [PERSON] наявна у матеріалах справи, але попри смерть останнього у 1998, датована 2002 року. Позивач стверджує, що його батько [PERSON] думаючи, що відмовляється лише від земельної частки (пай), яку бажає оформити на себе його рідна сестра, помилково вказав у своїй відмові від спадщини [PERSON] . Натомість, на відмінно від [PERSON] , факт постійного проживання відповідача з [PERSON] не підтверджено належними та допустимими доказами. Але, все ж попри недійсність відмови батька позивача від спадщини [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії PH №035121 - видане на ім`я відповідача після смерті [PERSON] є недійсним, оскільки здійснено всупереч фактичним обставинам, а позивач не може оформити на себе спадщину на житловий будинок, який належав його дідусю і де проживав його батько, який прийняв його спадщину. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Судом було встановлено, що згідно інформації у довідках від Липовецької міської ради та акту сусідів з депутатом міської ради вбачається, що після смерті [PERSON] його спадщину, шляхом спільного проживання по [ADDRESS] , фактично прийняв його син [PERSON] , оскільки фактично вступив у володіння майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Так, попри розбіжності у прізвищах вказаних осіб, наявними у матеріалах справи документами підтверджується, юридичний факт, що померлий [PERSON] був батьком [PERSON] та відповідно рідним дідом позивачу. Крім того, після смерті [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна частка (пай) та житловий будинок. Суд зауважує, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом. За змістом ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як визначено в ст. 548 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За загальними приписами ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом було встановлено, що дідусь позивача [PERSON] помер [INFO] , а після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії PH №03512. Разом з тим, таке право їй належало і воно може бути успадковане її спадкоємцями у порядку спадкування за законом. Крім того, згідно копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 14.12.1967 [PERSON] належав житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] його спадщину, шляхом спільного проживання, фактично прийняв його син [PERSON] і фактично вступив у володіння майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Разом з тим, у батька позивача була рідна сестра відповідач, яка оформила на себе земельну частку (пай) діда [PERSON] , оскільки раніше попросила свого рідного брата [PERSON] відмовитися від спадщини їх батька [PERSON] . Така заява про відмову від спадщини [PERSON] наявна у матеріалах справи, але попри смерть останього у 1998, датована 2002 року. Суд встановиви про недійсність відмови [PERSON] від спадщини [PERSON] , що в подальшому призвело до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії PH №035121 - на ім`я відповідача після смерті [PERSON] , оскільки здійснено всупереч встановленим фактичним обставинам. Разом з тим, свідоцтво про право на спадщину, яке видане відповідачу визнається недійсним оскільки встановлено, що вона не мала права на спадкування, так як протягом шести місяців з дня відкриття спадщини [PERSON] фактично не вступила в управління або володіння спадковим майном і протягом шести місяців не подала державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом було встановлено, що батько позивача [PERSON] помер [INFO] , а після його смерті відкрилася спадщина. Як визначено в ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Разом з тим, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини (ч. 1 ст.1222 ЦК України). Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Проте, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Судом було встановлено, що після смерті [PERSON] його спадщину прийняли позивач як син та дружина [PERSON] оскільки проживали зі спадкоємцем за однією адресою та продовжили доглядати за майном покійного протягом шести місяців від дня смерті. Після смерті [INFO] [PERSON] її спадщину прийняв син позивач, однак не може оформити на себе спадщину на житловий будинок, у який належав його діду і де проживав його батько. Суд дійшов висновку, що позивач обґрунтовано звернувся до суду з позовом. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, а в сукупності, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимоги: встановити юридичний факт, що померлий [PERSON] був батьком [PERSON] та відповідно рідним дідом позивачу; визнати недійсною заяву про відмову [PERSON] від прийняття спадщини батька, оформлену у Липовецькій ДНК, Вінницької області 28.12.2002, та про визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії PH №035121 - видане на ім`я відповідача, ґрунтуються на нормах законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved