Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди, завданої затримкою розрахунку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він 35 років пропрацював електрослюсарем Центральної енерголабораторії Акціонерного товариства «ПОКРОВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ». 13.09.2021 року позивач звільнився з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, але в день звільнення не отримав від ГЗК повного розрахунку. Недораховані 40 тис. грн.. позивач отримав лише 23.08.2022р., тобто затримка становила 11 місяців, що додало позивачу моральних страждань. Так, позивач змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя (через інфляцію і необхідність лікування), ходити до адвоката і в суд (задля відновлення своїх трудових прав), змушений відмовитися від наміченої евакуації і потерпати від втрати нормальних життєвих зв`язків з рідними (які перебувають в евакуації) та колишніми співробітниками. За цих обставин позивач просить відшкодування моральної шкоди в одну тисячу гривень за кожен місяць затримки розрахунку, що становить 11 тисяч гривень. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, тем більше у визначеному позивачем розмірі 11\~000,00 грн., згідно наданих до суду письмових пояснень. Так, відповідач вважає, що позивачем не доведено як факту так і розміру завданої моральної шкоди. Не додано жодного доказу щодо спричинення моральної шкоди саме у розмірі 11\~000,00 грн. Крім того, вказують на те, що АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» є одним з ведучих підприємств з видобування марганцевої руди, що здійснює розробку західної частини Нікопольського родовища Дніпропетровської області та видобуває близько 70% марганцевої руди в Україні та близько 7% в світовому масштабі. АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК» віднесено до категорії великих платників податків. Підприємство своєчасно сплачувало та сплачує всі обов`язкові платежі до бюджетів усіх рівнів, а також своєчасно сплачує заробітну плату працівникам Комбінату. Таким чином, стабільна діяльність АТ ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК" із видобування марганцевої руди, її переробки та випуску марганцевого концентрату впливає на фінансовий та соціальний виток місцевих громад Дніпропетровської області та на економіку та безпеку всієї Держави. Також, АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК» є постачальником сировини для акціонерних товариств КОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ (АТ НЗФ), ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД РОСПЛАВІВ (АТ ЗЗФ). Нікопольська міська та районна територіальні громади перебувають під щоденними артилерійськими обстрілами та обстрілами з реактивних систем залпового вогню з боку військових розділів російської федерації, які базуються в районі м. Енергодар на протилежному березі Каховського водосховища. З огляду на це, Нікопольську міську територіальну громаду, на території якої знаходиться основний контрагент АТ НЗФ згідно наказу Міністерства з питань реінтеграцїї тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 р. №75, зі змінами згідно наказу реінтеграцїї від 13.09.2022 р. №206, включено до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій. АТ НІКОПОЛЬСЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ перебуває під щоденними загрозами артилерійського та ракетного обстрілу. Крім того, готова продукція АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК» транспортується залізницею до заводу через територію, яка перебуває під обстрілами. Починаючи з березня 2022 року та протягом 12 місяців воєнних дій, «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК», яке є містоутворюючим підприємством м. Покров та практично єдиним великим працюючим у місті підприємством, докладало максимальних зусиль задля недопущення зупинки виробництва, збереження робочих місць для 4-х тис. мешканців м. Покров та виконання податкових зобов`язань. АТ «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК» є постачальником сировини для акціонерних товариств Нікопольський завод феросплавів, Запорізький завод феросплавів. Ситуація, яка склалася призвела до значного зменшення обсягів виробництва та відсутністю ринку збуту продукції як на території України так і за її межами, порушення логістики, здорожчання енергоносіїв, ТМЦ та ПММ, вихід з ладу виробничого обладнання та відсутність пропозицій підрядників з виконання робіт по відновленню працездатності цього обладнання призвело до значного погіршення фінансового становища комбінату. В таких умовах, підприємство було вимушене знизити обсяги виробництва готової продукції та обсяги її відвантаження, що суттєво вплинуло на рівень надходжень грошових коштів відповідно, можливість виконувати податкові зобов`язання. У зв`язку із ситуацією, яка склалась на сьогодні: збройною агресією проти України неможливістю забезпечення стабільної безаварійної роботи гірничо-розкривного обладнання в період екстрених відключень електроенергії, не надання необхідної потужності енергозабезпечення роботи обладнання в період дії воєнного стану, необхідністю забезпечення організації та контролю охорони гірничо-розкривного обладнання в період простою, АТ ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК прийняв рішення про зупинку Комбінату на простій з 01.10.2022 р. згідно Наказу від 30.09.2022 року N 897 «Про зупинку діяльності комбінату з 01.10.2022 року» та з 01.12.2022 р. Згідно Наказу 03.12.2022 року №30-1791014640 «Про зупинку комбінату на простій з 01.12.2022 року»: призупинено господарську діяльність Комбінату та встановлено працівникам Комбінату режим вимушеного простою з неповною зайнятістю, з незалежних від адміністрації та працівників причин. Призупинення роботи підприємства, простій працівників унеможливлює виконання «ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК» господарської, в т.ч. фінансової діяльності підприємства належним чином. 28.02.2022 року Торгово-Промислова Палата України листом №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року підтвердила, що зазначені обставини - воєнний стан з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору. Наведені обґрунтування підтверджують об`єктивну наявність підстав, які перешкоджають ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК своєчасно виконувати господарські, в т.ч. фінансової розрахунки в період воєнного стану та зупинку Комбінату на простій з 01.12.2022р. З огляду на викладене, просять суд врахувати фінансове становище АТ ПОКРОВСЬКИЙ ГЗК при винесенні рішення по справі. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] працював електрослюсарем Центральної енерголабораторії Акціонерного товариства «ПОКРОВСЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ». Безперервний стаж його роботи на вказаному підприємстві становить 35 років. 13.09.2021 року позивач звільнився з роботи у зв`язку з виходом на пенсію. У відповідності\~з пунктом\~6.11.\~колективного договору\~роботодавець зобов`язаний\~був у\~день розрахунку\~виплатити позивачу\~одноразову допомогу\~в розмірі\~трьох середньомісячних\~зарплат -\~39\~904,62\~грн. Недораховані суму виплат [PERSON] отримав 23.08.2022р., тобто затримка становила 11 місяців. Як вказує позивач, затримка розрахунку додала позивачу моральних страждань, які виражалися в тому, що він був змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя (через інфляцію і необхідність лікування), ходити до адвоката і в суд (задля відновлення своїх трудових прав), змушений відмовитися від наміченої евакуації і потерпати від втрати нормальних життєвих зв`язків з рідними (які перебувають в евакуації) та колишніми співробітниками. За цих обставин позивач просить відшкодування моральної шкоди в одну тисячу гривень за кожен місяць затримки розрахунку, що становить 11 тисяч гривень. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення. Частиною 2\~ст. 16 ЦК України\~визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування моральної шкоди, тощо. Зокрема, ч. 1\~ст. 23 ЦК України\~передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Стаття 237-1 КЗпП України\~передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством. Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди. За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із\~ст. 237-1 КЗпП України\~є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року (з відповідними змінами) роз`яснено, що відповідно до\~ст. 237-1 КЗпП України\~(набрав чинності з 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (ст. ст.\~3,\~4,\~11,\~31 ЦПК України). Враховуючи, те що КЗпП України\~не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників, а\~ст. 237-1 цього Кодексу\~передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди у обраний ним спосіб, зокрема, повернення потерпілій особі вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у її житті та з урахуванням інших обставин, то висновок суду касаційної інстанції, викладений у судових рішеннях у справі, яка переглядається, є законним і обґрунтованим. Отже, компенсація завданої моральної шкоди має самостійне юридичне значення. Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі\~ст.237-1 КЗпП України\~здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати. Аналізуючи вищенаведені норми права у сукупності з доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позивачу [PERSON] була спричинена моральна шкода бездіяльністю відповідача, яка полягала у затримці виплати розрахунку. Разом з тим, заперечуючи проти задоволення позовних вимог позивача, представники відповідача вказують на те, що підприємство перебуває у скрутному становищі у зв`язку з військовою агресією росії проти України, а тому не має змоги сплатити позивачу заявлену суму моральної шкоди. Однак наявність вказаних обставин не звільняє відповідача від обов`язку відшкодування моральної шкоди позивачу, але може бути враховано судом при визначенні розміру заподіяної шкоди. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування з АТ «ПГЗК» моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 6\~500,00 грн., оскільки доводи та надані докази у справі свідчать про те, що порушення законних прав позивача, яке полягало у затримці виплати розрахунку в порядку і строки, встановлені чинним законодавством, призвело до моральних страждань, втрати ним нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, проте було нетривалим. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні характер порушення прав позивача, погіршення його матеріального стану, істотність вимушених змін у житті після затримки виплат розрахунку та тривалість цих змін. Також суд бере до уваги матеріальне становище підприємства, яке в період військового стану перебуває в скрутному становищі. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди, завданої затримкою розрахунку підлягають частковому задоволенню. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню судовий збір в сумі 634,40 грн., оскільки позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору.

Outcome: partial