Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

21.02.2023 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернувся із позовом Концерн «Міські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги. Посилається на таке. Основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. 02 жовтня 2021 року Позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальний договір на послугу з постачання теплової енергії. Вказаний договір є публічним договором приєднання та вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. [PERSON] на праві власності належить нежитлове приміщення IX в підвалі літера А-5 площею 194,6 кв.м, за адресою [ADDRESS] . Між Концерном «Міські теплові мережі» та приватним підприємцем [PERSON] був укладений договір №501803 від 01.04.2007 р. «Купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді», відповідно до умов якого теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами в термін та порядку, встановленими умовами договору. Згідно інформації з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 09.03.2021 р. [PERSON] припинив свою підприємницьку діяльність. Позивач здійснював постачання теплової енергії відповідачу в нежиле приміщення IX в підвал літ.А-5 загальною площею 194,6 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] за період з листопада 2020 року по травень 2021 на загальну суму 1229,88 грн. Тобто, Відповідач не виконав свої обов`язки згідно Договору по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії, у зв`язку з чим за Відповідачем виникла грошова заборгованість у розмірі 1229,88 грн., яку просить стягнути позивач. Ухвалою судді від 23.02.2023 року провадження по справі відкрито, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача по справі у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, з заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертались. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, письмового відзиву на позов не подав, заяви чи клопотань по суті позовних вимог чи з процесуальних питань не надав, що відповідно до ст. 280 ЦПК України в сукупності є підставою для заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні по справі докази, у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю з таких підстав. Судом встановлено, що нежиле приміщення IX в підвал літ.А-5 загальною площею 194,6 кв.м, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] з 18.04.2005 року належить відповідачу [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с.9). Між Концерном «Міські теплові мережі» та приватним підприємцем [PERSON] був укладений договір №501803 від 01.04.2007 р. «Купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді», відповідно до умов якого теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами в термін та порядку, встановленими умовами договору. Згідно інформації з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 09.03.2021 р. [PERSON] припинив свою підприємницьку діяльність. Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Правовідносини, які виникають в процесі споживання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 21.08.2019, № 830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018, № 315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» та іншими нормативно-правовими актами України. Згідно з ч. ч. 2, 3, 7 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Зазначені положення кореспондуються з пунктами 4, 14 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198, якими передбачено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією; споживач зобов`язаний до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання укласти з теплопостачальною організацією такий договір. Статтею 24 Закону України «Про теплопостачання» встановлені права та обов`язки споживача теплової енергії і, зокрема, обов`язок своєчасного укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315. Згідно з п. 32 розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Пунктом 34 вказано споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Згідно з п. 36 договору під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів). Відповідно до п. 38 договору споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього Договору. Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з з листопада 2020 року по травень 2021 на загальну суму 1229,88 грн., що підтверджується розрахунком суми грошової заборгованості. Таким чином, судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за вищевказаною адресою та користується послугами позивача, а тому при фактичному отриманні послуг він повинен проводити оплату за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах передачі теплової енергії на адресу Концерну «МТМ» не надав. Тобто, фактично погодився з спожитою тепловою енергією та з сумами, нарахованими Позивачем до оплати у відповідні періоди. Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку (абз. 9 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання»). За таких обставин, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача про стягнення з відповідача суми 1229,88 грн. боргу за спожиту теплову енергію. Вимоги є законними, обґрунтованими, відповідають вимогам чинного законодавства України та підлягають задоволенню. Позивачем при поданні позову був сплачений судовий збір в сумі 2684 грн., який підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

Outcome: approved