Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

11 квітня 2023 року [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 02 серпня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Олександрійського міського управління юстиції, актовий запис №245, свідоцтво про одруження [NUMBER] . Від даного шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування пред`явлених вимог позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки. Фактично шлюбні відносини між ними припинено, спільне господарство не ведуть, разом не проживають більше року, шлюб повністю і безповоротно розпався, перебування у шлюбі має формальний характер. 12 квітня 2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Від представника позивача - адвоката Савченко О.О. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилась, від неї через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 серпня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Олександрійського міського управління юстиції, актовий запис №245 ( а.с.7). Неповнолітніх дітей від вказаного шлюбу сторони не мають. Судом встановлено, що сторони спільне господарство не ведуть, мають різні погляди на життя, подальше їх сумісне проживання неможливе, фактично шлюбні відносини припинено у грудні 2021 року. За змістом ч. 1 ст.24 СК України та ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимогами ч. 3, ч. 4 ст.56 СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст.112СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідач просила залишити їй прізвище [PERSON] . Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами неможливо, суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved