Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

03.04.2023 року позивач через свого представника адвоката Костенко В.П. звернулась до суду із позовом до відповідачів про відновлення порушених цивільних прав та інтересів, у якому просить: відновити порушені цивільні права та інтереси позивача на підставі постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.02.2023 року у справі №755/17313/17 - повернути у стан, що існував до державної реєстрації припинення права приватної власності позивача на квартиру (запис у державному реєстрі від 19.01.2021, індексний номер рішення 62924301), а саме, шляхом державної реєстрації зміни або набуття права приватної власності за позивачкою на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] ; зобов`язати Управління (Центр) надання адміністративних послуг Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в особі будь-якого з його діючих реєстраторів здійснити державну реєстрацію зміни або набуття права приватної власності за позивачкою у державному реєстрі на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS] на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 01.04.2017 року, №727. При цьому, у подальшому дарувальниця [PERSON] звернулась до суду зі позовом до обдарованої про визнання договору дарування недійсним. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.07.2021 року у справі №755/17313/17 у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Постановою Київського апеляційного суду від 01.12.2021 року рішення суду першої інстанції скасоване, визнано недійсним договір дарування від 01.04.2017 року. Постановою Верховного Суду від 01.02.2023 року скасовано постанову апеляційної інстанції та залишено в силі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.07.2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання договору дарування недійсним. Отже, постановою Верховного Суду від 01.02.2023 року визнано незаконним припинення права власності позивачки на квартиру, яке вчинене на підставі скасованої постанови Київського апеляційного суду від 01.12.2021 року у справі №755/17313/17. Поряд із цим, до теперішнього часу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно власницею квартири значиться [PERSON] . Ухвалою Верховного Суду від 26.01.2022 року було зупинено дію постанови Київського апеляційного суд від 01.12.2021 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку. Посилаючись на положення ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань і Єдиним державним реєстром судових рішень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 29.01.2019 року №270/5/94, сторона позивача зазначає, що взаємодія між ДСА та органом реєстрації прав на нерухоме майно фактично не відбувалась за вказаними правилами на підставі постанови Верховного Суду від 01.02.2023 року у справі №755/17313/17. У державному реєстрі наведено відомості про припинення права власності на підставі постанови Київського апеляційного суду від 01.12.2021 року, дата державної реєстрації - 13.01.2022 року, відомості внесено до реєстру - 19.01.2022 року. Внесення змін щодо права власності на квартиру відбулось за заявою відповідачки [PERSON] від 13.01.2022 року. Поряд із цим, позивачка вказує, що станом на час внесення до реєстру відповідних змін законних підстав для цього не існувало, оскільки було наявне нескасоване рішення суду про арешт майна. Так, Дніпровський районний суд м. Києва в межах розгляду справи №755/17313/17 своєю ухвалою від 26.01.2018 року забезпечив позов шляхом накладення арешту на квартиру. У подальшому суд першої інстанції прийнявши 12.07.2021 року рішення про відмову в задоволенні позову, скасував арешт накладений ухвалою від 26.01.2018 року. В свою чергу Київський апеляційний суд своєю постановою від 01.12.2021 року скасував рішення суду першої інстанції, тож таким чином скасував і скасування Дніпровським районним судом м. Києва арешту майна, а тому ухвала суду першої інстанції від 26.01.2018 року про арешт квартири залишалась чинною на дату внесення змін до державного реєстру про право власності на квартиру і з арештованою квартирою не могли вчинятись будь-які дії. Крім того, до проведення реєстрації змін у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме 12.01.2022 року відповідачка [PERSON] та інші особи виламали вхідні двері та незаконно проникли до належної позивачці квартири. Верховний Суд підтвердив, що позивачка у законний спосіб набула право власності на квартиру на підставі договору дарування і відповідно у судовому порядку встановлено, що зміни до державного реєстру за заявою [PERSON] на підставі постанови суду апеляційної інстанції є незаконними. Однак до теперішнього часу порушені права позивача залишаються не відновленими, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно власницею квартири значиться [PERSON] та містяться незаконні відомості про припинення права власності позивачки на квартиру. Оскільки відповідачка [PERSON] порушила гарантовані Конституцією та законами України цивільні права та інтереси позивача, то в силу принципу правової визначеності, остання мала право очікувати на добросовісну, правомірну та адекватну поведінку відповідачки, яка зобов`язана була відновити порушені права та законні інтереси, адже судове рішення є обов`язковим до виконання. Натомість відповідачка умисно вчиняє бездіяльність, яка фактично виражається у відмові відновити становище, що існувало до припинення права власності. З метою ефективного захисту порушених прав позивача, вимоги про зобов`язання внести відповідні зміни до державного реєстру пред`являються до органу державної реєстрації на території Дніпровського району, де розміщена квартира. Сам факт вчинення незаконних дій відповідачкою по зміні права власності у державному реєстрі, з приховуванням факту наявності не скасованого судового рішення про арешт майна, а також факт відсутності її дій по поверненню у попередній стан на підставі постанови Верховного Суду, свідчить про небажання відповідачки визнати остаточне судове рішення та відновити порушені права позивача, що слугує підставою для застосування положень ст.ст. 15, 16 ЦК України. Відсутність у державному реєстрі відомостей про право власності позивачки позбавляє її можливості реалізувати власні права та інтереси. Позивачка позбавлена можливості реалізації прав власника та вчинення дій, які випливають із правомочностей власника, у зв`язку з не відновленням становища, яке існувало до вчинення відповідачкою дій з припинення права власності позивачки на квартиру у державному реєстрі. Ухвалою суду від 04.04.2023 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснений учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Ухвалою суду від 04.04.2023 року задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову. Ухвалою суду від 07.04.2023 року виправлено описку допущену в ухвалі суду про відкриття провадження у справі. Ухвалою суду від 20.06.2023 року залишено без задоволення заяви представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20.06.2023 року відмовлено у задоволенні клопотань представника відповідача про встановлення відсутності повноважень на подання позову Костенко В.П. в інтересах [PERSON] та визнання обов`язковою явки позивачки [PERSON] в судове засідання. Ухвалою суду від 20.06.2023 року залишено без розгляду клопотання представника позивача про заміну відповідача. Ухвалою суду від 20.06.2023 року залишено без задоволення заяву представника позивача подану у порядку ст.ст. 43, 182 ЦПК України. 02.06.2023 року шляхом формування документів в системі «Електронний суд» до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що відповідач не визнає заявлених позовних вимог та просить відмовити у задоволенні позову посилаючись на те, що позовна заява подана особою, права та інтереси якої не порушено. [PERSON] , яку вказав представник начебто в якості позивача, перебуває на території рф, провадить господарську діяльність, а тому наразі не може подавати позови як громадянка України. Також відповідачка зазначає, що нею оскаржено постанову Верховного Суду до Великої Палати Верховного суду, а також просить звернути увагу суду на наявність окремої думки на постанову Верховного Суду щодо підстав для скасування постанови Київського апеляційного суду. З позовною заявою про відновлення порушених прав звернувся адвокат Костенко В.П., права та інтереси якого не були порушені відповідачкою [PERSON] . Договір з адвокатом Костенко В.П. позивачка уклала до введення в Україні воєнного стану і у зв`язку із тим, що позивачка самостійно обрала країну громадянства та виїхала з України на територію рф, відповідачка вважає, що будь-які договори з громадянкою України, мають припинити свою дію. Адвокат Костенко В.П. звертався до Центру надання адміністративних послуг не маючи на це жодних повноважень, визначених законом та договором. Документ, що дає право адвокату звернутись до суду в матеріалах справи відсутній. Також відповідачка посилається на наявність описок в ухвалі суду про відкриття провадження у справі. На переконання відповідача, суд мав повернути позовну заяву разом з додатками позивачу, а не відкривати провадження у справі. Зміст позову та обраний спосіб захисту прав не відповідає ЦК України та судовій практиці. Всі твердження представника є штучним створення спору та не відповідають реальним обставинам справи. Представником не надано жодного доказу звернення позивачки із заявою про відновлення свого начебто порушеного права до Управління (Центр) надання адміністративних послуг Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації. Обставини викладені у позовній заяві не відповідають дійсності. Відповідачка мала всі належні права для звернення із заявою про внесення змін до реєстру прав власності у зв`язку із набранням законної сили Постановою Київського апеляційного суду, якою позовні вимоги [PERSON] були задоволені. У зв`язку з перебуванням позивачки на території рф, очевидним вбачається відсутність можливості звернення в інтересах громадянки рф до суду. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.07.2021 року у справі №755/17313/17 відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування та застосування двосторонньої реституції, а також скасовано заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 26.01.2018 року у вигляді накладення арешту на кв. [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі договору дарування від 01.04.2017 року (а.с. 33-46). Під час розгляду вказаної справи в суді першої інстанції, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.01.2018 року частково задоволено заяву представника позивача [PERSON] та накладено арешт на нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належить - [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 01 квітня 2017 року, укладеного між [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрована [ADDRESS] , проживає: [ADDRESS] ) та [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрована та проживає: [ADDRESS] ) та посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Чернишовою В.В., зареєстрованої в реєстрі за № 727, відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, номер запису про право власності 19765652 (а.с. 70-72). Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Київського апеляційного суду від 01.12.2021 року у справі №755/17313/17, рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 12 липня 2021 року скасоване та ухвалене у вказаній справі нове рішення, яким позов [PERSON] задоволений частково. Визнаний недійсним з моменту укладення Договір дарування квартири [ADDRESS] , що укладений 01 квітня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Чернишовою В.В. та зареєстрований в реєстрі за №727. Ухвалою Верховного Суду від 26.01.2022 року у справі №755/17313/17 зупинено дію постанови Київського апеляційного суду від 01.12.2021 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку (а.с. 61-63). Постановою Верховного Суду від 01.02.2023 року постанову Київського апеляційного суду від 01.12.2021 року в частині задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування квартири скасовано. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12.07.2021 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування квартири залишено в силі (а.с. 73-89). Із наявної в матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна - кв. [ADDRESS] вбачається, що право власності позивачки на вказану квартиру припинене на підставі постанови Київського апеляційного суду від 01.12.2022 року у справі №755/17313/17 (державна реєстрація проведена 13.01.2022 року; відомості внесено до реєстру 19.01.2022 року). Власником квартири у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно значиться відповідачка [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №816 від 08.09.2011 року (дана прийняття рішення про державну реєстрацію - 15.09.2011 року; дата внесення запису - 15.09.2011 року). Відомості про припинення права власності позивачки на квартиру внесено на підставі заяви відповідачки [PERSON] від 13.01.2022 року (а.с. 19-32). Статтями 4, 5 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Обґрунтовуючи позовні вимоги сторона позивача, зокрема, посилається на те, що відповідачем незаконно ініційовано внесення до держаного реєстру запису про припинення права власності позивачки на квартиру при наявності діючої ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 26.01.2018 року про накладення арешту на спірну квартиру. Згідно ст. 384 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. За змістом п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для відмови в державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, крім випадків, визначених цим Законом. Разом з тим, п. 1 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Отже, ураховуючи, що постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, а реєстраційні дії з припинення права власності позивачки на квартиру вчинені на підставі вказаної вище вказаної постанови суду апеляційної інстанції і до винесення Верховним Судом ухвали від 26.01.2022 року про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 01.12.2021 року, відповідачка [PERSON] мала право на звернення до державного реєстратора для вчинення реєстраційних дій на підставі постанови Київського апеляційного суду від 01.12.2021 року. І в цьому питанні ані відповідачка [PERSON] , ані державний реєстратор, який приймав рішення про реєстрацію припинення права власності, вимог чинного законодавства не порушували, адже відповідно до вище вказаних положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» наявність зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно не є підставою для відмови в державній реєстрації прав у разі державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Посилання сторони позивача на незаконне проникнення відповідачки [PERSON] та інших осіб до квартири 12.01.2022 року належним чином не підтверджено, адже саме звернення до правоохоронних органів без наявності результатів його розгляду не може свідчити про дійсне вчинення незаконних дій, та й загалом такі посилання жодним чином не відносяться до предмету спору щодо реєстрації у державному реєстрі прав позивачки на квартиру. Крім того, вбачається, що станом на вказану дату була чинною постанова Київського апеляційного суду від 01.12.2021 року у справі №755/17313/17 про визнання недійсним з моменту укладення Договору дарування квартири [ADDRESS] , що укладений 01 квітня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] . Також сторона позивача вказує, що взаємодія між ДСА України та органом реєстрації прав на нерухоме майно на підставі постанови Верховного Суду від 01.02.2023 року у справі №755/17313/17 не відбувалась за правилами, передбаченими ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань і Єдиним державним реєстром судових рішень, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 29.01.2019 року №270/5/94. Статтею 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що реєстраційні дії на підставі судових рішень проводяться виключно на підставі рішень, отриманих у результаті інформаційної взаємодії Державного реєстру прав та Єдиного державного реєстру судових рішень, без подання відповідної заяви заявником. Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили судовим рішенням, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення. Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного судового рішення формує та реєструє необхідну заяву або реєструє судове рішення про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав, чи судове рішення про скасування відповідного судового рішення. Проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень здійснюється у порядку та строки, передбачені цим Законом, без справляння адміністративного збору. Інформаційна взаємодія між Державним реєстром прав та Єдиним державним реєстром судових рішень здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі у порядку, визначеному Міністерством юстиції України спільно з Державною судовою адміністрацією України. Згідно Порядку інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань і Єдиним державним реєстром судових рішень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 29.01.2019 року №270/5/94, цей Порядок визначає механізм інформаційної взаємодії Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Державні реєстри) і Єдиного державного реєстру судових рішень (далі - інформаційна взаємодія). Інформаційна взаємодія здійснюється безоплатно за допомогою прикладних програмних інтерфейсів й автоматизованим способом із застосуванням засобів технічного та криптографічного захисту інформації з дотриманням вимог Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах». Інформаційну взаємодію та функціонування прикладних програмних інтерфейсів забезпечують державне підприємство, яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України, що визначене технічним адміністратором Державних реєстрів (далі - технічний адміністратор Державних реєстрів), та державне підприємство «Інформаційні судові системи» (далі - ДП «ІСС»), яке належить до сфери управління Державної судової адміністрації України. Тип та структура електронних даних, що передаються та приймаються, процедури взаємодії інформаційних систем та зміни до них, критерії відбору даних, форма журналів обліку запитів і відповідей та інші необхідні для взаємодії реквізити визначаються технічним адміністратором Державних реєстрів та ДП «ІСС» спільними рішеннями, які оформлюються окремими протоколами. ДП «ІСС» забезпечує передання до Державних реєстрів всіх електронних примірників судових рішень, які набрали законної сили та відповідають критеріям, визначеним в протоколах, укладених відповідно до пункту 4 цього Порядку, разом з відомостями, які відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про доступ до судових рішень» не підлягають розголошенню в текстах судових рішень. Для захисту персональних даних фізичної особи, які передаються та приймаються в порядку інформаційної взаємодії, впроваджуються організаційно-технічні заходи, які забезпечують захист конфіденційної інформації. Усі отримані електронні дані обробляються з дотриманням вимог законодавства про захист персональних даних та використовуються з метою забезпечення дотримання та реалізації вимог законодавства України. Поряд із цим, відповідно до п/п 1 п. 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності», встановлено, що до запровадження інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно та Єдиним державним реєстром судових рішень, передбаченої Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також у разі проведення реєстраційних дій на підставі рішень судів, що набрали законної сили, до запровадження відповідної інформаційної взаємодії реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника. Державний реєстратор прав на нерухоме майно з метою встановлення набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на підставі поданого рішення суду обов`язково використовує відомості Єдиного державного реєстру судових рішень за допомогою офіційного веб-порталу судової влади України щодо наявності такого рішення у відповідному реєстрі в електронній формі, відповідності його за документарною інформацією та реквізитами. У разі відсутності рішення суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень державний реєстратор прав на нерухоме майно запитує копію такого рішення суду, засвідчену в установленому порядку, від відповідного суду. Направлення запиту до суду про отримання копії рішення суду є підставою для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Поскільки до теперішнього часу інтегрованість відповідних реєстрів відсутня, сторона позивача безпідставно посилається на положення ст. 31-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядок, затверджений Наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 29.01.2019 року №270/5/94, оскільки за відсутності інформаційної взаємодії між реєстрами діють наведені вище положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державної реєстрації прав на нерухоме майно та захисту прав власності» за якими, реєстраційні дії на підставі рішень судів проводяться за зверненням заявника. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: 3) заявник: власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло, перейшло чи припинилося речове право (у тому числі замовник будівництва, девелопер будівництва, управитель фонду фінансування будівництва), або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав. За змістом ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав проводиться в такому порядку з урахуванням особливостей, визначених цим Законом: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав. У разі подачі документів на державну реєстрацію уповноваженою на те особою встановлюється обсяг повноважень такої особи на підставі документа, що підтверджує її повноваження діяти від імені іншої особи. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Заява про державну реєстрацію прав подається окремо щодо кожного об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Вимоги до оформлення заяв, а також вимоги до оформлення рішень державних реєстраторів, що приймаються за результатом їх розгляду, їх форми затверджуються Міністерством юстиції України. Згідно ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», заява на проведення реєстраційних дій подається заявником у паперовій формі, а у випадках, передбачених законодавством, - в електронній формі разом з оригіналами документів, необхідних для проведення реєстраційних дій, чи їх копіями, засвідченими державними органами, органами місцевого самоврядування (якщо оригінали таких документів відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування). Реєстраційні дії за заявою, у якій зазначено відомості про документи, необхідні для проведення таких дій, або за заявою, до якої додано копії відповідних документів, засвідчені підписом заявника, проводяться з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про особливості надання публічних (електронних публічних) послуг". Заява на проведення реєстраційних дій у паперовій формі подається за умови встановлення особи заявника. Встановлення особи громадянина України здійснюється за паспортом громадянина України або за іншим документом, що посвідчує особу, передбаченим Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". Заява на проведення реєстраційних дій в електронній формі подається за умови підписання її заявником з використанням засобів електронної ідентифікації з високим рівнем довіри. У разі подання заяви уповноваженою на те особою державним реєстратором встановлюється обсяг повноважень такої особи на підставі документа, що підтверджує її повноваження діяти від імені іншої особи. У разі подання заяви про проведення реєстраційних дій у паперовій формі така заява формується, реєструється у базі даних заяв із зазначенням дати і часу реєстрації та скріплюється особистим підписом заявника, крім випадків, передбачених статтями 27-2, 27-3, 31-2 цього Закону. У разі подання заяви про проведення реєстраційних дій в електронній формі така заява за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав реєструється у базі даних із зазначенням дати і часу реєстрації, про що за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру повідомляється заявник. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», рішення державного реєстратора, витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав надаються в електронній та (за бажанням заявника) в паперовій формі. Витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав за бажанням заявника надається у паперовій формі. Такий витяг у паперовій формі надається з проставленням підпису та печатки державного реєстратора чи адміністратора центру надання адміністративних послуг (у разі отримання витягу шляхом звернення до центру надання адміністративних послуг). Форма та зміст витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав визначаються Кабінетом Міністрів України в Порядку ведення Державного реєстру прав. Отже, позивачка маючи кінцеве рішення суду касаційної інстанції ухвалене на її користь має звернутись до державного реєстратора із відповідною заявою та переліком необхідних документів, за результатами розгляду якої приймається рішення та видаються заявнику документи, у тому числі витяг з Державного реєстру прав. Із матеріалів справи не вбачається, що сторона позивача зверталась до органів/суб`єктів системи державної реєстрації прав із заявою та постановою Верховного Суду від 01.02.2023 року у справі №755/17313/17 для здійснення реєстраційних дій на підставі цієї постанови, відповідно вимоги про зобов`язання державного реєстратора вчинити реєстраційні дії є безпідставними, оскільки за відсутності звернень до державного реєстратора, відповідно стосовно позивачки не приймались рішення про відмову в проведенні державної реєстрації і як наслідок, її права будь-якими державними реєстраторами не порушувались, не невизнавались та не оспорювались. З огляду на обраний позивачем спосіб захисту (відновлення цивільних прав шляхом їх повернення у стан, що існував до державної реєстрації припинення права власності; зобов`язання суб`єкта системи державної реєстрації прав здійснити реєстраційні дії), встановлені судом обставини відсутності незаконних дій відповідачки [PERSON] при ініціюванні реєстрації припинення права власності, та відсутність порушення прав позивача з боку органів/суб`єктів системи державної реєстрації прав (адже позивачка має звернутись до державного реєстратора із заявою про проведення реєстраційних дій з переліком встановлених законодавством документів), суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Згідно ч. 9 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Оскільки суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог, у відповідності до положень ч. 9 ст. 158 ЦПК України підлягають скасуванню заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 04.04.2023 року. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed