Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

21.04.2023 року позивач в особі свого представника за довіреністю адвоката Марини Бондаренко засобами поштового зв`язку звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №4365928322 від 15.09.2022 року строком на 60 місяців у розмірі 182571,21 грн. станом на 06.04.2023 року, з яких 160020,56 грн. - заборгованості за кредитом, 1,92 грн. - заборгованості по річним процентам та 22548,73 грн. - заборгованості по щомісячним процентам, а також судові витрати за розгляд справи у суді у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2684,00 грн. Окремо у позовній заяві просила провести розгляд справи за відсутності АТ «Таскомбанк». В обгрунтування позову було зазначено, що відповідачка, отримавши кошти у позивача, належним чином, свої зобов`язання не виконує, що є підставою для стягнення з неї отриманих кредитних коштів з відповідними процентами на час підготовки позовної заяви, що відповідає вимогам укладеного між сторонами договору та є відповідним способом захисту прав кредитора. Ухвалою судді від 08.05.2023 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, наданий сторонам строк для подання заяв по суті позову, призначено перше судове засідання (а.с.60). Ухвалою суду від 05.06.2023 року розгляд справи було відкладено через першу неявку без поважних причин відповідачки по справі (а.с.66). У судове засідання сторони не прибули. Представниця позивача у п.4 прохальної частини позовної заяви надала згоду на розгляд справи за відсутності представника позивача без згоди на заочний розгляд справи. Відповідачка у судове засідання повторно не прибув, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином (а.с.71), причини неявки суду не повідомив, клопотань для вирішення складом суду не подавала. Таким чином, судом встановлюється повторна неявка у судове засідання відповідачки без поважних причин та відсутність відзиву по даній справі, що дозволяє суду розглянути справу за відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів Підстав для заочного розгляду справи судом не встановлено, оскільки позивач згоду на такий розгляд справи не надавав. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступних обставин. 15.09.2022 року між позивачем та відповідачкою був укладений кредитний договір №4365928322, за умовами індивідуальної частини якого позивачка отримала кредитні кошти від позивача з метою погашення заборгованості по кредитному договору 9365795059 від 23.12.2021 року. Розмір кредиту склав 160555,50 грн., з яких 5% становив процент при наданні кредиту, 2,49 % щомісячні проценти та 0,01 % - річні проценти, деталі платежів з боку відповідачки були виписані у додатку №1 до вищевказаного кредитного договору (а.с.12-18). Кошти в рахунок погашення за іншим кредитним договором, які були предметом вищевказаного кредитного договору були перераховані позивачем, що підтверджується меморіальним ордером №1022238569 від 15.09.2022 року (а.с.22). Відповідачка домовленостей з позивачем не дотримала, зокрема допустила неналежне виконання погоджених умов договору, що спричинило виникнення простроченої заборгованості по щомісячним та річним процентам, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 06.04.2023 року за вищевказаним кредитним договором (а.с.23) Підставою звернення до суду стало направлене відповідачці з боку директора департаменту проблемних активів АТ «Таскомбанк» [PERSON] повідомлення вимоги від 20.02.2023 року, в якому уповноважений представник позивача вимагав від [PERSON] повернути позивачу 153,987,16 грн. - основного боргу, 1,27 грн. - строкової заборгованості за процентами, 6033,40 - простроченого боргу, 12023,80 грн. - простроченої заборгованості за щомісячними процентами та 3997,84 грн. - строкової заборгованості за щомісячними процентами, а загалом 176043,47 грн.(а.с.38-39), яке було надіслане відповідачці цінним листом (а.с.40). Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається з правового висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Із правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) вбачається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відносно даної справи, суд погоджується з визначеним позивачем розміром отриманого кредиту та нарахованих відсотків у період до 20.02.2023 року, оскільки таке нарахування відповідає умовам укладеного між сторонами договору щодо щомісячних платежів, які відповідачка належним чином не сплачувала. Таким чином, в даному випадку позивачем використано право дострокового стягнення всієї суми кредиту шляхом направлення повідомлення-вимоги від 20 лютого 2023 року за вих. № 3219/70.2.2, а відповідно 20.02.2023 року припинився строк кредитування, у зв`язку з чим право АТ «Таскомбанк» нараховувати передбачені договором проценти припинилося. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позивач, направивши повідомлення-вимогу від 20.02.2023 року про дострокове стягнення кредитної заборгованості, змінив строк дії та умови кредитного договору, а тому у позивача відсутні підстави для нарахування передбачених договором відсотків за користування кредитом поза межами строку дії кредитного договору, оскільки їх нарахування законом не передбачено. У спірних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, що стосується позовних вимог про стягнення процентів, нарахованих після 20.02.2023 року, то такі вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти та штрафні санкції після спливу кредитування припинилося і кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Тому належною сумою для стягнення є 176043,47 грн., зазначені у повідомленні-вимозі від 20.02.2023 року до відповідачки, а не прораховані позивачем до 06.04.2023 року 182571,21 грн. Крім цього, вказана сума повинна бути зменшена на 1468,59 грн., сплачених відповідачкою 16.03.2023 року як щомісячний платіж по процентам та 1,41 грн. сплачені відповідачкою як річний платіж по процентам. Відповідно сума вимоги АТ «Таскомбанк», яка підтверджена відповідно до вимог закону становить 174574,03 грн., з яких 160020,56 грн. - основного боргу, 0,42 грн. - заборгованості за річними процентами (без врахування нарахованих платежів з 01.03.2023 року і надалі) та 14553,05 грн. - заборгованості за щомісячними процентами (без врахування платежів з 21.02.2023 року і надалі). Крім цього, при стягненні вказаної суми основне зобов`язання між сторонами припиняється та в подальшому до відповідачки позивач зможе застосовувати у судовому порядку виключно санкції, передбачені ст.625 ЦК України (індекс інфляції та 3% річних). Враховуючи, що суд задовольняє позовні вимоги частково у розмірі 95,61 % від заявлених, тому судовий збір у цій сплаві повинен був стягнутий з відповідачки також у розмірі 95,61 % від сплаченого 2738,57 грн., що становить 2618,35 грн., а іншу частину слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: partial