Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

Заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення юридичного факту розірвання шлюбу між нею та [PERSON] , який було розірвано рішенням Буденнівського міжрайонного суду м. Донецька від 19.10.2018 року. В обґрунтування заяви послалася на те, що 17.10.2009 року між нею та гр. [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований 17.10.2009 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис №1106. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За місцем своєї реєстрації, на тимчасово окупованій території України, заявниця не проживає. Оскільки заявниця та [PERSON] проживають окремо один від одного, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, заявниця звернулася до Буденнівського міжрайонного суду м. Донецька з позовом про розірвання шлюбу. 19.10.2018 року рішенням Буденнівського міжрайонного суду м. Донецька, № 2/012/759/2018, позов було задоволено. 07.04.2023 р. представник [PERSON] звернувся до Святошинського відділу ДРАЦ у м. Києві із заявою щодо реєстрації розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] до [PERSON] , який був укладений 17.10.2009 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис №1106. Святошинський відділ ДРАЦ у м. Києві листом №635/33.8-80 від 07.04.2023 відмовив у проведенні реєстрації розірвання шлюбу з тієї підстави, що така реєстрація не може бути проведена на підставі рішення суду, оскільки дане рішення було видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, та яке відсутнє в Єдиному державному реєстрі судових рішень та державному реєстрі актів цивільного стану громадян. Крім того, відділом було рекомендовано відповідно до законодавства України звернутися до суду із заявою про встановлення факту розірвання шлюбу. В судове засідання заявниця, її представник- адвокат Юрченко М.С. та заінтересована особа не з`явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Заявниця та її представник - адвокат Юрченко М.С. направили до суду клопотання про розгляд заяви за їхньої відсутності. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків. Як було встановлено, що 17.10.2009 року між заявницею та гр. [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований 17.10.2009 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис №1106. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . За місцем своєї реєстрації, на тимчасово окупованій території України, заявниця не проживає. Оскільки заявниця та [PERSON] проживали окремо один від одного, сімейного життя не вели, шлюбних стосунків не підтримували, заявниця звернулася до Буденнівського міжрайонного суду м. Донецька з позовом про розірвання шлюбу. 19.10.2018 року рішенням Буденнівського міжрайонного суду м. Донецька, № 2/012/759/2018, позов було задоволено. Як вбачається з матеріалів справи, для отримання свідоцтва про розірвання шлюбу та перевірки легітимності даного свідоцтва про розірвання шлюбу 07.04.2023 р. представник [PERSON] звернувся до Святошинського відділу ДРАЦ у м. Києві із заявою щодо реєстрації розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] до [PERSON] , який був укладений 17.10.2009 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, актовий запис №1106. Святошинський відділ ДРАЦ у м. Києві листом №635/33.8-80 від 07.04.2023 відмовив у проведенні реєстрації розірвання шлюбу з тієї підстави, що така реєстрація не може бути проведена на підставі рішення суду, оскільки дане рішення було видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, та яке відсутнє в Єдиному державному реєстрі судових рішень та державному реєстрі актів цивільного стану громадян. Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом МЮ України 18.10.2000 року №52/5, у зв`язку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим , міста Севастополя та на тимчасово окупованих територіях, та території проведення АТО, проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення, анулювання здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території за місцем звернення заявника. Свідоцтво про розірвання шлюбу, яке видане на території тимчасово не підконтрольній Україні не створює правових наслідків. Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту розірвання шлюбу. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту розірвання шлюбу, встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволяє їй провести державну реєстрацію факту розірвання шлюбу, оскільки свідоцтво про розірвання шлюбу, яке видане на території тимчасово не підконтрольній Україні не створює правових наслідків. У зв`язку з чим, заявлені вимоги підлягають задоволенню, оскільки засновані на законі, знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. На підставі викладеного, ст.ст.3 п.1, ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: approved