Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів шляхом стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дня звернення в суд до повноліття дитини, тобто до [INFO] . \~ \~ \~ \~Позов мотивує тим, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.12.2007 року у справі № 2-5537/07 її вимоги про розірвання шлюбу з відповідачем задоволено та стягнуто з відповідача на утримання доньки аліменти в твердій грошовій сумі 400 грн. щомісяця, починаючи з 19.11.2007 року до повноліття доньки. Після укладення шлюбу 19.06.2009 року вона змінила своє прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.09.2018 року у справі № 404/1383/18 збільшено розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] та визначено стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 972 грн. до досягнення донькою повноліття, донька проживає з нею, знаходиться на її утриманні і потребує на утримання значно більше коштів для утримання, стягнуті аліменти становлять менший розмір передбаченого мінімуму на утримання дитини, а тому, посилаючись на норми діючого законодавства, просить задовольнити позов. Ухвалою суду від 15.05.2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (з повідомленням) сторін. Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, відповідач надав суду заяву в якій просить зупинити провадження у справі у зв`язку з перебуванням у складі ЗСУ. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 23.08.2003 року, який розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда 24.12.2007 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач. Рішенням Кіровського суду м. Кіровограда від 24.12.2007 року по справі № 2-5537/07 позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі 400 грн. щомісяця. РішеннямКіровського районного суду м. Кіровограда від 14.09.2018 року у справі № 404/1383/18 за позовом [PERSON] збільшено розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] та визначено стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 972 грн. до досягнення донькою повноліття. Як встановлено в судовому засіданні на виконання вказаного рішення Кіровським районним судом м. Кіровограда був виданий виконавчий лист, який пред`явлено до виконання. Позивач змінила своє прізвище на « [PERSON] » після реєстрації шлюбу 19.06.2009 року із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] від 19.06.2009 року. Згідно з вимогами ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них. Вказане кореспондується положеннями правової позиції Верховного Суду України у справі за № 143цс13 від 05.02.2014 року, яка враховується судом, якою визначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У відповідності до ст. вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, який стягується на дитину не може бути менший ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку, а статтями 11, 12 вказаного Закону передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Якщо платник аліментів не має доходу взагалі, розмір аліментів обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації або некваліфікованого працівника для даної місцевості. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, її вік; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів та те, що він перебуває у складі Збройних Сил України. При цьому, жодних обмежень законодавством щодо стягнення аліментів з військовослужбовців не встановлено. Постановою від 16.02.2022 року № 122 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.1993 року № 146» встановлено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів проводиться з усіх видів грошового забезпечення, крім грошового забезпечення, що немає постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом. Отже, військовослужбовці сплачують аліменти на загальних засадах та з усіх видів грошового забезпечення. Обов`язок утримувати дитину це найважливіше правове зобов`язання батьків, а тому зупинення провадження у даній справі є недоцільним, заява відповідача не підлягає задоволенню. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27.11.1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог [PERSON] у відповідності до норм діючого законодавства. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати в сумі 1 073,60 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved