Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

У травні 2021 року ТОВ «Маркс.Капітал» звернулось в Печерський районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Просило стягнути з [PERSON] на користь позивача на відшкодування майнової шкоди 24704 гривні 67 копійок та судові витрати у справі. Свої вимоги мотивувало тим, що 31 січня 2020 року по вул. В. Тютюнника, 37/1 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Мерседес» державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобіля марки «Хонда» державний реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіля марки «Мазда» державний реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіля марки «Пежо» державний реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіля марки «Мітсубіші» державний реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля марки «БМВ» державний реєстраційний номер [NUMBER] , що були припарковані. Згідно з постановою Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2020 року [PERSON] визнана винною у цій дорожньо-транспортній пригоді, в результаті порушення нею ПДР України. Крім того, постановою встановлено, що [PERSON] самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Ван Клік» згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № 142840993). 04 травня 2020 року власник пошкодженого автомобіля марки «Пежо» державний реєстраційний номер [NUMBER] звернувся до ПрАТ «СК «Ван Клік» з заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту № 16692 від 21 травня 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Пежо» державний реєстраційний номер [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 32012 гривень 41 копійка. ПрАТ «СК «Ван Клік» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 24704 гривні 67 копійок. 23 листопада 2020 року був затвердження страховий акт № 0025585.01.20/4. 23 лютого 2021 року ПрАТ «СК «Ван Клік» на користь [PERSON] здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 24704 гривні 67 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 370. Між ПрАТ «СК «Ван Клік» та ТОВ «Маркс.Капітал» 01 січня 2020 року був укладений договір про надання фінансових послуг факторингу № 01.01.2020-ВК. Відповідно до п. 1.2 цього договору ТОВ «Маркс.Капітал» займає місце ПрАТ «СК «Ван Клік» по усіх переданих регресних вимогах ПрАТ «СК «Ван Клік», у тому числі, права одержання від боржників сум основного боргу, відсотків, неустойок в повному обсязі. Відповідно до Переліку переданих регресних вимог № 01-21 до договору про надання фінансових послуг факторингу № 01.01.2020-ВК від 01 січня 2020 року ПрАТ «СК «Ван Клік» передало ТОВ «Маркс.Капітал» право вимоги до [PERSON] . Відповідно до Акту прийому-передачі документів № 09-01 від 24 лютого 2021 року ПрАТ «СК «Ван Клік» передало ТОВ «Маркс.Капітал» документи, що підтверджують право вимоги до [PERSON] в розмірі 24704 гривні 67 копійок. Претензією № 06779 від 24 лютого 2021 року відповідач була проінформована про відступлення права вимоги. Вимоги в позасудовому порядку відповідачем не задоволені. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 24 травня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 26 серпня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30 листопада 2022 року справу передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва. Сторона позивача у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без участі позивача (а.с. 101). Відповідач у судове засідання не з`явилась без повідомлення причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 31 січня 2020 року по вул. В. Тютюнника, 37/1 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Мерседес» державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобіля марки «Хонда» державний реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіля марки «Мазда» державний реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіля марки «Пежо» державний реєстраційний номер [NUMBER] , автомобіля марки «Мітсубіші» державний реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля марки «БМВ» державний реєстраційний номер [NUMBER] , що були припарковані. Постановою судді Печерського районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124, 122-4 КпАП України закрито за відсутності в діянні події та складу адміністративного правопорушення (а.с. 29-30). Згідно з постановою Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2020 року постанова судді Печерського районного суду м. Києва від 03 червня 2020 року скасована. [PERSON] визнана винною у дорожньо-транспортній пригоді та залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 31-38). На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «СК «Ван Клік» згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № 142840993) (а.с. 40). 04 травня 2020 року власник пошкодженого автомобіля марки «Пежо» державний реєстраційний номер [NUMBER] звернувся до ПрАТ «СК «Ван Клік» з заявою про страхове відшкодування (а.с. 39). Відповідно до Звіту № 16692 від 21 травня 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Пежо» державний реєстраційний номер [NUMBER] з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 32012 гривень 41 копійка (а.с. 42-53). ПрАТ «СК «Ван Клік» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 24704 гривні 67 копійок. 23 листопада 2020 року був затвердження страховий акт № 0025585.01.20/4 (а.с. 69). 23 лютого 2021 року ПрАТ «СК «Ван Клік» на користь [PERSON] здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 24704 гривні 67 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 370 від 23 лютого 2021 року (а.с. 71). Між ПрАТ «СК «Ван Клік» та ТОВ «Маркс.Капітал» 01 січня 2020 року був укладений договір про надання фінансових послуг факторингу № 01.01.2020-ВК (а.с. 21-25). Відповідно до п. 1.2 цього договору ТОВ «Маркс.Капітал» займає місце ПрАТ «СК «Ван Клік» по усіх переданих регресних вимогах ПрАТ «СК «Ван Клік», у тому числі, права одержання від боржників сум основного боргу, відсотків, неустойок в повному обсязі. Згідно з Переліком переданих регресних вимог № 01-21 до договору про надання фінансових послуг факторингу № 01.01.2020-ВК від 01 січня 2020 року ПрАТ «СК «Ван Клік» передало ТОВ «Маркс.Капітал» право вимоги до [PERSON] (а.с. 27). Відповідно до Акту прийому-передачі документів № 09-01 від 24 лютого 2021 року ПрАТ «СК «Ван Клік» передало ТОВ «Маркс.Капітал» документи, що підтверджують право вимоги до [PERSON] в розмірі 24704 гривні 67 копійок (а.с. 28). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Претензією № 06779 від 24 лютого 2021 року відповідач була проінформована про відступлення права вимоги (а.с. 72-73). З позову вбачається, що вимоги в позасудовому порядку відповідачем не задоволені. Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п.п. «в» п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). З постанови Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2020 року вбачається, що [PERSON] самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди. З огляду на викладене, суд вважає, що оскільки ПрАТ «СК «Ван Клік» (правонаступником якого є ТОВ «Маркс.Капітал») виплатило грошові кошти, позивач має право звернутися до відповідача з позовом про відшкодування понесених збитків. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 24704 гривні 67 копійок. З огляду на наведене, позовна заява ТОВ «Маркс.Капітал» підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає судовий збір в сумі 2270 гривень. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. 26 жовтня 2020 року між адвокатом Терзі О.С. та ТОВ «Маркс.Капітал» укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 11/2020 (а.с. 79-82). Крім того, у матеріалах справи міститься детальний опис робіт (наданих послуг) до Акту надання послуг від 21 квітня 2021 року (а.с. 83), Акт надання послуг від 21 квітня 2021 року (а.с. 84), копія ордеру від ТОВ «Маркс.Капітал» на адвоката Терзі О.С. (а.с. 10). Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20, від 05 березня 2021 року у справі № 200/10801/19-а, від 16 березня 2021 року у справі № 520/12065/19, згідно з якою відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Наведений підхід щодо визнання фактично здійсненими витрат, за відсутності факту оплати, вбачається також із практики ЄСПЛ. Так, у рішенні по справі «Бєлоусов проти України» (Заява № 4494/07) ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, слід розглядати як фактично понесені, зазначивши наступне: «...хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Отже, представник заявника має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (див. вищезазначене рішення у справі «Савін проти України» (Savin v. Ukraine), п. 97)». Згідно з частинами 4-6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Стороною відповідача не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача на користь позивача підлягає задоволенню в розмірі 4000 гривень.

Outcome: approved