Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

08.02.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Луцької міської ради про відновлення права шляхом визнання права власності на частину нерухомого майна. Свою заяву обгрунтовує тим, що 01.12.2021 року між [PERSON] , як дарувальником, та ним, як обдарованим, було укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Кухлевською М.В. та зареєстрований в реєстрі за 2533. Згідно умов даного договору, Дарувальник безоплатно передала йому у власність торгово-офісне приміщення № 1, яке розташоване у [ADDRESS] , загальною площею 66,3 кв.м. 01.12.2021 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Кухлевською М.В. на підставі означеного правочину за позивачем здійснено державну реєстрацію права власності нерухомого майна нежитлового приміщення, торгово-офісне приміщення, загальною площею 66,3 кв.м. До складу спірного приміщення входить коридор, торгове приміщення, офісне приміщення, торгове приміщення, вбиральня та комора. При цьому, коридором являється прибудова зі сходами, без яких неможливе належне функціонування торгово-офісного приміщення в цілому, оскільки така забезпечує вхід до нього. Разом з тим, рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 16.02.2022 року № 108-8 «Про демонтаж конструкції на [ADDRESS] », зобов`язано власника конструкції (сходи та прибудова), що розташована без відповідних правовстановлюючих та дозвільних документів на [ADDRESS] , протягом п`яти днів з дати ухвалення цього рішення демонтувати її за власний рахунок та відновити благоустрій території. 02.11.2022 року Департаментом муніципальної варти Луцької міської ради було демонтовано металеву конструкцію разом зі сходами за адресою: [ADDRESS] . Приймаючи рішення про демонтаж конструкції (сходи та прибудова), Виконавчий комітет Луцької міської ради виходив з того, що вказана конструкція розташована без відповідних правовстановлюючих та дозвільних документів. Однак, згідно висновку № 715 від 05.10.2021 року про технічний стан об`єкта нерухомого майна, виданого ТзОВ «Арт Буд Проект», квартира [ADDRESS] переобладнана під торгово-офісне приміщення (без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок. Торгово-офісне приміщення не підлягає узаконенню та додатковому введенню в експлуатацію, при цьому можливо вважати узаконеними у житловому будинку літ. «А-5» на першому поверсі торгово-офісного приміщення площею 66,3 м.кв. Крім того, зазначає, що на момент прийняття вищенаведеного рішення, він являвся власником торгово-офісного приміщення загальною площею 66,3 кв.м., а тому демонтувавши коридор його було позбавлено частини належного йому об`єкту нерухомості. Вважає, що знищення коридору та сходів, як частини об`єкта нерухомого майна, призвело до порушення його права власності, яке підлягає захисту. На підставі викладеного просить суд відновити йому право власності на знищений коридор (металеву конструкцію та сходи), що є частиною торгово-офісного приміщення літера\~А-5,\~шляхом визнання\~за ним права власності на коридор (металеву конструкцію та сходи), площею 8.7 кв.м., що є частиною торгово-офісного приміщення, літера А-5, згідно експлікації та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 23.02.2023 року представником відповідача було подано до суду відзив на позовну заяву. В обгрунтування своїх заперечень щодо позову останній зазначає, що демонтаж конструкції (сходи та прибудова) спірного нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , здійснювався у відповідності до судового рішення в справі № 140/2324/22, а тому рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 16.02.2022 року № 108-8 «Про демонтаж конструкції на [ADDRESS] » відповідало усім вимогам чинного законодавства. Натомість, позивач, зловживаючи своїм правом, має на меті визнати за собою право власності на малу архітектурну споруду, як частину об`єкта нерухомого майна. Вказує, що до набуття [PERSON] у власність спірного нежилого приміщення, державним реєстратором Меркуловою О.В. здійснено державну реєстрацію змін на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 61716286 від 19.11.2021 року, а саме змінено: тип об`єкту нерухомого майна з квартири на торгово-офісне приміщення; загальну площу об`єкта нерухомості з 52.6 кв.м. на 66.3 кв.м.; адресу з [ADDRESS] на [ADDRESS] . Проте, при прийнятті такого рішення державним реєстром було грубо порушено вимоги чинного законодавства України, оскільки для проведення перебудови та переобладнання житлових приміщень в нежитлові не було отримано згоду власників суміжних приміщень. Враховуючи наведене, у задоволені позову просить відмовити повністю. \~ \~ \~ \~21.03.2023 року від позивача надійшла на адресу суду відповідь на відзив на позовну заяву. Обгрунтовуючи свої доводи щодо підставності позову останній зазначає, що право власності на нежитлове приміщення [ADDRESS] , було набуте ним правомірно, в жодній мірі не оспорювалося та не є скасованим. Поряд з цим, конструкції (сходи та прибудова), які є складовою такого приміщення, є невід`ємною частиною даного майна, демонтаж якого унеможливлює його належне функціонування. Враховуючи наведене, позов просить задовольнити. До початку судового засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовну заяву підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача подала заяву про розгляд справи у відсутності представника виконавчого комітету Луцької міської ради. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 01.12.2021 року між [PERSON] , як [PERSON] , та [PERSON] , як Обдарованим, було укладено договір дарування, який посвідчено приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Кухлевською М.В. та зареєстроване в реєстрі за № 2533. Згідно умов даного договору, Дарувальник безоплатно передав Обдарованому, у власність торгово-офісне приміщення № 1, яке розташоване у [ADDRESS] , загальною площею 66.3 кв.м. (а.с. 7-9). На підставі вищевказаного правочину, приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Кухлевською М.В. 01.12.2021 року проведено державну реєстрацію права власності нерухомого майна нежитлового приміщення (торгово-офісне приміщення), загальною площею 66,3 кв.м. за [PERSON] (а.с. 10-11). Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 16.02.2022 року № 108-8 «Про демонтаж конструкції на [ADDRESS] », зобов`язано власника конструкції (сходи та прибудова), що розташована без відповідних правовстановлюючих та дозвільних документів на [ADDRESS] , протягом п`яти днів з дати ухвалення цього рішення демонтувати її за власний рахунок та відновити благоустрій території (а.с. 15-16). Судом також встановлено, що 02.11.2022 року посадовими особами Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради було приведено до виконання рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 16.02.2022 року № 108-8 шляхом фізичного демонтажу металевої конструкції разом зі сходами за адресою: [ADDRESS] . Вищевказана обставина стороною відповідача не заперечується. У своєму позові [PERSON] зазначає, що демонтовані частини металевої конструкції разом зі сходами за адресою місцезнаходження спірного нежитлового приміщення є складовою частиною коридору, без яких неможливе належне функціонування торгово-офісного приміщення в цілому, оскільки така забезпечує вхід до нього. При цьому, проведений демонтаж призвів до порушення його права власності, оскільки у нього фактично було відібрано частину належного йому об`єкту нерухомості. \~ \~ \~ \~Надаючи правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 41 Конституції України та ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном Аналогічні приписи містяться в ст. 321 ЦК України, згідно якої право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Статтею 349 ЦК України визначено, що право власності на майно припиняється в разі його знищення. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою. За змістом вказаної норми права судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах. \~ \~ \~ \~Як вбачається із технічного паспорту на торгово-офісне приміщення по [ADDRESS] , виготовленого 01.02.2022 року ТзОВ «Арт Буд Проект», до складу вказаного майна входять наступні приміщення: коридор літ. «А-5», площею 8,7 кв.м.; торгове приміщення, площею 15,9 кв.м.; офісне приміщення, площею 16,4 кв.м.; торгове приміщення, площею 21,8 кв.м.; вбиральня, площею 0,9 кв.м.; комора, площею 2,6 кв.м. (а.с. 12-14). Загальна площа усіх приміщень спірного нерухомого майна становить 66,3 кв.м. \~ \~ \~ \~Як слідує із плану на торгово-офісне приміщення по [ADDRESS] , який є невід`єсною частиною вищевказаного технічного паспорту, до складу коридору, площею 8,7 кв.м. входить конструкція у вигляді ганку та сходів (а.с. 13). Тобто, вказаний об`єкт нерухомого майна із визначеними в технічному паспорті приміщеннями був цілісно набутий [PERSON] 01.12.2021 року на підставі договору дарування, який посвідчено приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Кухлевською М.В. та зареєстроване в реєстрі за № 2533. На даний час, ні договір дарування нерухомого майна, ні його реєстрація не скасовані. Будь-які правові підстави стверджувати, що позивач є недобросовісним набувачем спірного нежитлового приміщення відсутні. Дана обставина стороною відповідача в ході розгляду справи також не спростована. Натомість, із висновку №715 від 05.10.2021 року про технічний стан об`єкта нерухомого майна, виготовленого ТзОВ «Арт Буд Проект» слідує, що квартира [ADDRESS] переобладнана під торгово-офісне приміщення (без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок). Торгово-офісне приміщення не підлягає узаконенню та додатковому введенню в експлуатацію, при цьому можливо вважати узаконеними у житловому будинку літ. «А-5» на першому поверсі торгово-офісне приміщення площею 66,3 м.кв. (а.с. 17). Наведене свідчить про ту обставину, що набуваючи у власність торгово-офісне приміщення № 1, яке розташоване у [ADDRESS] , до [PERSON] одночасно перейшло право власності на спірний об`єкт (металева конструкція та сходи), які є складовою частиною приміщення позивача та є конструктивним елементом такого нерухомого майна, який призначений для доступу в нежитлове приміщення. Заперечуючи щодо підстав для задоволення позову, сторона відповідача посилається на ту обставину, що до моменту набуття [PERSON] у власність спірного нежилого приміщення, державним реєстратором Меркуловою О.В. незаконно здійснено державну реєстрацію змін типу об`єкту нерухомого майна з квартири на торгово-офісне приміщення та адресного індексу, а також змінено загальну площу об`єкта нерухомості. Проте, в ході розгляду справи жодних доказів на підтвердження вищевказаної обставини не здобуто. Разом з тим, варто наголосити, що рішення державного реєстратора Меркулової О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексним номером 61716286 від 19.11.2021 року, щодо об`єкту нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є чинним та в судовому порядку не скасоване. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. У свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За наведених обставин, презумпція правомірності дій державного реєстратора не може піддаватися сумніву, що, у свою чергу, не може бути підставою для позбавлення [PERSON] права володіння, користування та розпорядження своєю приватною власністю. Також, суд не приймає до уваги посилання сторони відповідача на судове рішення по справі № 140/2324/22, оскільки таке, на момент його приведення до виконання, було підставою для демонтажу спірної частини належного позивачу майна, однак таким не встановлено жодних преюдиційних фактів, які б свідчили про неможливість подальшої реалізації [PERSON] свого права власності на нього. Вищенаведене у сукупності є підставою для судового захисту шляхом відновлення [PERSON] права власності на демонтовану частину\~коридору (металеву\~конструкцію та\~сходи), площею 8.7 кв.м., що є частиною торгово-офісного приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до Виконавчого комітету Луцької міської ради про відновлення права шляхом визнання права власності на частину нерухомого майна в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Судові витрати по справі позивач просить залишити за ним, а тому підстав для їх розподілу між сторонами на підставі ст. 141 ЦПК України суд не вбачає.

Outcome: approved