Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 26 серпня 2016 року сторони зареєстрували шлюб. Стосунки між подружжям поступово погіршились, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 03.05.2022 р. шлюб розірваний. В шлюбі за спільні кошти була придбана квартира [ADDRESS] , яка зареєстрована на відповідача. Відповідач не погоджується добровільно розділити спільне майно, вважає його особистою власністю. В силу вимог ст. 60, 69, 70 СК України майно набуте подружжям під час шлюбу є їх спільною сумісною власністю; дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірванні шлюбу; у разі поділу майно, що є об`єктом спільної сумісної власності, частки чоловіка та дружини в цьому майні є рівними. Просить здійснити поділ спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] - квартири [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на квартири [ADDRESS] . Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 04.11.2022 р. відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 23.03.2023 р. закрито підготовче засідання справа та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином у відповідності до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріалисправи у їхсукупності, суд вважає, щопозовпідлягає до задоволення з наступнихпідстав. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 26 серпня 2015 року, шлюб зареєстрований Кам`янець-Подільським відділом державної актів цивільного стану ГТУЮ у Хмельницькій області, про що вчинений актовий запис № 529 та видано свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] . Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 03 травня 2022 року шлюб між сторонами розірваний. 29 жовтня 2020 року [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу НМВ 107616. В добровільному порядку вирішити питання щодо розподілу спільно нажитого майна, сторони не можуть. Відповідно до статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. У сімейному законодавстві передбачено два режими власності подружжя - особиста приватна власність дружини, чоловіка, тобто кожного з подружжя, та спільна сумісна власність подружжя. У статті 60 СК України зазначено підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також вказано, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 СК України). Можна зробити висновок, що за загальним правилом майно, набуте одним з подружжя до шлюбу, є його особистою приватною власністю, як і доходи, які воно приносить, тоді як спільною сумісною власністю подружжя є майно, набуте під час шлюбу. Із системного аналізу норм статей 57, 60, 63, 66-68,70 СК України вбачається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю незалежно від участі кожного з подружжя у її виникненні, і право визначати порядок здійснення права спільної сумісної власності та частки кожного з подружжя при поділі майна є рівними. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою статті 66 СК України визначено, що подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. При цьому у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Це право залишається і після розірвання шлюбу (стаття 68 СК України). Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована. Один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідачем не надано доказів, що спірна квартира придбана за його особисті кошти. За вказаних обставин житлова квартира [ADDRESS] була придбана сторонами в період перебування в шлюбі, а отже являється об`єктом спільної сумісної власності та підлягає поділу в рівних частинах. Оцінюючи зібрані у справі докази суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved