Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-21 00:00:00

у жовтні 2022 року [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог зазначено про, що 23 квітня 2022 року в м. Одеса відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «VolkswagenPassat» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля "DaewooLanos" д.н.з. [NUMBER] , що належить позивачу [PERSON] , під керуванням [PERSON] . Вказана ДТП сталася за вини [PERSON] , що підтверджується постановами судді Малиновського районного суду міста Одеси від 13 та 21 липня 2022 р. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «VolkswagenPassat» д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована ПрАТ "СК "Євроінс Україна" на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс ЕР 204685320). У результаті ДТП була завдана майнова шкода в розмірі 23 300,00 грн., що підтверджується звітом № 166-ЮЛ/1.3 про незалежну оцінку транспортного засобу. Проте відповідач ПрАТ "СК "Євроінс Україна" не виплатив страхове відшкодування. За таких підстав, позивач просить суд стягнути з ПрАТ "СК "Євроінс Україна" на її користь страхове відшкодування у розмірі 23 300,00 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2022 року відкрито провадження за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. (а.с. 28) Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. 16.01.2023 року Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення у справі, яким позов задоволено, стягнуто з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь [PERSON] 23 300 грн. страхового відшкодування та 992,40 грн. судового збору (а.с. 42-45). 01.02.2023 року до суду надійшла заява представника відповідача про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16.01.2023 (а.с. 48-53). Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.02.2023 року заяву про перегляд заочного рішення суду залишено без руху (а.с. 61-62). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 20.03.2023 року заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення суду від 16.01.2023 року задоволено, скасовано заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20.03.2023 року, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 71-72). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.04.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а.с. 87-88). 21.06.2023 року до суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи у відсутність позивача та її представника. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що транспортний засіб "DaewooLanos" д.н.з. [NUMBER] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . (а.с. 4). 23 квітня 2022 року в м. Одеса по вул. Розумовській на перетині з вул. Мечникова, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «VolkswagenPassat» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля "DaewooLanos" д.н.з. [NUMBER] . Так, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «VolkswagenPassat» д.н.з. [NUMBER] , рухався по вул. Розумовській на перетині з вул. Мечникова в м. Одеса, не був уважним, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки "DaewooLanos" д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим водій [PERSON] порушив вимоги п. 2.3б, п. 2.10а, 13.1 Правил дорожнього руху України. Постановою судді Малиновського районного суду міста Одеса від 21 липня 2022 р. притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК наявність винних дій водія [PERSON] у настанні дорожньо-транспортної пригоди є доведеною та не підлягає доказуванню. З матеріалів справи вбачається, що 23 квітня 2022 року [PERSON] подано до Моторного (транспортного) страхового бюро повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 25.08.2022 року та заяву про здійснення страхового відшкодування від 25.08.2022 року (а.с. 8,9). Листом від 21 вересня 2022 року Моторне (транспортне) страхове бюро відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що по відношенню до автомобіля «VolkswagenPassat» д.н.з. [NUMBER] був укладений договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно полісу № ЕР 204685320, виданого ПрАТ "СК "Євроінс Україна". Запропоновано [PERSON] звернутись до ПрАТ "СК "Євроінс Україна" із відповідною заявою щодо відшкодування страхового відшкодування (а.с. 10). Згідно Звіту № 166-ЮЛ/1.3 вартість відновлювального ремонту автомобіля «DaewooLanos" д.н.з. [NUMBER] становить 23 300 грн. (а.с. 11-16). Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (далі - Закон №85/96-ВР)). За змістом положень ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Законом № 1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди. Згідно з статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV). Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону). Відповідно до статті 12 ЦК Україниособа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відтак зазначена норма визначає, що саме законом встановлюється випадки, коли право особи припиняється внаслідок його нездійснення. Відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV підставою для відмови страховиком (страховою компанією) у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП. Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 147/66/17 від 14.12.2021 року, Закон № 1961-IV передбачає, що потерпілий, який володіє правом на майнове відшкодування заподіяної йому шкоди, повинен вчинити ряд активних дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо здійснення цього права. Вказані активні дії потерпілого закон пов`язує, зокрема, із поданням заяви про страхове відшкодування впродовж визначеного законом строку (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV), зі сприянням у визначенні характеру та розміру збитків (пункт 331.1статті 331 Закону № 1961-IV).Відтак право потерпілого на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17 (провадження № 12-104гс18)). З матеріалів справи судом не встановлено, що потерпіла [PERSON] взагалі зверталась до страховика ПрАТ «СК «Євроінс Україна`із будь-якою заявою. Ані текст поданого позову, ані матеріали справи вказані обставини не відображають. Крім того, у справі відсутні докази відмови ПрАТ «СК «Євроінс Україна» у виплаті страхового відшкодування у зв?язку із дорожньо-транспортною пригодою, що сталася 23.04.2022 року. Крім того, позивач [PERSON] жодним чином не обґрунтовує поважність причин незвернення до страховика ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування. Відтак, суд надходить до висновку, що поведінка позивача [PERSON] в розрізі обов?язку виконання вимог положень підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV не була добросовісною. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed