Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

Стислий виклад позовних вимог. У березні 2023 року позивач звернувся в суд з позовом, у якому прохає суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача у справі [PERSON] суму боргу за договором позики, укладеним між позивачем та відповідачем 15 січня 2020 року на суму 105000 грн., а також 82052,57 грн. процентів за користування борговими коштами та інфляційних втрат за час прострочення в сумі 42210 грн., що в загальному становить 229262,57 грн. Позовні вимоги обґрунтовуються наступними обставинами: 15 січня 2020 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] у позику кошти в сумі 20000 грн. із зобов`язанням повернути борг у визначенні договором розмірі, строки і порядку зі сплатою процентів щомісячно із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ річних. Факт отримання від позивача у позику коштів позичальник підтвердив шляхом складення договору позики грошей. Незважаючи на взяті на себе зобов`язання по поверненню боргу, відповідач повернув борг частково в розмірі 95000 грн., однак решту суму боргу на суму 105000 грн. не повернув і прострочив виконання боргового зобов`язання, у зв`язку з чим розмір відсотків підлягав нарахуванню за невиконання грошового зобов`язання, що становить 82052,57 грн., а також інфляційних втрат за час прострочення в сумі 42210 грн. Оскільки відповідач ухиляється від виконання боргових зобов`язань позивач з посиланням на норми на ст. ст. 625, 1046, 1049,1050 Цивільного Кодексу України, прохає позов задовольнити в повному обсязі. Стислий виклад заперечень відповідача. Відзиву на позовну заяву відповідачем не подано. Рух справи в суді. Позовну заяву подано до суду 20.03.2023 року. 20.03.2023 року до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС у Волинській області направлено запит про місце реєстрації відповідача. 20.04.2023 року отримано повідомлення про місце реєстрації відповідача [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 20.04.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Одночасно відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву. Позиція учасників судового розгляду. Представник позивача у ході судового розгляду позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві. У ході судового розгляду відповідач [PERSON] позов визнав частково та пояснив, що за його підрахунками він має борг перед позивачем в сумі 47000 грн., ця сума визначена ним без врахуванням процентів та інфляційних витрат. Будь-яких документів на підтвердження часткової сплати боргу відповідачем не надано. Він також пояснив, що у позивача, як ФОП працював торговим агентом, реальних коштів в позику від останнього не отримував. Вказана сума позики є вартістю товарів, які він отримував під звіти. З наведених підстав не заперечував про часткове задоволення позовних вимог. Фактичні обставини справи. Оригіналом договору позики грошей та боргової розписки від 15 січня 2020 року доводиться та обставина, що відповідач у справі [PERSON] позичив у позивача [PERSON] гроші в сумі 200000 грн. Вказану суму боргу відповідач зобов`язувався повернути позивачу за першою його вимогою. Згідно п.3 договору позики грошей сума позики надана позичальнику на шестимісячний строк. Після спливу цього строку, позичальник зобов`язувався повернути одноразово в сумі боргу у розмірі 200000 грн. готівкою. Згідно п.4 вказаного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ до першого числа наступного місяця шляхом передачі їх готівкою позикодавцю, або шляхом перерахування на його банківський рахунок. Відповідно до п.8 договору позики грошей за прострочення виконання зобов`язань позичальник виплачує пеню в розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення, а суму несплаченої позики має бути виплачена з урахуванням офіційно встановленого індексу інфляції. Копією розписки від 28.09.2021 року доводиться, що позивач [PERSON] отримав від відповідача [PERSON] частину боргових коштів у розмірі 95000 грн. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Факт отримання відповідачем від позивача суми, обумовленої у договорі позики, підтверджується договором позики грошей та борговою розпискою від 15 січня 2020 року, написаною відповідачем власноруч. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Вимогою про повернення позики доводиться та обставина, що позивач звертався до відповідача про повернення боргу зазначеного в борговій розписці. Відповідно до змісту ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа, кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, наявність боргового документа, а саме боргової розписки у позивача свідчить про те, що відповідач частково не виконав зобов`язань по поверненню боргу. Судом встановлено, що сторони не оспорюють факту позики в розмірі 20000 грн., також не оспорюють і частини повернення відповідачем позивачу боргових грошових коштів в сумі 95000 грн., відтак підлягає стягненню сума основного боргу в розмірі 105000 грн. Крім цього, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині розміру боргу, що виник у відповідача згідно боргового документа по процентам та інфляційних втрат за користування грошовими коштами, позивач вказує на ту обставину, що оскільки відповідач порушив зобов`язання, а тому повинен сплатити на користь позивача з липня 2020 року по березень 2023 року і інфляційні втрати від суми позики, що не суперечить ч.1 ст. 1048 ЦК України. У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Виходячи з того, що умови договору обговорюються сторонами, що є свободою договору, а відповідач не звертався до суду з позовом про недійсність умов договору позики, а тому суд приходить до висновку про підставність позовних вимог частково. З огляду на суму позики, розмір процентів - у період з 15 січня 2020 по березень 2023 включно, за користування грошовими коштами, переданими у позику, який встановлено договором (200000 грн. подвійна облікова ставка НБУ) буде становити 18448,08 грн. інфляційні втрати від суми боргу - у період з липня 2020 по березень 2023 включно, будуть становити виходячи із заявлених позовних вимог будуть становити в розмірі 41013,43 грн. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до частини першої, пункту 1, частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог сплачений судовий збір в сумі 1644,62 грн.

Outcome: partial