Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «БД СЕРВІС-2» звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] та отримує житлово- комунальні послуги, а саме: послуги з управління багатоквартирним будинком, при цьому Відповідач, як власник нерухомого майна (квартири), зовсім не виконує свої зобов`язання з їх оплати взагалі з моменту проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно на його ім`я, а саме - з «14» жовтня 2013 року по теперішній час. На підставі Рішення №87 Виконавчого комітету Петропавлівсько- Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 22.02.2017 року «Про визнання ТОВ «БД СЕРВІС-2» виконавцем та надавачем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій і обслуговування ліфтів та погодження тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій для споживачів за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] », Позивач є виконавцем та надавачем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій і обслуговування ліфтів, в тому числі і по багатоквартирному будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та надає весь перелік послуг з управління багатоквартирним будинком. Безпосередньо перед Позивачем за період з «01» березня 2017 року по «31» грудня 2022 року загальна сума заборгованості Відповідача за надані послуги з управління багатоквартирним будинком становить суму у розмірі 29295,82 грн. (двадцять дев`ять тисяч двісті дев`яносто п`ять гривень 82 копійки), що підтверджується Довідкою (розрахунком, взаєморозрахунками) про заборгованість Відповідача. Слід зазначити, що Відповідач щомісяця отримував від Позивача рахунки на оплату житлово-комунальних послуг із зазначенням суми. Станом на сьогоднішній день Відповідач так і не уклав з Позивачем договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, але є споживачем послуг з управління багатоквартирним будинком по теперішній час. На момент пред`явлення позову сума боргу не сплачена. Тому позивач ТОВ «БД СЕРВІС-2» просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БД СЕРВІС- 2» заборгованість у розмірі 29295,82 грн., 3% річних - 4385,00 грн. індекс інфляції - 14989,27 грн. та судові витрати. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.01.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. 28.02.2023 відповідач направила до суду заяву про застосування строків позовної давності. У судове засідання 20.03.2023 учасники справи не з`явилися. Представник позивача просив суд проводити розгляд справи у його відсутності. Позов підтримав та просив суд задовольнити. Оскільки відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористалась, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надала, заяв та клопотань від неї не надходило, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін. Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта: індексний номер документа: 320164137; дата, час формування: 13.01.2023 року. Відповідач отримує житлово- комунальні послуги, а саме: послуги з управління багатоквартирним будинком, при цьому Відповідач, як власник нерухомого майна (квартири), зовсім не виконує свої зобов`язання з їх оплати взагалі з моменту проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно на його ім`я, а саме - з «14» жовтня 2013 року по теперішній час. На підставі Рішення №87 Виконавчого комітету Петропавлівсько- Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 22.02.2017 року «Про визнання ТОВ «БД СЕРВІС-2» виконавцем та надавачем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій і обслуговування ліфтів та погодження тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій для споживачів за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] », Позивач є виконавцем та надавачем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій і обслуговування ліфтів, в тому числі і по багатоквартирному будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , та надає весь перелік послуг з управління багатоквартирним будинком. Відповідач користується та споживає всі види комунальних послуг, при цьому не здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, в зв`язку з чим на момент пред`явлення позову утворилась заборгованість в розмірі 29295,82 грн., 3% річних - 4385,00 грн. індекс інфляції - 14989,27 грн.. На момент пред`явлення позову сума боргу не сплачена. Відповідно до ст.. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою КМУ № 45 від 24.01.2006 «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконувати належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст.ст. 610,612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Незважаючи на вимоги законодавства відповідач не сплачує вартість наданих йому послуг, внаслідок чого у нього виникла заборгованість по оплаті за отримані ним послуги. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 76\~ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81\~ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі були порушені обов`язки щодо оплати вартості наданих житлово-комунальних послуг, а тому вимоги позивача по даному позову підлягають до задоволення. Відповідачем [PERSON] було заявлено про застосування до спірних правовідносин позовної давності. Встановлено, що згідно з розрахунком заборгованості, наданим Товариством з обмеженою відповідальність «БД Сервіс -2», заборгованість у [PERSON] виникла з 01.03.2017, а з позовом товариство звернулося до суду 16.01.2023, тобто поза межами загальної позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 639/10591/14-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 та постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі №642/2858/16. Відповідно до п. 1 Постанову Кабінету Міністрів №206 від 05 березня 2022 року «Про деякі питання оплати комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі; стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 р. з дати початку по дату завершення бойових дій або тимчасової окупації територій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно здодатком 2до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (з місця тимчасового проживання в іноземній державі, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби тощо). На підставі належним чином оцінених доказів поданих позивачем, встановивши, що [PERSON] не сплатила заборгованість за послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2017 до 31.12.2022, а також врахувавши заяву відповідача [PERSON] про застосування позовної давності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БД Сервіс-2» заборгованість за послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій за період з 16.01.2020 по 31.12.2022 у розмірі 12\~906,82 грн., втрати від інфляції за період з 16.01.2020 по 24.02.2022 року у розмірі 2406.21 грн., 3% річних за період з 16.01.2020 по 24.02.2022 року у розмірі 817,00 грн. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст.ст.15,16,525,625, ЦК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України\~«Про реструктуризацію\~заборгованості з\~квартирної плати\~за житлово-комунальні\~послуги,\~спожиті газ\~та електроенергію» та

Outcome: partial