Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

13.12.2022 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що [INFO] у віці 64 років помер його дядько [PERSON] , [INFO] . Станом на день смерті [PERSON] належала на праві власності 1/2 частина будинку [ADDRESS] , успадкована після смерті його матері [PERSON] . Вказане майно зареєстровано на праві особистої власності за дядьком та записано в реєстрову книгу №3 за реєстровим №255, про що 22.06.1989 року Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення. Однак у реєстраційному посвідченні, виданому Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 22.06.1989 року, про реєстрацію 1/2 частини будинку [ADDRESS] , мала місце описка - прізвище [PERSON] записано як « [PERSON] », що не збігається із прізвищем, зазначеним у свідоцтві про смерть. Просить суд, встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , правовстановлюючого документа реєстраційного посвідчення, виданого Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 22.06.1989 року, про реєстрацію за [PERSON] 1/2 частини будинку [ADDRESS] , що записано в реєстрову книгу №3 за реєстровим номером №255. Ухвалою судді від 19.12.2022 року заяву було залишено без руху. 17.01.2023 року недоліки заяви заявником усунуто. Ухвалою судді від 20.01.2023 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 11 годину 00 хвилин 06.04.2023 року. Ухвалою суду від 06.04.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 09 годину 00 хвилин 26.05.2023 року, який відкладено на 09 годину 00 хвилин 23.06.2023 року у зв`язку з відрядженням судді Пошивака Ю.П. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 22.06.2023 року на електронну адресу суду від представника [PERSON] адвоката Білика П.Б. надійшло клопотання, в якому він просив розгляд справи провести без його участі та без участі заявника [PERSON] , вимоги заяви підтримують в повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 30.05.2023 року на електронну адресу суду надійшла заява за підписом міського голови Куляса П., в якій він просив розгляд справи провести без участі їхнього представника. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи здійснюється у їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає вимогам ч.2ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Згідно ч. 1\~ст. 293 ЦПК України, окреме провадження\~це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 03.02.1990 року Нижанковицькою селитщною Радою Старосамбірського району (а.с.8). З довідки, виданої старостинським округом №1 Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області №294 від 25.11.2022 року відомо, що [PERSON] дійсно помер [INFO] і до дня смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . На день його смерті були зареєстровані і проживали однією сім`єю: [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та племінник [PERSON] , [INFO] (а.с.9). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12.06.1950 року Райбюро ЗАГСу м.Нижанковичі, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] (а.с.36). Як було встановлено в судовому засіданні 07.04.1940 року [PERSON] одружилася з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.54). Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER] , виданого 20.10.1959 року селищною Радою м.Нижанковичі Добромильського району Львівської області (а.с.38). З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23.03.1987 року Нижанковицькою селищною радою Старосамбірського району Львівської області, відомо, що [INFO] померла [PERSON] у селищі Нижанковичі у віці 70 років (а.с.56). Після смерті матері [PERSON] , згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим Старосамбірською державною нотаріальною конторою 08.04.1989 року, зареєстрованого у реєстрі за №867 (спадкова справа № 79/87) (а.с.14), її син [PERSON] успадкував 1/2 частину будинку [ADDRESS] , на підставі чого зареєстровано право особистої власності на згадане майно, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 22.06.1989 року, яке записано в реєстрову книгу №3 за реєстровим № 255 (а.с.15). Заповітом, посвідченим 24.02.1989 року [PERSON] , [PERSON] на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати не день смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] (а.с.11). З свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.05.1989 року відомо, що [PERSON] належить на праві власності 1/2 частина будинку [ADDRESS] з відповідною частиною надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці 1200 кв.м, яку він успадковав після смерті матері [PERSON] (а.с.17), а право особистої власності за [PERSON] записано в реєстрову книгу № 3 за реєстровим № 255, про що 22.06.1989 року Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації видано реєстраційне посвідчення (а.с.18). 28.12.2022 року заявник [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Сивака М.І., щоб подати заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Проте, при огляді правовстановлюючих документів йому відмовлено у прийнятті заяви про видачу свідоцтва, так як в свідоцтві про смерть записано прізвище, ім`я та по батькові спадкодавця як « [PERSON] », а в свідоцтві про право на спадщину за заповітом, виданого [PERSON] , державним нотаріусом Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області 26.05.1989 року, зареєстрованого в Самбірському міжміському бюро технічної інвентаризації 22.06.1989 року, право власності зареєстроване за « [PERSON] » (а.с.28). У пункті 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Пунктом 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Надані документи переконують суд в тому, що саме померлому [PERSON] , який помер [INFO] належить реєстраційне посвідчення, видане Самбірським міжміським бюро технічної інвентаризації 22.06.1989 року, про реєстрацію за [PERSON] частини будинку [ADDRESS] , що записано в реєстрову книгу №3 за реєстром №255 та дають підстави для задоволення заяви, у зв`язку тим, що від встановлення факту залежить реалізація заявником права на спадщину після смерті [PERSON] , а встановити цей факт у позасудовому порядку не є можливим. Вивчивши матеріали справи, суд, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, вважає заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved