Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

У квітні 2023 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з грудня 2022 року вони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господасртва не ведуть. Крім того, позивачка зазначила, що з відповідачем мають зовсім протилежні погляди на шлюб, сім`ю, тому подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки немає. Від шлюбу дітей не мають, відповідач не бажає з`явитись до органів ДРАЦС для розірвання шлюбу. Ухвалою судді від 04.05.2023 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. В судове засідання позивачка не з`явилася, проте подала клопотання, в якому просить проводити розгляд справи у її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Після розірвання шлюбу бажає йменуватися прізвищем « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали\~справи та\~письмове клопотання\~позивача,\~відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Так, згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.\~ Згідно із ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України та п. 12\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №11\~від 21.12.2007\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України \~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Судом об`єктивно встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 13 лютого 1993 року Явтухівською сільської Радою народних депутатів, про що складено актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 13.02.1993 року. Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідач не бажає з`явитись до органів ДРАЦС для розірвання шлюбу. В обґрунтуванні позову позивачка стверджує, що з відповідачем мають протилежні погляди на шлюб, сім`ю, подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки немає. Судом приймаються до уваги такі доводи, оскільки вони не заперечуються відповідачем і будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування ним не подано. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, оскільки доказів, що шлюбні стосунки між ними не припинені суду не надав. Таким чином,\~суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, а тому не вбачає підстав для вжиття заходів щодо їх примирення. З огляду на наведене, з`ясувавши взаємостосунки сторін, дійсні мотиви розірвання шлюбу, приймаючи до уваги відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, а тому суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. \~ Разом\~з тим,\~відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягають\~стягненню понесені\~позивачем витрати\~по сплаті\~судового збору\~в розмірі\~1\~073,60 грн. \~ На\~підставі викладеного,\~у відповідності\~до ст.ст.\~280-289\~ЦПК України,\~постановивши провести\~заочний розгляд\~даної справи\~на підставі\~наявних в\~справі доказів,\~оскільки позивач\~не заперечував\~проти такого\~вирішення справи,\~а належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин,\~про причини\~неявки не\~повідомив та\~відзиву на\~позов не\~подав,\~

Outcome: approved