Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. [PERSON] в особі свого представника звернувся до суду з позовом, у якому просив зобов`язати АТ «Чернігівгаз» та ТОВ «Чернігівгаз збут» відновити газопостачання за адресою: [ADDRESS] ; витрати, пов`язані з припиненням та повторним підключенням газопостачання за адресою: [ADDRESS] , покласти на відповідачів; стягнути з відповідачів на користь позивача понесені по справі судові витрати, на користь держави судовий збір по справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , є споживачем послуг AT «Чернігівгаз» та ТОВ «Чернігівгаз збут». 07.12.2022 \~ \~ \~ \~року за адресою по [ADDRESS] позивачем виявлено припинення газопостачання до належного йому домоволодіння невідомими особами та з невідомих підстав шляхом від`єднання відводу газопроводу. Таким чином, позивач та його родина залишилися у зимовий період без опалення та можливості приготувати собі харчування. Опинившись в умовах мінусового вуличного температурного режиму, з існуванням ризику ймовірності розмерзання системи опалення домоволодіння з подальшою непридатністю її до експлуатації, позивачу нічого не залишалося, як підключити газопостачання, аби зберегти майно у робочому стані під час опалювального періоду, оскільки жодних письмових документів щодо відключення його будинку від газопостання він не отримував. 19.12.2022 року за адресою по [ADDRESS] , прибули працівники Прилуцького відділення AT «Чернігівгаз» та склали акт про порушення №CN 001820 від 19.12.2022 року з підстав несанкціонованого відновлення газопостачання. Цього ж дня позивачу вручили акт про порушення №CN 001809 від 07.12.2022 року. З акту про порушення №CN 001809 від 07.12.2022 року вбачається, що такий був складений за участю споживача [PERSON] (яка у відповідності до свідоцтва про смерть померла [INFO] ), а підставою правопорушення зазначено несанкціоноване відновлення газопостачання. Обидва акти про порушення не відповідають вимогам п.7 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, у відповідності до якого під час складання акта про порушення, акта про усунення порушення, акта про припинення/відновлення газопостачання тощо представниками Оператора ГРМ обов`язково фіксуються та зазначаються у вищезазначених актах показання лічильника газу (ЗВТ). Жодних пояснень щодо підстав відключення домоволодіння за адресою по [ADDRESS] від газопостачання уповноважені особи AT «Чернігівгаз» не надали, як і будь-яких документів, що підтверджували б припинення газопостачання. І лише у відповідь на адвокатський запит AT «Чернігівгаз» надало копію одного акту про припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу від 07.12.2022 року. З вказаного акту вбачається, що підставо для його складення стало несанкціоноване відновлення газопостачання. З цього приводу зазначає що станом до 07.12.2022 року газопостачання до домоволодіння по [ADDRESS] постачальником здійснювалось, тож підстав для його відновлення не було, що підтверджується відсутністю іншою (інших) актів про відключення та підключення газопостачання за вказаною адресою. Позивач вважає, що відключення та складення акту про порушення відбулося неправомірно та з істотним порушенням вимог чинного законодавства. Дані обставини й зумовили його звернення до суду з відповідним позовом. 09.03.2023 від відповідача АТ «ОГС «Чернігівгаз» надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує проти задоволення заявлених позовних вимог, оскільки такі є необґрунтованими, оскільки не можливо встановити хто є власником житлового будинку, не має підтверджень, що саме позивач є споживачем послуг, за вказаною адресою не укладений договір розподілу природного газу. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Суд своєю ухвалою від 16.02.2023 прийняв позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрити провадження\~у справі, ухвалив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання. Суд своєю ухвалою від 20.04.2023 задовольнив клопотання представника позивача про заміну відповідача, замінив первісного відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз збут» на належного відповідача Газопостачальну компанію «Нафтогаз України». ІІІ. Позиції сторін. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні просив у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав зазначених у відзиві. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. [PERSON] народився [INFO] , батьки: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). [PERSON] померла [INFO] (а.с.9 зворот). Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 13.04.2007 [PERSON] передала у власність [PERSON] 1/4 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.10). 25.12.2008 між ВАТ «Чернігівгаз» та [PERSON] укладено типовий договір про надання послуг з газопостачання (а.с.12-13). 07.12.2022 працівниками АТ «Чернігівгаз» складено акт про порушення №CN001809, за участю споживача [PERSON] , встановлено порушення: несанкціоноване відновлення газопостачання, відсутність пломби на пломбую чому пристрої (а.с.14). 19.12.2022 працівниками АТ «Чернігівгаз» складено акт про порушення №CN001820, за участю споживача [PERSON] , встановлено порушення: несанкціоноване відновлення газопостачання, самовільно скручений згін, кран відкритий (а.с.15). 07.12.2022 складено акт про припинення газопостачання, за участю представника споживача [PERSON] (а.с.16 зворот). У липні, вересні, жовтні 2022 здійснювалася оплата за послуги з розподілу природного газу та за спожитий газ за адресою: [ADDRESS] (а.с.19-22). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Відповідно до п.п. 1,3 частини 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій, що не передбачені цими актами, але за анатогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною 1 статті 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ч. 1 та ч. 2 ст. 12 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" - постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобов`язується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу»: оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання. Який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників); побутовий споживач фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність; Регулятор - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Згідно з п.1 ст.4 Закону України «Про ринок природного газу» державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства. Відносини, які виникають між постачальником та споживачами, з урахуванням їх взаємовідносин з Операторами ГРМ регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496 та зареєстрованими в Міністерстві Юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827. Відповідно до розділу III Правил постачання, підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС- коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачем та дотримання його умов. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг N 2500 від 30.09.2015 року затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам. Відповідно до п.1.3 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641,642 ЦК України на невизначений строк шляхом приєднання споживача до умов цього договору. Фактом згоди споживача про приєднання до умов цього договору є отримання постачальником поданої споживачем заяви - приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за формою, встановленою у додатку 1 до цього договору, та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник (для забезпечення приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам усіх діючих побутових споживачів, об`єкти яких знаходяться в межах закріпленої території постачальника із спеціальними обов`язками, останній в установленому порядку надсилає кожному побутовому споживачу заяву-приєднання разом із супровідним листом за формою, встановленою у додатку 2 до цього Договору). Главою 7 розділу VI Кодексу зазначено, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження припинення природного газу, у таких випадках; 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) відсутність підтвердженого обсягу природного газу по об`єкту споживача та/або його постачальнику; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»; 5) розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необгрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); 11) відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на об`єкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання; 12) в інших випадках, передбачених законодавством. Якщо припинення газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкт побутового споживача буде здійснюватися у випадках, визначених у підпунктах 1-5 (крім випадку подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання), 9 цього пункту, Оператор ГРМ має надіслати рекомендованим поштовим відправленням або надати з позначкою про вручення повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу) Оператором ГРМ. Споживач зобов`язаний допустити представників Оператора ГРМ на власні об`єкти та не протидіяти їм при здійсненні заходів з припинення (обмеження) розподілу природного газу. При отриманні від Оператора ГРМ письмової вимоги про самостійне обмеження або припинення споживання (відбору) природного газу споживач зобов`язаний виконати вимогу Оператора ГРМ та самостійно обмежити або припинити споживання (відбір) природного газу. При припиненні (відновленні) газопостачання (розподілу природного газу) складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. У разі відмови споживача від підписання акта про припинення газопостачання (розподілу природного газу) фіксація припинення газопостачання (розподілу природного газу) (крім випадків відключень при аварійних ситуаціях) повинна підтверджуватися відеозйомкою, про що зазначається в акті про припинення газопостачання (розподілу природного газу), та/або підписом акта про припинення газопостачання (розподілу природного газу) однією незаінтересованою особою (представник житлово- експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування тощо) за умови посвідчення такої особи. Акт про припинення газопостачання (розподілу природного газу) у цьому випадку надсилається споживачу рекомендованим поштовим відправленням. Припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу здійснюється, зокрема, шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування. Заслухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Доводи відповідача щодо відсутності укладеного договору розподілу природного газу не заслуговують на увагу, оскільки факт укладення договору постачання природного газу побутовим споживачам між позивачем та АТ «Чернігівгаз» підтверджується оплатою позивачем рахунків за послуги постачання газу, на підтвердження даних обставин у матеріалах справи наявні відповідні квитанції, тобто позивач приєднався до умов цього договору. Заборгованість за спожитий природний газ або за послуги постачання газу у позивача відсутня. Суд встановив, що представники АТ «Чернігівгаз» не повідомляли позивача про відключення газопостачання, та припинили газопостачання за відсутності споживача або власника домоволодіння, тобто з порушеннями норм чинного законодавства. Тому позовні вимоги є обґрунтованими та необхідно зобов`язати АТ «Чернігігаз» відновити газопостачання та покласти на відповідача відповідні витрати, Щодо заявлених позовних вимог до ГК «Нафтогаз Укаїни» про відновлення газопостачання та покладення на них судових витрат, їх необхідно залишити без задоволення, оскільки ГК «Нафтогаз Укаїни» не наділений такими повноваженнями та обов`язками, тому є неналежним відповідачем. VІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Аналогічні висновки викладено в постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду ордер на надання правової допомоги, договір про надання адвокатських послуг від 04.01.2023, акт виконаних послуг від 20.06.2023 на суму 9000,00 грн. Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 9000,00 грн. Згідно\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при подачі заяви звільнений від сплати судового збору (ч. 1,3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»), відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2147,20 грн (дві позовні вимоги немайнового характеру 1073,60*2=2147,20).

Outcome: approved