Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва 30.11.2021 року із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за борговою розпискою від 30.08.2020 року у загальній сумі 43 055 гривень 34 копійки, з яких 40 000 гривень 00 копійок заборгованість за основною сумою боргу та 3 055 гривень 34 копійки проценти за користування коштами у період з 31.08.2020 року по 11.10.2021 року, а також судові витрати по справі. В обґрунтування позову зазначено, що 30.08.2020 року [PERSON] була написана розписка про отримання грошових коштів від [PERSON] у розмірі 40 000 гривень 00 копійок із зобов`язанням повернути ці кошти. За умовами боргової розписки позичальник зобов`язалася повернути взяті кошти у тій самій сумі та у тому самому об`ємі. У період з 30.08.2021 року по 11.10.2021 року [PERSON] сплачено на рахунок виконання своїх зобов`язань за розпискою від 30.08.2020 року 0 (нуль) гривень. 12.10.2021 року позивач направив відповідачці вимогу від 11.10.2021 року щодо повернення грошових коштів за розпискою від 30.08.2020 року, відповідно до якої вимагав повернення взятих за борговою розпискою коштів і відсотків за користування грошима. Проте, дану вимогу відповідачів проігнорувала та не забрала з пошти, що є підтвердженням за результатами відстеження відправлення №0317009577789 на офіційному сайті Укрпошти. Станом на 11.10.2021 року розмір заборгованості [PERSON] за борговою розпискою перед позивачем становить 43 055 гривень 34 копійки, що складається із: 40 000 гривень 00 копійок заборгованості за основною сумою боргу, та 3 055 гривень 34 копійок проценти за несвоєчасне виконання зобов`язань. Відповідач тривалий час ухиляється від повернення котів, свої зобов`язання не виконала, кошти у зазначений термін [PERSON] не повернула, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду із позовом. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 02.12.2021 року було відкрито провадження та призначено підготовче засідання у справі. У підготовчому судовому засіданні 26.01.2022 року представник відповідача Труба К.Б. зазначила, що відповідач [PERSON] позов не визнає, оскільки розписку від 30.08.2020 року вона не писала та не підписувала, та заявила клопотання про призначення у справі судово-почеркознавчої експертизи, проведення якої доручити експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. На вирішення експертизи поставити питання: 1) Чи виконано рукописний текст у документі «Расписка від 30 серпня 2020» [PERSON] ? 2) Чи виконано підпис від імені [PERSON] у документі «Расписка від 30 серпня 2020» тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою? Провадження у справі зупинити, оскільки для проведення експертизи потрібний значний проміжок часу. Оплату вартості експертизи відповідач гарантує. Представник позивача у підготовчому судовому засіданні проти призначення експертизи не заперечував; проти зупинення провадження у справі заперечував. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 26.01.2022 року було призначено у справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання: 1) Чи виконано рукописний текст у документі «Расписка від 30 серпня 2020» [PERSON] ? 2) Чи виконано підпис від імені [PERSON] у документі «Расписка від 30 серпня 2020» тією особою, від імені якої він зазначений, чи іншою особою? Проведення експертизи доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (65026, місто Одеса, вулиця Ланжеронівська, 21), попереджено експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України. Встановлено строк для проведення експертизи до 15.03.2022 року. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Витрати по проведенню експертизи покладено на відповідача [PERSON] . Надано у розпорядження експерта матеріали цивільної справи №487/8557/21 з оригіналом розписки від 30.08.2020 року. 14.11.2022 року з Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшло клопотання про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних з проведенням експертизи. Зокрема надання: вільних зразків почерку та підписів [PERSON] , достовірно виконаних нею самою у оригіналах різних документів, які не пов`язані з даною справою та максимально наближені за часом виконання до досліджуваного документу (до серпня 2020 року) на 10-15 документах; експериментальні зразки почерку та підписів [PERSON] у вигляді рукописного тексту повністю спів ставному по буквено-цифровому складу з досліджуваним текстом розписки на 7-10 аркушах; експериментальні зразки підписів [PERSON] на 7-10 аркушах. Також надано рахунок №22-5045 (41) від 17.10.2022 року для оплати вартості експертизи на суму 11326 гривень 20 копійок. Для зручності виконання клопотання повернуто матеріали цивільної справи №487/8557/21. У зв`язку із викладеним ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 15.11.2022 року провадження у справі було поновлено, призначено проведення підготовчого судового засідання на 13.12.2022 року. 05.12.2022 року від представника відповідачки [PERSON] адвоката Труби Клавдії Борисівни надійшло клопотання з проханням надіслання на її електронну пошту копії клопотання експерта та проведення судового засідання за її участю в режимі відеоконференції. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 06.12.2023 року було задоволено заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Труби Клавдії Борисівни, про участь в судовому засідання в режимі відеоконференції та ухвалено судові засідання у справі проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою Електронного кабінету та власних технічних засобів згідно з вимогами Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), з урахуванням технічних можливостей у суді. Особою, яка братиме участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою свого Електронного кабінету та власних технічних засобів є представник відповідача [PERSON] адвокат Труба Клавдія Борисівна. 07.12.2022 року на адресу електронної пошти представника відповідачки [INFO] , яка самостійно зазначалась представником відповідача як спосіб спілкування із судом, було направлено копію ухвали від 06.12.2022 року та копію клопотання експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. 13.12.2022 року від представника відповідача адвоката Труба К.Б. надійшло клопотання про відкладення судового засідання, оскільки сума вартості експертизи дуже велика для відповідачки, особливо в умовах воєнного часу, і потребує часу для її пошуку. В жодне із призначених судових засідань починаючи з 13.12.2022 року відповідач та представник відповідача, будучи належним чином повідомленими, не з`явились, на зв`язок для участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою свого Електронного кабінету та власних технічних засобів також не вишли. 23.02.2023 року з Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України до суду надійшло повідомлення про залишення ухвали про призначення експертизи без виконання. Згідно ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 14.03.2023 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, після надання особистих пояснень надав заяву про подальший розгляд справи за його відсутності. Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явились, з урахуванням норм ст.ст. 128-131 ЦПК України, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи без їх участі до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.263 ЦПК України). Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 264 ЦПК України). Судом встановлено, що між 30.08.2020 року [PERSON] була написана розписка про отримання грошових коштів від [PERSON] у розмірі 40 000 гривень 00 копійок із зобов`язанням повернути ці кошти. За умовами боргової розписки позичальник зобов`язалася повернути грошові кошти в повному обсязі. Перебування у позивача оригіналу вказаного договору позики, підтверджує як факт його укладення з урахуванням волевиявлення сторін, так і факт отримання боржником від кредитора грошових коштів та невиконання зобов`язань щодо їх повернення. 11.10.2021 року [PERSON] було надіслано на адресу [PERSON] вимогу про повернення коштів за розпискою від 30.08.2022 року, яка була надіслана Укрпоштою та повернута відправнику у зв`язку із закінченням терміну зберігання (трекінг відправлення №017009577789). 30.11.2021 року [PERSON] подано даний позов до Заводського районного суду міста Миколаєва, про що відповідачка достеменно обізнана. Розмір нарахованих процентів за користування коштами, що були отримані відповідачем за розпискою від 30.08.2020 року, станом на 11.10.2021 року складає 3 055 гривень 34 копійки. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що підтверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст. 626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов, згідно ст. 525 ЦК України, не допускається якщо інше не встановлено договором або законом. За нормами ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання підлягає виконанню у визначений в ньому строк (термін), якщо останній було ним передбачено. Статтею 524 ЦК України передбачено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ст. 533 ЦК України, якою передбачена валюта виконання грошового зобов`язання, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань, зокрема позики, виражених через іноземну валюту, не суперечить законодавству України. За правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобов`язання згідно ст. 611 ЦК України, є: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до норм ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання та не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Наявність будь-яких інших умов договору, ніж ті, які передбачені безпосередньо даним документом, відповідачем доведено не було. Зокрема, не доведено, що укладення договору не було добровільним, або було наслідком дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені у договорі позики. Не було відповідачем доведено і факт безгрошовості договору позики. З огляду на викладене, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за борговою розпискою від 30.08.2020 року у загальній сумі 43 055 гривень 34 копійки, з яких 40 000 гривень 00 копійок заборгованість за основною сумою боргу та 3 055 гривень 34 копійки проценти за користування коштами у період з 31.08.2020 року по 11.10.2021 року, Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. За змістом ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката, згідно ч. 4 ст. 137 ЦПК України, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження сплати судового збору позивачем надано квитанцію від 11.11.2021 року на суму 908 гривень 00 копійок за подання позовної заяви. Згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано договір №05-10/2021 від 05.10.2021 року про надання професійних правничих послуг адвоката, розрахунок від 04.05.2023 року згідно з договором №05-10/2021 від 05.10.2021 року про надання професійних правничих послуг адвоката, акт щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт приймання-передачі професійних правничих послуг адвоката №1 від 04.05.2023 року на суму 17500 гривень. За змістом частин 5 та 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Жодних клопотань від відповідачки та її представника щодо зменшення розміру судових витрат до суду не надходило. Таким чином з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору у розмірі, який підлягав оплаті згідно зі ставками, встановленими Законом України «Про судовий збір», в сумі 908 гривень 00 копійок, а також витрати на професійну правничу допомогу у сумі 17500 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved