Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

\~Заступник керівника Чернігівської окружної прокуратури Анастасія Гресь звернулася до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до відповідача та просила припинити громадянину Російської Федерації [PERSON] право власності на земельні ділянки з кадастровим номером 7421487200:03:000:0870, площею 0,72 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 7421487200:03:000:0351, площею 4,900 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та з кадастровим номером 7421487200:03:000:1369, площею 0,2100 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Переписької сільської ради Городнянського району Чернігівської області. У судовому засіданні прокурором позовні вимоги підтримано, надано згоду на заочний розгляд. Відповідач участі у судовому засіданні не приймає. Оскільки відповідач був повідомлений про дату, час та місце судового засідання в порядку передбаченому частиною 11 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України і в судове засідання не з`явився, а прокурор не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність [PERSON] на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог\~ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Щодо дотримання\~в ційсправі порядку повідомлення відповідача, який проживає в рф, суд додатково враховує позицію Верховного Суду (постанова від 14 квітня 2022 року по справі № 308/9708/19 (провадження № 61-18782св21)). Суд, заслухавши прокурора, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини справи, на яких ґрунтується позов у відповідності з нормами матеріального і процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Із витребуваних судом матеріалів спадкових справ (а.с.72-126) встановлено наступне. Земельні ділянки (предмет спору) первинно належали [PERSON] (громадянці України) згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 855335 (а.с.88), який був виданий їй на підставі Розпорядження голови Городнянської райдержадміністрації від 18 січня 2007 року № 16. Після її смерті (актовий запис № 11 від 16.12.2014) спадщину, до складу якої увійшли вище зазначені земельні ділянки прийняв її син [PERSON] (громадянин України). Спадщина [PERSON] стала належати [PERSON] від дня відкриття спадщини тобто з [INFO] як дня смерті спадкодавця. [PERSON] (громадянин України) помер [INFO] у віці 63 роки у м. Чернігів, про що Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) складено відповідний актовий запис № 736 від 13.03.2020 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.73) [PERSON] (громадянин рф) 07 серпня 2020 року звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Бірюкової О.В. із заявою про прийняття спадщини свого брата [PERSON] , на підтвердження родинних відносин надав свідоцтво про народження, з яких вбачається походження від одних батьків. Встановивши, що до складу спадщини [PERSON] увійшла прийнята ним за життя спадщина його матері [PERSON] , належна [PERSON] від дня смерті матері, нотаріус [PERSON] оформила і видала 27 липня 2021 року свідоцтва про право на спадщину за законом, серед яких і спадщина на земельні ділянки з кадастровим номером 7421487200:03:000:0870 площею 0,7200 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, 7421487200:03:000:0351 площею 4,9000 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, 7421487200:03:000:1369 площею 0,2100 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Переписької сільської ради Городнянського району Чернігівської області. У подальшому зазначені земельні ділянки на праві власності у встановленому порядку були зареєстровані на праві власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і станом на 09.06.2023, що перевірено судом перед ухваленням рішення, такі земельні ділянки обліковуються на праві власності за [PERSON] , країна громадянства якого значиться: Російська Федерація. Загальна вартість земельних ділянок складає 57237,00 гривень. Способом захисту прокурором обрано припиненням права власності на земельні ділянки громадянина іноземної держави, який протягом року не здійснив їх відчуження. Так Конституція України (стаття 13) визначає, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено Земельним кодексом України (далі ЗК). Частиною п`ятою статті 22 ЗК визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам. За змістом частини четвертої статті 81 ЗК землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до вимог підпункту «е» частини першої статті 140 ЗК підставами припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права.\~У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду (частини перша та друга статті 145 ЗК України). Частиною першою статті 348 Цивільного кодексу України (далі ЦК) встановлено, що якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Якщо майно не було продане, воно за рішенням суду передається у власність держави. У цьому разі колишньому власникові майна виплачується сума, визначена за рішенням суду. Таким чином, з урахуванням того, що відповідач, як іноземець набув на праві власності земельні ділянки сільськогосподарського призначення та не відчужив їх протягом строку встановленого статтею 81 ЗК, такі земельні ділянки підлягають конфіскації за рішенням суду на підставі статті 145 ЗК. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують обґрунтованість позовних вимог. З урахуванням того, що земля є об`єктом права власності Українського народу, припинення права власності на землю щодо іноземця-власника переслідує легітимну мету, а захід із втручання у право такої особи є пропорційним визначеній меті, тому задоволення вимоги про конфіскацію, яка передбачає чіткий механізм і гарантії, не становитиме індивідуального тягаря, який був би надмірним з урахуванням конкретних положень українського законодавства. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Оскільки позов задоволено повністю, то з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір, який компенсується стороні, яка його понесла. Так заявлено три самостійні позовні вимоги майнового характеру, які оплачуються із розрахунку 2684 грн за кожну, тобто 2684 х 3= 8052 гривень, зарахування такого збору від платника прокуратура Чернігівської області, UA248201720343140001000006008, код ЄДРПОУ 02910114, банк ДКСУ м. Київ підтверджується оригіналом платіжного доручення № 465 від 03.03.2023 (а.с.1).

Outcome: approved