Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання зареєстрованого з відповідачем 13.03.2023 шлюбу, в якому вони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що подружне життя у них не склалося через несумісності характерів, різні погляди на сімейне життя, втрати порозуміння між подружжям, шлюбні відносини між ними на даний час фактично припинилися, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просив розірвати шлюб. Представник позивач в судове засідання не з?явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача,та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з?явився, надав судові заяву про розгляд справи за його відсутності та не визнання позовних вимог у повному обсязі. Обґрунтувань заперечення проти задоволення позовних вимог в заяві не навів. З клопотанням про надання строку для примирення не звертався. Відзив на позов також не подав. З врахуванням обставин, викладених позивачем в позові, відсутності доказів спростування цих обставин з боку відповідача суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з?ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. В силу положень ст. 3 СК України сім?ю складають особи, які спільно проживають, пов?язані спільним побутом, мають взаємні права і обов?язки. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому між ними 03.09.2016 року Самарським районним у місті Дніпропетровську відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис N° 206, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб, наявною в матеріалах справи. З?ясовано, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено з березня 2023 року. Дошлюбне прізвище позивача - [PERSON] . В судовому засіданні встановлено, що спір про розподіл спільно нажитого майна не існує. Відповідно до 51 ч.1 Конституції України, ст. 24 ч. 1 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ст. 24 ч. 1 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Після розірвання шлюбу, прізвища сторін у позивача залишається - « [PERSON] », у відповідача - « [PERSON] ». Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 858 грн. 88 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved