Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-22 00:00:00

15.05.2023 позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом та просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини від доходів платника аліментів до досягнення донькою [PERSON] трьох років. Вимоги вмотивовані тим, що вона перебуває у шлюбі з [PERSON] , який є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . На даний час відносини між сторонами погіршилися, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та хоча сторони продовжують проживати у шлюбі, однак самостійно позивачка не може забезпечити достатній рівень проживання дитини, оскільки не працює, самостійного заробітку не має, так як знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. При цьому,\~на переконання\~позивачки,\~відповідач має\~можливість сплачувати\~аліменти у\~визначеному нею\~розмірі,\~оскільки працює,\~інших утриманців\~не має,що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом. 23.05.2023 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Разом з тим 31.05.2023 від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, дійшов наступного висновку. Встановлено, що 14.02.2023 [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 14.02.2023 Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління юстиції (а.с. 8). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.04.2023 Охтирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління юстиції, [INFO] народився [PERSON] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно довідки про склад сім`ї № 146, виданої Кардашівським старостинським округом Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області 11.05.2023 [PERSON] , [INFO] зареєстрована і проживає по [ADDRESS] разом з чоловіком [PERSON] , [INFO] та донькою [PERSON] , [INFO] ( а.с.10). Отже між сторонами виник спір у сфері правовідносин щодо утримання батьками неповнолітніх дітей, який підлягає врегулюванню відповідно до положень\~глави 15 СК України. Згідно\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3\~\~ст.181 СК України\~передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з ким проживає дитина. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 27\~Конвенції ООН від листопада 1989 року «Про права дитини»\~(ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року) та\~ст.8\~Закону України «Про охорону дитинства»\~встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України\~встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно із ч. 1\~ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до\~ст.\~141\~СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8\~ст.7 Сімейного кодексу України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до ч. 1\~ст.\~182\~СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08.07.2017 року, внесено зміни до ч. 2\~ст.182 СК України\~та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За приписами\~ч. 1 ст. 183\~СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.ч. 1-3\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. \~ \~ \~ \~При визначенні розміру аліментів суд також враховує стан здоров`я і матеріальне становище сторін, що дитина проживає разом з обома батьками, однак мати знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років, не працює, не має додаткових джерел до існування, батько хоча офіційно не працює, але є фізично здоровою особою працездатного віку та не позбавлений можливості заробляти на життя, як для себе, так і на утримання своєї малолітньої доньки, що ним не оспорюється. До того ж такий його обов`язок передбачений нормами чинного законодавства, а тому визначений позивачкою розмір аліментів в 1/6 частину від всіх видів доходів щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з яким погодився відповідач є обґрунтованим, справедливим та пропорційним потребам дитини.\~Будь-яких перешкод для стягнення визначеного позивачкою розміру аліментів з відповідача судом не встановлено, а відповідачем не надано відповідних доказів на спростування позиції позивачки. Вирішуючи позов в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини суд зазначає, що особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. За приписами ч.1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно вимог ст. 84 СК України\~дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Положення ч. 4\~ст. 84 СК України\~регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи положення\~статті 84 СК України\~щодо права дружини на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, та зважаючи на згоду відповідача з такою вимогою, суд вбачає наявні підстави для задоволення позову в цій частині. Згідно вимог ст. 12 ЦК України\~особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права. За приписами ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому відповідно до положень ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Так, відповідач у письмовій заяві у повному обсязі визнав позовні вимоги у визначеному позивачкою розмірі на підставі наданих нею доказів, підстав сумніватися у добровільності його позиції у суду немає. Таким чином суд приймає до уваги надані позивачкою докази на підтвердження своїх вимог. З огляду на викладене, суд вважає наявними правові підстави для задоволення позовних вимог. При цьому, відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 430\~ЦПК України, суд допускає негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved