Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

27.02.2023 року [PERSON] звернувся до суду з позовом заявою до [PERSON] про захист прав споживачів та стягнення майнового та морального відшкодування збитків. В обґрунтуванні позову зазначив, що позивачем та відповідачем ФОП [PERSON] 31.08.2022р було укладено договір № МК-31-08-143540, відповідно якого виконавець (Відповідач) зобов`язується виготовити та встановити виріб (двері міжкімнатні, лиштва, та плінтус) за адресою житловий масив [ADDRESS] . Сума даного договору складає 19 100,00 грн., з яких 9 100,00 грн. було сплачено безпосередньо при укладанні договору в якрості передплати. 21.09.2022 року Відповідач, в особі майстра [PERSON] здійснив не повний монтаж Виробу, а саме короб, полотно дверей, лиштва із зовнішнього боку, та не встановив через відсутність обшивку отвору, плінтуса, лиштву з внутрішньої сторони, що підтверджуються розпискою Майстра, на акті виконаних робіт. При цьому Майстер вимагав погасити заборгованість урозмірі залишку оплати 10 тис. грн. мотивуючі тим, що основна та затратна частина роботи виконана, а саме встановлення дверей, та він не може лишите Виріб в мене без повного погашення заборгованості. Дана сума була сплачена, про що і була написана ним розписка, крім того зазначив перелік не виконаних робіт. 17.10.2022 року майстром [PERSON] було виконано залишок робіт, але роботи на звідміну від попередніх було виконано не якісно, а саме: менша товщина плінтуса щодо лиштви з одного боку та навпаки більша товщина плінтуса щодо лиштви з іншого боку; різна висота установки, обрізки плінтуса та лиштви з утворенням щілин; неповне прилягання плінтуса до підлоги з утворенням великих щілин; помилка у виробі форми лиштви в результаті чого лиштва значно не прилягла до стіни. Окрім того, майстер при проведенні робіт пошкодив кріплення до душової двері, яке тепер потребує заміни, зіпсувавши поверхневе антикорозійне покриття та зовнішній вигляд. Всі ці недоліки були вказані Майстру безпосередньо після закінчення робіт, на що Майстер пообіцяв усунути недоліки у найближчий термін, оскільки вже була пізня година. Оскільки були присутні недоліки, робота у Виконавця-Відповідача прийнята не була, та акт виконаних робіт підписано не було. Після тижня очікування, спробував зателефонувати, вирішити ситуацію, проте отримав відповідь, що Відповідач не збирається усувати недоліки. 14.10.2022р. відправив на адресу відповідача письмову Претензією. Оскільки відповідач відмовився від повного виконання своїх зобов`язань, він вважає за необхідним відмовитися від Договору від 31.08.2022 та вимагати повернення грошової суми у розмірі 5376,00 грн., які необхідні на усунення недоліків, згідно розрахунку на проведення робіт по усуненню недоліків. Ввважає, що неправомірними діями відповідача йому було завдано моральної шкоди, яка привела до душевних страждань, що обумовлюється затягненням ремонтних робіт мінімум на 2 місяці. У зв`язку з чим, був вимушений продовжити оренду квартири для проживання, що за 2 місяці склала 12000 грн. Також відповідачем було пошкоджено кріплення душових дверей, яке потребує заміни, вартість кріплення складає 2347,80 грн. та доставка 402,00 грн, що разом складає 2750,00 грн.. Посилаючись на вищевикладене позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 5376,00 грн. у якості грошової суми на усунення недоліків, 12000,00 грн. у якості відшкодування завданої моральної шкоди, та 2750,00 грн. у якості відшкодування завданих йому збитків. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.03.2023 по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. 22.03.2023 року надійшов відзив відповідача, згідно якого зазначено, що на адресу відповідача не надходила Претензія позивача від 14.10.2022. Позивач, звертаючись з позовом, необґрунтовано просить стягнути на його користь 5376,00 грн. грошову суму на усунення недоліків. А також 2750,00 грн. відшкодування завданих збитків. Дійсно 31.08.2022 між сторонами укладено Договір №МК-31-08-143540, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується виготовити і встановити виріб (двері міжкімнатні з масиву МДФ) за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , терміном до 25.09.2022 року. Загальна вартість виробу складає 19100 грн. (сума передплати -9100 грн., залишок до сплати - 10 000 грн.). Відповідач свої зобов`язання за укладеним договором щодо виготовлення та встановлення міжкімнатних дверей за замовленням позивача виконав належним чином відповідно до умов договору, державних норм та стандартів, інше позивачем не доведено. Позивачем оплачено вартість робіт за договором в повному обсязі. Згідно Акту здачі-приймання виконаних робіт від 21-22 вересня 2022 року, відповідачем виконано частину робіт відповідно до умов договору, позивачем здійснено оплату залишку за виконані роботи у сумі 10 000 грн. Згідно розписки майстра [PERSON] на Акті зазначено: «осталось установить обшивку проема, плинтуса, наличники с внутренней стороны двери на с.у.». Отже, позивач, оплативши виконані роботи, в повному обсязі прийняв їх та засвідчив належне виконання, підтвердив, що якість і комплектація виконаних робіт і виробів перевірено замовником та відповідає вимогам, термінам та умовам Договору. Сторони за взаємною згодою погодили, що залишок робіт буде проведено пізніше. Долучені позивачем до матеріалів справи фотокопії зображень частин дверей не є належними доказами по справі, які свідчать чи могли б свідчити про неякісність виконаних робіт та.неналежне невиконання відповідачем своїх зобов`язані, за договором. З долучених позивачем до матеріалів справи фото душової та телефонної переписки позивача з майстром від 14.10.2022 року, на яку позивач посилається, як на підставу для нарахування 2750, 00 грн. компенсації матеріальної шкоди за начебто пошкоджене кріплення до душових дверей - не вбачається, що вказане пошкодження здійснено майстром при виконанні робіт за договором, також з переписки не вбачається, що у позивача були будь-які претензії щодо майстра. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.05.2023 підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні просив суд задовольнити вимоги, а саме: розірвати договір, стягнути з відповідача на його користь 5376,00 грн. у якості грошової суми на усунення недоліків, 12000,00 грн. у якості відшкодування завданої моральної шкоди, та 2750,00 грн. у якості відшкодування завданих йому збитків. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволеня позовних вимог у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, свідчення свідків, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до положень ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 659 ЦК України). Отже, за договором купівлі-продажу у продавця виникає обов`язок передати покупцеві товар, а у покупця - прийняти товар і оплати його. Відповідно до ст. ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. За приписами\~ст. 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За вимогами ч. 1 ст. 628\~ЦПК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з п. 17\~ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»\~послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Частиною першою\~ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»\~споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитків, вони повинні відшкодовуватися винною особою у повному обсязі (ч. 9\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»). Згідно зі ст.\~610\~та ч. 4 ст.\~611 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання та у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 1\~ст. 638 Цивільного кодексу України,\~\~ договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть стати будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов`язки, які покладаються на них за договором. Частиною 2\~ст. 651 ЦК України\~передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно ч. 5 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Судом встановлено, що 31.08.2022 між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір №МК-31-08-143540, відповідно якого виконавець (ФОП [PERSON] ) зобов`язується виготовити та встановити Виріб (двері міжкімнатні з масиву МДФ) за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] , терміном до 25.09.2022 року. Загальна вартість виробу складає 19100, 00 грн. (сума передплати 9100 грн., залишок до сплати 10000 грн.) (а.с. 7). Параметри Виробу, його калькуляція, також додаткові параметри і опції зазначені в Додатку №1 до даного Договору, який є невідємною частиною даного Договору (а.с. 8). Судом також було встановлено, що 21.09.2022 за адресою замовника: [ADDRESS] , виконавцем, майстром [PERSON] , була проведена частина робіт, а саме: встановлення Виробу (двері міжкімнатні з масиву МДФ), та відповідно Акту здачі-приймання виконаних робіт від 21-22.09.2022, який не підписаний сторонами, зазначено [PERSON] : (мовою оригіналу) «Я, [PERSON] получил 10000 грн. Осталось установить обшивку проема, плінтуса, наличники с внутренней стороны двери на с.у.» (а.с. 9). Зазначені обставини не заперечувалися сторонами у судовому засіданні. 07.10.2022 майстром [PERSON] було виконано залишок робіт, проте якість виконаних робіт не задовольнила вимоги заказника [PERSON] . 14.10.2022 [PERSON] направив Претензію на адресу ФОП [PERSON] , згідно якої просив усунути недоліки неякісного монтажу, замінити невідповідні компоненти на необхідні, а також просив відшкодувати завдану шкоду у розмірі 7000 грн., або замінити пошкоджену деталь на нову з аналогічної комплектації (а.с. 16). У зв`язку з неотриманням відповіді на Претензію, [PERSON] звернувся до суду з позовом про захист прав споживачів, просив суд стягнути з ФОП [PERSON] на його користь 5376,00 грн. у якості грошової суми на усунення недоліків, 12000,00 грн. у якості відшкодування завданої моральної шкоди, та 2750,00 грн. у якості відшкодування завданих йому збитків. Суд в процесі розгляду справи неодноразово звертав увагу позивача, щодо заперечень з боку відповідача про відсутність в позовних вимогах [PERSON] вимоги про розірвання договору, проте позивач не скористався правом щодо збільшення позовних вимог, та відповідних клопотань не заявляв. У зв`язку з чим, дане питання не було предметом судового розгляду. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Згідно із частиною першою\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Встановивши правову природу заявленого позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування правових наслідків розірвання договору, передбачених частиною 5 ст. 653 ЦК України, у вигляді відшкодування збитків, завданих таким розірванням, у зв`язку з чим у задоволені позову слід відмовити. Відповідно вимог ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача. На підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач, як споживач, при зверненні до суду з даним позовом, звільнений від сплати судового збору. Відтак, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь держави витрат по сплаті судового збору.

Outcome: dismissed