Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та вказав про те, що він з 08.02.2022 був прийнятий на роботу до АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» в підрозділ котельня на посаду директора по сумісництву. 04.08.2022 він був звільнений за власним бажанням з посади директора за сумісництвом. Ні на час звільнення його з роботи за сумісництвом, ні на час подання позову відповідачем не сплачена йому розрахункова сума 6519 грн 43 коп. Тому бажає стягнути середній заробіток за шість місяців затримки сплати йому суми заробітної плати у розмірі 47700 грн (7950 середньомісячний заробіток * 6 місяців). Крім того він з 05.08.2022 був прийнятий на роботу до АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на посаду головного теплотехніка у відділ головного енергетика. 28.02.2023 він був звільнений з даної посади. Відповідач не сплатив йому розрахункову заробітну плату що становить 25226,81 грн. Тому також бажає стягнути середній заробіток за весь час затримку розрахунку в сумі 19079 грн. Представник відповідача - АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» надав до суду відзив, в якому не заперечує з визначеним розміром стягнення заробітної плати в сумі 6519 грн 43 коп. (за сумісництвом) та 25226 грн 81 коп., однак в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні просить відмовити або ж зменшити до 1000 грн та 3000 грн відповідно. Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 08.02.2022 по 04.08.2022 перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на посаді за сумісництвом Директор (а.с. 5, 8). З 05.08.2022 по 28.02.2023 [PERSON] працював у АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на посаді головного теплотехніка у відділі головного енергетика (а.с. 9-16). Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У відповідності до ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з виплати заробітної плати відповідачем у нього утворилася заборгованість перед позивачем. Згідно довідок про заробітну плату колишнього працівника від 20.03.2023 вбачається, що підприємством не виплачено [PERSON] заробітну плату в сумі 6519,43 грн (за сумісництвом) та 25226,81 грн (а.с. 6-7). На час розгляду справи представником відповідача не надано до суду будь-яких доказів, щодо належного виконання зобов`язань з виплати заробітної плати позивачу, спростування суми заборгованості чи будь-яких інших заперечень щодо задоволення позову. Враховуючи зазначене, відсутність відомостей про виплату відповідачем заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу, з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати у розмірі 6519,43 грн (за сумісництвом) та 25226,81 грн. Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Тому середній заробіток за сумісництвом слід обраховувати за період з 05.08.2022 по 01.02.2023. Таким чином, кількість робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні для [PERSON] необхідно виходити із робочих днів Товариства, з урахуванням Наказу № 82 від 07.10.2022 та № 105 від 26.12.2022, що станом на 01.02.2023 складе 91 робочих днів, а саме: серпень 2022 року - 19 р.д.; вересень 2022 року - 22 р.д.; жовтень 2022 року - 15 р.д.; листопад 2022 року - 14 р.д.; грудень 2022 року - 12 р.д.; січень 2023 року - 8 р.д.; лютий 2023 року - 1 р.д. Середньоденна заробітна плати без відрахування ПДФО та військового збору становить 909,09 грн. Звідси вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (за сумісництвом) з 05.08.2022 по 01.02.2023 становить 82727,19 грн (91 роб. дн. * 909,09 грн). Тому середній заробіток за основним місцем роботи слід обраховувати за період з 01.03.2023 по 20.06.2023. Кількість робочих днів для обчислення стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні для [PERSON] необхідно виходити із робочих днів Товариства, з урахуванням Наказу № 82 від 07.10.2022, № 105 від 26.12.2022 та № 46 від 31.05.2023, що станом на 20.06.2023 складе 46 робочих днів, а саме: березень 2023 року - 13 р.д.; квітень 2023 року - 12 р.д.; травень 2023 року - 15 р.д.; червень 2023 року - 6 р.д. Середньоденна заробітна плати без відрахування ПДФО та військового збору становить 1094,04 грн. Звідси вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01.03.2023 по 20.06.2023 становить 50325,84 грн (46 роб. дн. * 1094,04 грн). Однак, виходячи із принципів справедливості та співмірності, враховуючи розмір заборгованості по заробітній платі позивача який становив 6519,43 грн (за сумісництвом) та 25226,81, тому враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року №716/9584/15-ц, суд вважає за необхідне визначити до стягнення на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у меншому розмірі. Встановлений ст. 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв оцінки пропорційності щодо врахування справедливого та розумного балансу між інтересами працівника і роботодавця. Відшкодування спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Слід також мати на увазі, що працівник є слабшою, ніж роботодавець стороною у трудових правовідносинах. Водночас у вказаних відносинах і працівник має діяти добросовісно щодо реалізації своїх прав, а інтереси роботодавця також мають бути враховані. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами працівника та роботодавця. Якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому ст. 117 КЗпП України. Враховуючи компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України. З огляду на викладене, суд вважає необхідним стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на користь позивача середній заробіток за період затримки розрахунку в сумі 6000 грн (за сумісництвом) та 25000 грн (з суми середнього заробітку підлягають стягненню податки та обов`язкові платежі). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частиною 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Оскільки позивачі у справах про стягнення заробітної плати відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, на підставі ч. 1 статті 141 ЦПК України, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп. та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп.

Outcome: partial