Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

І. ПРОЦЕДУРА 06.03.2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати укладений між сторонами шлюб, що був зареєстрований Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 4233 від 07.12.2019 року. Ухвалою суду від 22.03.2023 року провадження по справі відкрито. 03.04.2023 року позивачем [PERSON] до суду подано заяву про розгляд справи без його участі, в якій позивач вказав, що не заперечує щодо заочного розгляду справи. 10.04.2023 року від відповідача [PERSON] до суду надійшло клопотання, в якому відповідач просить суд врахувати, що вона фактично знаходиться за межами території України і має бажання брати участь в судового засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 11.04.2023 року клопотання відповідача [PERSON] про проведення судових засідань в режимі відеоконференції - задоволено. В судові засідання 10.05.2023 року та 06.06.2023 року в режимі відеоконференції відповідач [PERSON] не приєдналася, повідомлялася додатково на електронну адресу, з якої до суду надійшло клопотання про проведення відеоконференції. Будь-яких заяв щодо розгляду справи відповідач до суду не подала. Згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення заочного рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ В позовних вимогах позивач посилається на те, що сторони з 17.12.2019 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалось, відсутнє взаєморозуміння, неможливе сумісне ведення господарства. Фактично шлюбні відносини та ведення спільного господарства припинено. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ [PERSON] та [PERSON] 07.12.2019 року зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис №4233, що вбачається з свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого повторно 20.08.2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). [PERSON] народилася [INFO] , про що 04.07.2021 року складено відповідний актовий запис №2876, що вбачається з свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . На теперішній час сторони проживають окремо, шлюбні відносини припинено, спорів щодо визначення місця проживання та утримання дитини або поділу майна не заявлено. IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст. ст. 110-112 СК. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Судом встановлено, що сторони з 07.12.2019 року перебувають в шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . На теперішній час сторони проживають окремо, позивач бажає розірвати шлюб. Відповідач правом на подання відзиву не скористалась, двічі на зв`язок за допомогою відеоконференції до судового засідання не вийшла, в зв`язку з чим наявні підстави для ухвалення заочного рішення суду. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст. 112 СК України наявні підстави для ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог сума сплаченого при поданні позовної заяви судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved