Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

Позивач 23.03.2023 р. звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що у період з листопада 2021 р. по січень 2023 р. відпустив приміщенню № ІІ підвалу літ. А-4 по [ADDRESS] , яке належать відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, теплову енергію на загальну суму 54076,21 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою від 12.05.2023 р. було відкрито провадження і справа призначена до розгляду на 14.06.2023 р. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Розгляд справи за відсутності учасника справи узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідач до суду не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подавала. Суд розглянув справу без участі відповідача на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. В силу ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Відповідно до статуту підприємства основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій, її збут та інше. Правовідносини між теплопостачальною організацією та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 р. за № 830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарстваУкраїни, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 р. № 315 про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг та іншими нормативно-правовими актами України. Згідно із ч.7 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї із моделей організації договірних відносин, визначених ч.1 цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог ч.5 ст.13 цього Закону. Ч.5 ст.13 Закону встановлено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделей договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. 02.10.2021 р. на виконання вимог Закону позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків. Таким чином, станом на 01.11.2021 р. типовий договір № 73203811 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , прим.ІІ підвалу, літ. А-4 між позивачем та [PERSON] з 01.11.2021 р. є укладеним (а.с.26-28). [PERSON] на праві власності належить нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с.29-32). Житловий будинок [ADDRESS] оснащений приладами комерційного обліку теплової енергії, відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузлів комерційного обліку. П.5 договору визначено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Відповідно до п.11 договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 р. № 315. Згідно п.32 договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календаний місяць. Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (п.34 договору). Відповідно до п.38 договору, споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього договору. Відповідно до ст.193 ГК України, ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони та іншим договором не було виконано належним чином. Ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторнами (ст.629 ЦК України). На виконання п.5 договору, позивач у період з листопада 2021 р. по січень 2023 р. надав послугу з постачання теплової енергії відповідачу в нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , прим. ІІ підвалу, літ. А-4 на загальну суму 54076,21 грн. (а.с.8, 9, 10). Позивачем були сформовані та надані споживачу рахунки на оплату спожитої послуги, які надавались відповідачу в електронній формі. Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач постачає теплову енергію споживачам. Однак, відповідач [PERSON] оплату за послуги Концерну вносить не в повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Тому, є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості по оплаті за постачання теплової енергії відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним, достовірним та допустимим доказом по справі. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2684 грн.

Outcome: approved