Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-04 00:00:00

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов ТОВ «Кей-Колект» до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи - Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просить звільнити з-під арешту частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , накладеного на підставі постанови державного виконавця Першого Суворовського ВДВС ОМУЮ Теличко Н.Б. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.09.2009 року, АН 352744. Свої вимоги обгрунтував тим, що 07.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 11211503000, за умовами якого, [PERSON] було надано кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у сумі 60 600 доларів США з відсотковою ставкою 11,6% річних, в забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним Кредитним договором був укладений Іпотечний Договір від 07.09.2007 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б., зареєстровано в реєстрі за №2695, за умовами якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 11.06.2012 року між AT «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» були укладені Договір факторингу №4 та Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, посвідчений Саєнко Е.В., приватним нотаріусом Обухівського| районного нотаріального округу Київської області, 11.06.2012 року за реєстровим №2459-2460, згідно яких право вимоги за вищевказаним Кредитним договором та Договором іпотеки перейшло до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ». Зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту №11211503000 [PERSON] не виконані. Як вказує позивач, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стало відомо, що на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за Іпотечним договором накладений арешт: реєстраційний номер обтяження: 9020734, Підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АН № 352744, 01.09.2009, Перший Суворовський ВДВС ОМУЮ, [PERSON] , Об`єкт обтяження: 1/2 частина квартири, адреса: [ADDRESS] . Дані обставини стали підставою для звернення для суду. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16.11.2020 року відкрито загальне провадження та призначено підготовче судове засідання на 04.02.2021 року на 12год. 30хв. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.11.2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 15.02.2023 року на 11год. У судове засідання представник позивача ТОВ «Кей-Колект» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надав до суду письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій позовні вимоги підтримав, також просив суд розгляд справи проводити за його відсутності (арк.сп.70). У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила. У судове засідання представник третьої особи Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, надав до суду письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій зазначив про те, що при перевірці відомостей із Автоматизованої системи виконавчого провадження (далі-реєстр) виявлено, що на виконанні не перебували виконавчі провадження, про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» грошової суми. Перебували виконавчі провадження стосовно цих боржників, але на користь інших стягувачів. Арешти накладено в рамках інших виконавчих проваджень., також просив суд розгляд справи проводити за його відсутності (арк.сп.110). У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів, які були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280-282 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є не обгрунтованим, є не доказаним тому не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено про те, що 07.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту №11211503000, відповідно до умов якого відповідачу [PERSON] було надано кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у сумі 60 600 доларів США з відсотковою ставкою 11,6% річних (арк.сп.11-16). Судом встановлено про те, що для забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором №№11211503000 від 07.09.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] 07.09.2007 року було укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавець передає іпотекодержателю квартиру [ADDRESS] (арк.сп.17-18). Судом встановлено про те, що 11.06.2012 року між ТОВ ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу №4 (арк.сп.19-20) та Договір відступлення права вимоги посвідчений Саєнко Е.В., приватним нотаріусом Обухівського| районного нотаріального округу Київської області, 11.06.2012 року за реєстровим №2459-2460, згідно яких право вимоги за Кредитним договором №11211503000 та Іпотечним договором перейшло до ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» (арк.сп.22-23). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна: номер: 231077069 від 04.11.2020 рорку, встановлено про те, що на нерухоме майно, а саме квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] накладено арешт на підставі постанови Першого Суворовського ВДВС ОМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АН 352744, 01.09.2009 року. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту своїх цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно до ч.ч.1,2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ч. 1ст. 33 ЗУ "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановленихстаттею12 цього Закону.Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, про те, що позивач не надав суду доказів в обґрунтування позовних вимог. Також, суд вважає, що позивач не довів суду ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. При таких обставинах позовні вимоги ТОВ «ФК «Кей-Колект» до [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи - Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed