Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

11.10.2022 року [PERSON] від імені та в інтересах якого діє адвокат Усенко А.І. звернувся до суду з позовом про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів до [PERSON] 13.10.2022 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. 13.02.2023 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про залишення без задоволення заяви [PERSON] про призначення справи до розгляду за правилами загального позовного провадження. В обґрунтування заявлених вимог представником позивача зазначено, що 25.08.2021 року [PERSON] помилково перерахував грошові кошти у розмірі 30 000, 00 грн. [PERSON] , що підтверджується платіжним дорученням № 8708708 від 25.08.2021 року. Жодних правочинів, на виконання яких могли б бути перераховані кошти, [PERSON] з [PERSON] не укладали. [PERSON] звернувся до [PERSON] з проханням повернути кошти в позасудовому порядку. Однак, останній кошти не повернув. [PERSON] вважає, що відповідач отримав та зберігав його кошти без достатньої правової підстави на підставі ст. 1212 ЦК України, а тому має їх повернути з урахуванням штрафних санкцій на підставі ст. ст. 536, 625 ЦК України у вигляді 3 % річних та інфляційних втрат. Просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 30 000, 00 грн. безпідставно отриманих грошових коштів, 3 % річних у розмірі 1 001, 10 грн., інфляційне збільшення боргу у розмірі 7 131, 23 грн. та судові витрати. 15.12.2022 року до суду подано відзив на позов, відповідно до змісту якого відповідач заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні повністю. 20.02.2023 року до суду подано відповідь на відзив. 28.02.2023 року до суду подано заперечення. У судовому засіданні позивач та його представник відсутні, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач та його представник у судовому засіданні відсутні, представник останнього просив відкласти розгляд справи, однак суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та його представника. Врахувавши думку сторін у справі, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог. Судом встановлено, що 25.08.2021 року [PERSON] перерахував [PERSON] грошові кошти у розмірі 30 000, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8708708 від 25.08.2021 року. Звертаючись до суду з позовом, представник позивача зазначає, що [PERSON] кошти перерахував помилково. Жодних правочинів, на виконання яких могли б бути перераховані кошти, [PERSON] з [PERSON] не укладали. [PERSON] звернувся до [PERSON] з проханням повернути кошти в позасудовому порядку. Однак, останній кошти не повернув. [PERSON] вважає, що відповідач отримав, зберігав та використовував його кошти без достатньої правової підстави, а тому, на підставі ст. 1212 ЦК України, має їх повернути з урахуванням штрафних санкцій на підставі ст. ст. 536, 625 ЦК України у вигляді 3 % річних та інфляційних втрат. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] зазначає, що він є директором та співзасновником ТОВ «Ем Сі Джей Україна», яке, в свою чергу, є власником нежитлового приміщення XVIII-XXI, загальною площею 165, 00 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В липні 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було досягнуто домовленості щодо укладення договору купівлі-продажу зазначеного нежитлового приміщення, у строк не пізніше 29.10.2021 року. В забезпечення виконання своїх зобов`язань [PERSON] було перераховано на рахунок [PERSON] 30 000, 00 грн. завдатку, загальна ціна договору повинна була становити 75 000, 00 дол. США, що станом на той час, за курсом НБУ складало 2 000 250, 00 грн. Правочин щодо забезпечення зобов`язання шляхом завдатку було вчинено у письмовій формі з дружиною позивача - [PERSON] . Як видно зі змісту розписки складеної 25.08.2021 року [PERSON] , [INFO] , останній є директором та співзасновником ТОВ «Ем Сі Джей Україна», яке, в свою чергу, є власником нежитлового приміщення XVIII-XXI, загальною площею 165, 00 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер 23298600) отримано від [PERSON] (код [NUMBER] ), що мешкає за адресою: [ADDRESS] завдаток у розмірі 30 000, 00 грн. в рахунок оплати вартості зазначеного вище приміщення загальною вартістю 75 000, 00 дол. США, що за курсом НБУ складає 2 000 250, 00 грн. Оформлення має бути проведено не пізніше 29.10.2021 року у приватного нотаріуса. Витрати на оформлення нотаріального посвідчення зазначеної вище угоди розподіляється між сторонами у співвідношенні 50 % на 50 %. Крім того, на зазначеній вище розписці міститься підпис [PERSON] та підтвердження передачі нею ж [PERSON] завдатку у розмірі 30 000, 00 грн. Позивач [PERSON] , звертаючись до суду за захистом своїх прав, зазначає про ст. 1212 ЦК України. За правилами ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідач [PERSON] зазначає, що ст. 1212 ЦК України не підлягає до застосування у спорі, що розглядається, оскільки між ним та позивачем наявні договірні відносини. Зазначений факт підтверджується також скрінами листування між сторонами в додатку WhatsApp та електронною поштою. Позивачем [PERSON] не спростовано тверджень відповідача та не надано суду будь-яких пояснень стосовно наміру купівлі нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , власником якого є ТОВ «Ем Сі Джей Україна», а директором та співзасновником останнього [PERSON] . У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом приписів глави 83 ЦК України. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ст. 177, ч. 1 ст. 202 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки ; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага; правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, договір чи будь-який інший правочин є достатньою та належною правовою підставою для отримання коштів. Відтак, у справі, що розглядається грошові кошти не можуть вважатися набутими чи збереженими без достатніх правових підстав. З огляду на викладене вище, позовні вимоги [PERSON] від імені та в інтересах якого діє адвокат Усенко А.І. до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, не підлягають задоволенню судом. За правилами ст. 141 ЦПК України, підстави для розподілу судових витрат відсутні. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed