Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

29 березня 2023 року до суду в системі «Електронний суд» надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на статті 24, 56, 104-105, 110, 112 СК України, просить розірвати шлюб між нею, [PERSON] , та [PERSON] , який зареєстрований 10 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 146, а також розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10 жовтня 2014 року між нею, [PERSON] , та [PERSON] був зареєстрований шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 146. [INFO] у них з відповідачем народилася дочка [PERSON] . Причиною звернення до суду з даною позовною заявою стало те, що подружні відносини між нею та відповідачем повністю припинені, спроб для їх відновлення вони не здійснюють. Впродовж тривалого часу, що передував припиненню подружніх відносин, стосунки між ними поступово погіршувались, зникало взаєморозуміння та взаємоповага. У зв`язку з тим, що кожен із них має протилежні погляди на життя та сім`ю, існують великі розбіжності в інтересах, між ними постійно виникали сварки, що призвело до того, що вони припинили спільне проживання. Відносини між нею та відповідачем зіпсовані, кожен із них живе окремим життям та своїми інтересами, будь-які контакти між ними відсутні. Шлюб між нею та відповідачем існує формально, збереження шлюбу є неможливим, перебування у шлюбі суперечить її інтересам та інтересам відповідача. Спір щодо визначення місця проживання дитини між нею та відповідачем відсутній, за їх взаємною згодою їх спільна дочка [PERSON] проживає разом з нею. Спору про поділ спільного майна подружжя між нею та відповідачем немає. Ухвалою судді від 01 травня 2023 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 22 травня 2023 року. Ухвалою суду від 22 травня 2023 року судовий розгляд справи було відкладено на 15 червня 2023 року на підставі частини 4 статті 223 ЦПК України. Позивач у призначене судове засідання не з`явилася, про дату,\~час\~та\~місце судового\~засідання\~повідомлена\~належним чином. До позовної заяви позивачем було додано клопотання, в якому вона просила розгляд справи здійснити за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечувала. Відповідач повторно в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, за адресою зареєстрованого місця проживання, проте конверт із судовою повісткою повернувся до суду не врученим з поштовою відміткою причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».\~У такому\~випадку відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання відповідно до частини 8 статті 128 ЦПК України. Відзив на позов відповідач до суду не направив. Клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшла. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 15 червня 2023 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Згідно з\~частиною 2\~статті 247\~ЦПК України\~у разі\~неявки в\~судове засідання\~всіх учасників\~справи чи\~в разі\~якщо відповідно\~до положень\~цього Кодексу\~розгляд справи\~здійснюється судом\~за відсутності\~учасників справи,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 10 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 10 жовтня 2014 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, про що 10 жовтня 2014 року складено відповідний актовий запис № 146. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON] , дружині [PERSON] . Під час шлюбу в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач, мати позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 18 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, копія якого долучена до матеріалів справи. Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення до суду з даною позовною заявою стало те, що подружні відносини між позивачем та відповідачем повністю припинені, спроб для їх відновлення вони не здійснюють. Впродовж тривалого часу, що передував припиненню подружніх відносин стосунки між ними поступово погіршувались, зникало взаєморозуміння та взаємоповага. У зв`язку з тим, що кожен із сторін має протилежні погляди на життя та сім`ю, існують великі розбіжності в інтересах, між ними постійно виникали сварки, що призвело до того, що позивач та відповідач припинили спільне проживання. Відносини між позивачем та відповідачем зіпсовані, кожен із них живе окремим життям та своїми інтересами, будь-які контакти між ними відсутні. Шлюб між сторонами існує формально, збереження шлюбу є неможливим, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача та відповідача. Відповідно до\~положень\~статті\~51\~Конституції\~України,\~частини\~1\~статті\~24\~СК\~України\~шлюб ґрунтується\~на\~вільній\~згоді жінки\~та\~чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист\~прав\~людини і\~основоположних\~свобод (Рим, 4 листопада 1950 року, ратифікована Україною 17 липня 1997 року) вбачається, що кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов`язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми, а також щодо одруження, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною 2 статті 18, пункту 3 статті 51, частиною 3 статті 56, частиною 1 статті 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною 2 статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається із змісту позовної заяви, дочка сторін [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу залишається проживати разом з позивачем. Спірних питань щодо розподілу майна, набутого під час шлюбу, між сторонами немає. У відповідності до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивач зазначила, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 1\~073,60 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1\~073,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved