Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

22.03.2023 до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява Житлово-будівельного кооперативу «Автотранспортник-9» до [PERSON] , [PERSON] , у якій представник позивача просить стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.04.2020 по 01.03.2023 у розмірі 20 452,64, з яких 4 140,35 грн - інфляційні втрати, 1 312,09 грн - 3% річних та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі являються співвласниками квартири за адресою [ADDRESS] . ЖБК "Автотранпортник-9" є обслуговуючим кооперативом, який відповідно до покладених функцій здійснює утримання та обслуговування будинку [ADDRESS] . Відповідачі неналежним чином сплачують за спожиті житлово-комунальні послуги, у зв`язку з чим у них утворилася заборгованість , яку позивач просить стягнути з відповідачів. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 10.04.2023 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідачі не скористалися своїм процесуальним правом та не направили суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову, хоча належним чином повідомлялися про розгляд справи в суді за адресою реєстрації місця проживання. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Як убачається з матеріалів справи, згідно п. 1.1 Статуту Житлово-будівельного кооперативу «Автотранспортник-9», затвердженого Протоколом № 12 від 10.12.2016 р. Загальних зборів членів Житлово-будівельного кооперативу «Автотранспортник-9», кооператив був створений при Київському ТПО "Автотранспорту" у відповідності з постановою виконавчого комітету Київської міської Ради профспілок від 10.02.1992 р. за № 125, є самостійною організацією, яка створена з метою забезпечення житлом членів кооперативу і членів їх сімей шляхом будівництва 15-ти поверхового багатоквартирного жилого будинку АППС К-134 на 227 квартир на житловому масиві « [INFO] » з надвірними будівлями за власні кошти кооперативу з допомогою банківського кредиту, а також для наступної експлуатації та управління цим будинком за адресою [ADDRESS] (а.с.10-16). Згідно інформації з додатку «Реєстр нерухомості» від 02.03.2023 [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири за адресою [ADDRESS] (а.с.17 - 18). Господарська діяльність, спрямована на задоволення потреб фізичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них території є діяльністю з утримання будинків і прибудинкових територій відповідно до положень ч. 1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У залежності від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газопостачання, централізоване опалення тощо), 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт тощо), 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо) (ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Статтею 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачені права та обов`язки споживача, серед яких обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМУ № 45 від 24.01.2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08.10.1992 року» № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Згідно із положенням статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що за період з 01.04.2020 по 01.03.2023 відповідачі заборгували позивачеві по сплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території на загальну суму 15 000,20 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с.19-20) Таким чином, ураховуючи порушення відповідачами виконання зобов`язань по сплаті коштів за оплату житлово-комунальних послуг, суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідачів на його користь втрати від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку у розмірі 4 140,35 грн., а також 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 1 312,09 грн (а.с.21-23). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Житлово-будівельного кооперативу «Автотранспортник-9» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, ураховуючи задоволення позову в повному обсязі, з кожного з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі по 1 342 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved