Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-14 00:00:00

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебувала цивільна справа за позовом Департаменту патрульної поліції (далі - ДПП) до [PERSON] , третя особа Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (далі УПП в Тернопільській області ДПП) про відшкодування матеріальної шкоди. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2023 року у задоволенні позовних вимог ДПП до\~ [PERSON] ,\~третя особа\~ УПП\~в Тернопільській\~області ДПП\~про відшкодування\~матеріальної шкоди відмовлено. 02 червня 2022 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області зареєстровано заяву представника відповідачки, адвоката Матвіяса А. Б., яку останній скерував 31 травня 2023 року засобами поштового зв`язку, про розподіл судових витрат у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, у якій він просив стягнути із позивача ДПП на користь відповідачки [PERSON] понесенні витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 гривень. В обґрунтування заяви представник відповідачки,\~адвокат Матвіяса\~А.\~Б. зазначив, що 26 травня 2023 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області проголошено вступну та резолютивну частину рішення у справі № 607/16200/22, яким відмовлено у задоволенні позову ДПП до [PERSON] , яку він представляє, про відшкодування шкоди. 04 квітня 2023 року відповідачка уклала з адвокатським бюро «Андрія Матвіяса «Полюс-М» договір про надання правової допомоги № 019-ун/2023, предметом якого серед іншого є організація представництва клієнта у судах при розгляді цивільних справ з наданням відповідних процесуальних прав без обмеження. Виконання умов договору доручено йому як адвокату. У пункті 3.1. цього договору передбачено, що за правову допомогу клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі, визначеному додатковими угодами, в залежності від обсягу виконаної роботи. 08 квітня 2023 року між відповідачкою та адвокатським бюро «Андрія Матвіяса «Полюс-М» укладена додаткова угода № 1 до договору про надання правової допомоги № 019-ун/2023 від 04 квітня 2023 року, у якій визначена сума винагороди (гонорару) та порядок проведення розрахунків. 27 квітня 2023 року представник відповідачки, адвокат Матвіяс А. Б. подав до суду клопотання про приєднання доказу до матеріалів справи, у якому виклав позицію відповідачки. На виконання вимог частини 1 статті 134, пункту 8 частини 3 статі 178 ЦПК України у цьому клопотанні зазначив та підтвердив у судовому засіданні 28 квітня 2023 року, що відповідачкою планується понести судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у вигляді витрат на професійну правничу допомогу. Розмір таких витрат визначений згаданою додатковою угодою № 1 від 08 квітня 2023 року. Відповідно до підпункту 1 пункту 1 додаткової угоди сторони домовились, що винагорода (гонорар) адвоката за підготовку та участь у судових засіданнях у суді першої інстанції при розгляді цивільної справи з єдиним унікальним номером 607/16200/22, виконання інших дій, необхідних для забезпечення прав та інтересів відповідача при виконанні усних доручень, встановлюється у фіксованому розмірі і становить 5000 (п`ять тисяч) гривень. Така винагорода (гонорар) сплачується готівкою. На даний час [PERSON] проведено розрахунок з адвокатом Матвіясом А. Б. за надану правову допомогу. На підтвердження цих обставин представник відповідачки,\~адвокат Матвіяса\~А.\~Б. подав копію договору про надання правової допомоги № 019ун/2023 від 04 квітня 2023 року; копію додаткової угоди № 1 від 08 квітня 2023 року до договору про надання правової допомоги № 019ун/2023 від 04 квітня 2023 року; фіскальний чек № pfxGEJUdkL4 від 30 травня 2023 року; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ТР № 000107 від 24 березня 2016 року; ордер на надання правової (правничої) допомоги [PERSON] адвокатом Матвіясом А. Б. серії ВО № 1054158 від 31 травня 2023 року. 08 червня 2023 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області зареєстровано заперечення представника відповідача ДПП Климчук О. І., які надійшла через підсистему «Електронний суд», щодо стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу, у яких вона зазначає про неспівмірність розміру відносно даної категорії справи. Зауважує, що на час подання заперечень, позивач отримав лише вступну та резолютивну частину рішення у даній справі та має право оскаржити його у апеляційному порядку після ознайомлення із повним текстом. Представник відповідачки [PERSON] , адвокат Матвіяс А. Б. у судове засідання не з`явився, проте подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності відповідачки; подану заяву підтримав з підстав, наведених у ній. Представник позивача та третьої особи [PERSON] у судове засідання не з`явилась з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася належним чином. У зв`язку\~з неявкою\~учасників справи,\~з підстав\~передбачених ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, виходячи з наступного. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України). Згідно з частинами 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. Зазначений висновок відповідає позиції Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» тлумачить «гонорар успіху» як домовленість, згідно з якою клієнт зобов`язується виплатити адвокату як винагороду певний відсоток від присудженої йому судом грошової суми, якщо рішення буде на користь клієнта. Якщо такі угоди є юридично дійсними, то визначені суми підлягають сплаті клієнтом (§ 55). Водночас відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, необхідність і, крім того, умова розумності їх розміру. За змістом\~ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України,\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі\~докази подаються\~до закінчення\~судових дебатів\~у справі\~або протягом\~п`яти днів\~після ухвалення\~рішення суду\~за умови,\~що до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі сторона\~зробила про\~це відповідну\~заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 04 квітня 2023 року між адвокатським бюро «Андрія Матвіяса «Полюс-М» (надалі бюро) та [PERSON] (надалі клієнт) укладено договір про надання правової допомоги № 019ун/2023 (далі - Договір), згідно умов якого бюро бере на себе зобов`язання організувати представництво клієнта як учасника цивільних та адміністративних правовідносин, що виникли в результаті подій 22-23.10.2021 у м. Тернополі з участю клієнта, при розгляді відповідно цивільних та адміністративних справ у судах України усіх інстанцій, а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами (п. 1.1. Договору). Представництво клієнта від імені бюро за Договором здійснюється адвокатом Матвіяс Андрій Богданович (п. 1.7. Договору). За правову допомогу, передбачену в п. 1.2. Договору, клієнт сплачує адвокату винагороду в розмірі, визначеному додатками до цього Договору, в залежності від роботи, яку необхідно виконати (п. 3.1. Договору). Умови та порядок розрахунків визначаються сторонами в додаткових угодах до Договору (п. 3.2. Договору). 08 квітня 2023 року між адвокатським бюро «Андрія Матвіяса «Полюс-М» (надалі бюро) та [PERSON] (далі клієнт) укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги № 019ун/2023 від 04 квітня 2023 року. Метою цієї угоди сторони вказали визначення розміру винагороди (гонорару) адвокату та порядку його оплати за підготовку та участь у судових засіданнях як представника клієнта у суді першої інстанції при розгляді цивільної справи № 607/16200/22 за позовом Департаменту патрульної поліції про відшкодування матеріальної шкоди. Сторони додатково домовились про наступне: на виконання умов розділу 3 Договору, з врахуванням категорії справи, її незначної складності, інших суттєвих обставин, сторони домовились: винагорода (гонорар) адвоката за підготовку та участь у судових засіданнях як представника клієнта у суді першої інстанції при розгляді цивільної справи № 607/16200/22, виконання інших дій необхідних для забезпечення прав та інтересів клієнта при виконанні її усних доручень, визначається у фіксованому розмірі та становить 5\~000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.; винагороду (гонорар) клієнт сплачує готівкою у касу бюро не пізніше десятого дня після оголошення судового рішення; винагорода (гонорар) може сплачуватись частинами; розмір винагороди (гонорару) може збільшуватись у залежності від об`єму роботи, яку неможливо передбачити на час укладення Додаткової угоди (п. 1. додаткової угоди). Примірник Договору, Додаткової угоди №1 та фіскальний чек № pfxGEJUdkL4 від 30 травня 2023 року надіслано адвокатом Матвіясом А. Б. до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області засобами поштового зв`язку 31 травня 2023 року, про що представником відповідачки було зроблено відповідну заяву до закінчення судових дебатів у справі. Тобто адвокатом Матвіясом А. Б. виконано вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Із фіскального чеку № pfxGEJUdkL4 від 30 травня 2023 року убачається, що на виконання пунктів 3.1., 4.1. Договору про надання правової допомоги № 019ун/2023 від 04 квітня 2023 року та додаткової угоди № 1 до даного Договору від 08 квітня 2023 року клієнт сплатив гонорар за надання правової допомоги у цивільній справі № 607/16200/22 у розмірі 5 000 грн. Водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Верховним Судом у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Разом з тим, відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/12876/19 від 01 червня 2021 року, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. В питанні критеріїв також слід послатися на висновки Великої Палати Верхового Суду у справі № 755/9215/15ц, викладені у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 від 24 жовтня 2019 року та у справі № 922/2685/19 від 08 квітня 2020 року, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial