Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

Представник позивача адвокат Гурський Г.Ю. звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 28 листопада 2020 року між ТОВ «СС ЛОУН» та [PERSON] за допомогою ІТС укладено електронний кредитний договір № 1129269-А про надання споживчого кредиту, відповідно до якого, сума кредиту 4000,00 грн., шляхом переказу коштів на платіжну картку відповідача, строк кредиту з 28 листопада 2020 року по 27 грудня 2020 року, розмір відсотків та порядок їх нарахування зазначено в кредитному договорі. Кредитним договором передбачена автопролонгація строку користування кредитом продовжено та в період автопролонгації діє підвищена процентна ставка у розмірі 4,15%. Умови кредитного договору [PERSON] не виконувались внаслідок чого утворилась заборгованість, а саме заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4000,00 грн., заборгованість з нарахованих відсотків у розмірі 5840,00 грн. 03 лютого 2021 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «Фінфорс» укладено договір факторингу №40071779-88, і останній став новим кредитором та отримав право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Про відступлення прав вимоги відповідачу 03 лютого 2021 року було повідомлено на його електронну пошту. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1129269-А від 28 листопада 2020 року у розмірі 9480,00 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 2684,00,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, але в матеріалах справи є її письмова заява в якій просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за її відсутності, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач не з`явився у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 28 листопада 2020 року між ТОВ «СС ЛОУН» та [PERSON] за допомогою ІТС укладено електронний кредитний договір №1129269-А про надання споживчого кредиту, відповідно до якого, сума кредиту 4000,00 грн., шляхом переказу коштів на платіжну картку відповідача, строк кредиту з 28 листопада 2020 року по 27 грудня 2020 року, розмір відсотків та порядок їх нарахування зазначено в кредитному договорі. Відповідно до додаткової угоди до кредитного договору №1129269-А від 28 листопада 2020 року кредитний договір був автопролонговано до 16 січня 2021 року, в період автопролонгації діяла підвищена процентна ставка у розмірі 4,15%. Відповідно до укладеного Договору, укладення цього Договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС кредитора, доступ до якої забезпечується клієнту через Веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в Особистий кабінет, в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного договору клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету. Пунктом 2.6.4 Договору визначено, що стандартна процентна ставка становить 1,8% за кожен день користування кредитом. Розділом 5 укладеного Договору визначено порядок продовження строку користування кредитом, автопролонгація. Відповідно до п. 5.2 Договору у разі не сплати позичальником заборгованості до закінчення строку дії договору та не продовження строку дії договору, кредитором застосовується автопролонгація з наступного дня після запланованої дати привернення кредиту. Позичальник, який підписує даний договір, дає згоду на його авто пролонгацію, - продовження строку дії договору з дня запланованої дати повернення кредиту ще на 20 календарних днів. Пунктом 5.7.2 Договору визначено, що в період авто пролонгації діє підвищена процентна ставка у розмірі 4,15%. З довідки ТОВ «СС ЛОУН» вбачається, що відповідно до платіжного доручення 00000497520 від 28 листопада 2020 року [PERSON] 28 листопада 2020 року о 13-27 год. перераховано в АТ КБ «Приватбанк» 4000,00 грн. за кредитним договором №1129269-А від 28 листопада 2020 року. З довідки АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що 28 листопада 2020 року о 13-27 год. ТОВ «СС ЛОУН» перераховано АТ КБ «Приватбанк» одержувачу [PERSON] 4000,00 грн. 03 лютого 2021 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «Фінфорс» укладено договір факторингу №40071779-88 та підписано реєстр прав вимог. З витягу з Реєстру прав вимог до договору факторингу №40071779-88 від 03 лютого 2021 року вбачається, що розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором №1129269-А від 28 листопада 2020 року становить 9480,00 грн., з яких 4000,00 грн. заборгованість за основним боргом (тіло кредиту), 3600,00 грн. заборгованості по відсоткам, 1880,00 грн. заборгованості по додатковим відсоткам. 03 лютого 2021 року ТОВ «СС ЛОУН» направило на електронну адресу відповідача повідомлення по кредитному договору №1129269-А від 28 листопада 2020 року, про відступлення прав вимоги та нові реквізити для сплати кредиту. Відповідно до довідки ТОВ «Фінфорс» станом на 25 січня 2023 року заборгованість за кредитним договором №1129269-А від 28 листопада 2020 року становить 9480,00 грн., з яких 4000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 5480,00 грн. заборгованості по відсоткам. 20 лютого 2023 року між ТОВ «Фінфорс» та адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери» в особі керуючого адвоката Гурського Г.Ю. укладено додаток до договору про надання правової допомоги від 20 лютого 2023 року, відповідно до якого розмір гонорару за надання клієнту адвокатом правової допомоги по справі ТОВ «Фінфорс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1129269-А від 28 листопада 2020 року, встановлено та погоджено у розмірі, що становить 7000,00 грн. Відповідно до платіжної інструкції № 2874 від 07 березня 2023 року ТОВ «Фінфорс» на рахунок АБ «Герман Гурський та партнери» перераховано 7000,00 грн. за договором про надання правової допомоги від 20 лютого 2023 року, боржник [PERSON] , кредитний договорір №1129269-А У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1ст.512ЦК України Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина 1 статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII). За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, відповідач умови кредитного договору №1129269-А від 28 листопада 2020 року своєчасно і в повному обсязі не виконував, кредит не сплачував. Таким чином відповідачем були порушені вимоги ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, умов Договору і виникла заборгованість, загальна сума якої складає 9480,00 грн. Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу суд приходить до наступного. В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 у справі №922/1964/21 викладена правова позиція, в якій зазначено, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. 20 лютого 2023 року між ТОВ «Фінфорс» та адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери» в особі керуючого адвоката Гурського Г.Ю. укладено додаток до договору про надання правової допомоги від 20 лютого 2023 року, відповідно до якого розмір гонорару за надання клієнту адвокатом правової допомоги по справі ТОВ «Фінфорс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №1129269-А від 28 листопада 2020 року, встановлено та погоджено у розмірі, що становить 7000,00 грн. Відповідно до платіжної інструкції № 2874 від 07 березня 2023 року ТОВ «Фінфорс» на рахунок АБ «Герман Гурський та партнери» перераховано 7000,00 грн. за договором про надання правової допомоги від 20 лютого 2023 року, боржник [PERSON] , кредитний договір №1129269-А. Встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами, що підтверджує факт укладення кредитного договору. Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед ТОВ «Фінфорс», не довів відсутність заборгованості. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1129269-А від 28 листопада 2020 рокустаном на 25 січня 2023 року в розмірі 9480,00 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту -4000,00 грн., заборгованості по відсоткам - 5480,00 грн. Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2684,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Outcome: approved