Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

18 квітня 2023 року позивач звернулася до суду з указаним позовом. В обґрунтування позову вказує, що з відповідачем вона перебувала у шлюбних відносинах з 03 жовтня 1997 року. Сім`я розпалася. Шлюб розірвано 28 січня 2019 року, що підтверджується Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за 183/6305/18 від 27 грудня 2018 року. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 2/183/1050/19 від 22 квітня 2019 року постановлено стягнути з відповідача, на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в мірі 1 800 гривень, до закінчення нею навчання. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 2/183/1031/19 від 22 квітня 2019 року було постановлено стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 800 гривень на кожну дитину, починаючи з 10 жовтня 2018 року до досягнення дітьми повноліття. Вказує, що у зв`язку з закінченням навчання [PERSON] , з відповідача припинили стягувати кошти на її утримання. Відповідачем рішення суду виконано в повному обсязі. Матеріальний стан відповідача істотно покращився, оскільки останній отримує велику заробітну плату та пенсію, припинив виплату коштів на утримання повнолітньої доньки у зв`язку зі закінченням навчання. Зазначає, що [PERSON] навчається в коледжі за контрактом (сума оплати навчання 22 000 грн за кожен рік навчання), а [PERSON] посилено займається спортом та є неодноразовою призеркою Чемпіонатів України, що потребує постійного фінансування. У зв`язку з чим позивач змушена звернутись до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів. Ухвалою судді від 24 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У відзиві на позов, відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Вказує, що позивач не наводить жодних доказів, що підтверджують посилання на отримання відповідачем великої заробітної плати та пенсії, покращення матеріального стану і не просить суд витребувати такі докази. Твердження позивача не відповідає дійсності, оскільки відповідач не працює, отримує тільки пенсію, на яку існує, є військовим пенсіонером, має травми, отримані під час військової служби, перебував в зоні АТО, постійно перебуває на лікуванні, має потреби у постійному придбанні ліків. Єдиним джерелом існування відповідача є пенсія. Не вказує та не надає доказів позивач і на витрати відповідача, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна. зазначає, що позивач разом зі своєю матір`ю мешкає у виділеному відповідачу державою житлі, він є основним квартиронаймачем, сплачує за це житлове приміщення комунальні послуги, але його в квартиру позивач та її мати не допускають. Відповідач мешкає інколи у своїх батьків, а в основному - в орендованій ним квартирі, за яку сплачує орендну плату і комунальні послуги, Позивач створює умови, за яких відповідач не має змоги спілкуватися зі своїми дітьми, отримуючи аліменти. Відзив отримано позивачем 03 червня 2023 року згідно з трекінгом поштових відправлень Інтернет сайту «Укрпошта». Позивач у судове засідання не з`явилась, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, згідно з якою позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідь на відзив станом на 21 червня 2023 року до суду не надходила. У судовому засіданні представник відповідача та відповідач підтримали доводи відзиву та просили відмовити в задоволенні позову. Позивач указав, що оформлює пенсійне посвідчення, однак отримує пенсійні виплати у термін, що перевищує 1,5 року та інших джерел доходу не має. У судовому засіданні судом оглянуто посвідчення учасника бойових дій, видане [PERSON] 21 червня 2005 року, серія [NUMBER] . Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до частин 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Так, рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у цивільній справі № 183/6305/18 від 27 грудня 2018 року за позовом [PERSON] до [PERSON] шлюб, зареєстрований 03 жовтня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 458, між [PERSON] та\~ [PERSON] , розірвано. Рішенням суду встановлено, що 03 жовтня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 458. Після реєстрації шлюбу дружині [PERSON] було присвоєне прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про одруження. Відповідно до свідоцтв про народження сторони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у цивільній справі № 183/6302/18 від 22 квітня 2019 року за позовом [PERSON] до [PERSON] , присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі на неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 800 гривень щомісяця, та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 800 гривень щомісяця, починаючи стягнення з 10 жовтня 2018 року, і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням установлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі з 03 жовтня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Як вбачається із свідоцтв про народження сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Судом установлено, що неповнолітні діти: [PERSON] та [PERSON] , проживають разом з матір`ю, знаходяться на її утриманні та вихованні, про що не заперечувалось сторонами, відповідач матеріальну допомогу не надає. Суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, але підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1 800 гривень щомісяця на кожну дитину, оскільки ця сума відповідає вимогам ч. 2 ст. 182 СК України і не є меншою 50-ти % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також відповідає матеріальному становищу відповідача. На виконання рішення у цивільній справі № 183/6302/18 видано виконавчий лист /а.с.8/. Рішенням Новомосковського\~міськрайонного суду\~Дніпропетровської області\~у цивільній\~справі №\~183/6390/18\~від 22\~квітня 2019\~рокуза позовом [PERSON] до [PERSON] стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1800,00 грн. щомісяця, починаючи з 16 жовтня 2018 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , двадцятитрирічного віку, за умови її навчання. Утримання припиняється у разі закінчення донькою навчання. Судом установлено, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Встановлено, що [PERSON] , [INFO] досягла повнолітнього віку. Судом установлено, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на військовій службі у Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. І. Кожедуба та дійсно навчається на 5 курсі денної форми навчання на повному державному забезпеченні, зарахована наказом начальника ХНУПС № 1053 від 02 серпня 2014 року, термін навчання складає з 02\~серпня 2014 року по червень 2019 року, що підтверджується довідкою навчального закладу. Судом установлено, що відповідач є працездатним, проходить службу у званні старший сержант в/ч [NUMBER] , його середньомісячне нарахування грошового забезпечення за період липень-грудень 2018 року складає 10 839,00 грн, ним не надано доказів наявності на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявності інших обставини, що мають істотне значення, в зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці, однак, враховуючи, що з відповідача за рішенням суду стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей, суд вважає за можливе задовольнити уточнений позов, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 1 800,00 грн. щомісяця. Обставини, встановлені у судових рішеннях щодо народження у сторін дітей підтверджується долученими позивачем у засвідчених копіях свідоцтвами про народження /а.с.5, 6, 7/. 21 червня 2019 року [PERSON] отримала диплом магістра про закінчення у 2019 році Харківського національного університету Повітряних Сил ім. І. Кожедуба /а.с.13/, що підтверджується копією диплому серія [NUMBER] . З копії свідоцтва про хворобу від 04 червня 2008 року № 549 /а.с.40/ вбачається, що [PERSON] встановлено діагноз нейроциркуляторна дистонія по гіпертонічному типу зі стійкими помірно вираженими клінічними проявами. Первинний пролапс мітрального клапану І ст. СНо. Початкові прояви недостатності мозкового кровообігу переважно у вертебро-базилярному басейні з транзіторною ішемічного атакою (30.09.07р.) Ізольований міжхребцевий остеохондроз шийного відділу хребта С4 - С5 без порушення функції. Захворювання пов`язані з проходженням військової служби. На підставі статті 44 б. 41 в графи III Розкладу хвороб (додаток № 1, 2 до Положення, введеного наказом Міністра оборони України 1994 р. № 2, зі змінами та доповненнями введеними наказом Міністра оборони України від 1999 р. № 207) придатний до військової служби, непридатний до служби в аеромобільних військах. З копії свідоцтва про хворобу від 04 березня 2021 року № 449 /а.с.41, 42/, копії виписного епікризу із медичної картки стаціонарного хворого № 511 терапевтичного відділення [PERSON] від 23 березня 2021 року /а.с.43/ вбачається, що [PERSON] встановлено діагноз: гіпертонічна хвороба першої стадії. СН0 ступеню. Початкові прояви недостатності мозкового кровообігу з незначними астенічними явищами. Обмежений міжхребцевий остеохондроз, деформуючий спондильоз шийного відділу хребта з періодичним больовим синдромом, без порушення функції. Захворювання пов`язані з проходженням військової служби. Постанова ВЛК про придатність до військової служби, служби за військовою спеціальністю - непридатний до служби в високомобільних десантних військах, придатний до військової служби. Вбачається, що в травні 2023 року відповідач звернувся до служби у справах дітей Новомосковської районної державної адміністрації з заявою про здійснення інспекційного відвідування одержувача аліментів щодо витрачання аліментів на утримання дітей /а.с.44/. Також судом досліджено надані відповідачем роздруківки з Інтернет месенджері про нарахування пільг в період з 22 грудня 2019 року по 17 березня 2023 року та залишку /а.с.47-57/. Водночас, з огляду на відсутність доказів, які б пов`язували факт нарахування з конкретним приміщенням, видом пільг, суд не враховує дані докази через їх неналежність. Судом досліджено також і надані позивачем: копію аркушу, який містить місцезнаходження та реквізити сторін та з якого вбачається укладення [PERSON] та КЗ «Дніпровський базовий фаховий медичний коледж» ДОР» контракту на навчання дитини [PERSON] /а.с.14/; копію аркушу документу, з якого, окрім іншого, вбачається, що вартість освітньої послуги становить 88 000,00 грн, по 22 000,00 грн на рік; копію квитанцію до платіжної інструкції 0.0.2220811356.1 від 06 серпня 2021 року, з якої вбачається перерахування [PERSON] на користь КЗ «Дніпровський базовий фаховий медичний коледж» ДОР» 11 000,00 грн вартості освітньої послуги /а.с.16/, копі платіжного доручення, про оплату 06 серпня 2022 року про перерахування [PERSON] плати за навчання на користь КЗ «Дніпровський базовий фаховий медичний коледж» ДОР» у розмірі 22 000,00 грн /а.с.17/. Водночас, означені документи не є належними доказами, оскільки внаслідок вибіркового копіювання документу, не містять доказів на підтвердження дати укладення контракту, терміну його дії, умов та форми навчання. З огляду на викладене, вбачається наявність спору між позивачем та відповідачем з приводу форми стягнення аліментів. Вирішуючи спір суд виходить з такого. Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з частинами першою та другою статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. За ч. 1-3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. За ч. 1-2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Ч. 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України). Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13). Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Водночас, згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд ураховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Так, при зверненні до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, позивач посилається на те, що матеріальний стан відповідача істотно покращився, оскільки останній отримує велику заробітну плату та пенсію, припинив виплату коштів на утримання повнолітньої доньки у зв`язку зі закінченням навчання. Суду підтверджено той факт, що в зв`язку з закінченням навчання [PERSON] відповідач, з червня 2021 року не має обов`язку зі сплати аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання. Водночас суд виходить також і з того, що у рішенні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у цивільній справі № 183/6302/18 від 22 квітня 2019 року обставина щодо сплати відповідачем аліментів на утримання повнолітньої доньки не досліджувалася та не враховувалася судом при встановленні розміру аліментів, про що свідчить зміст рішення. Саме лише припинення стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки не вказує на істотне покращення майнового становища платника аліментів. Крім того, позивачем жодними доказами не доведено той факт, що позивач працює та отримує значний дохід у вигляді заробітної плати чи пенсії, які значно перевищують прожитковий мінімум для працездатної особи. Клопотання про витребування таких доказів, внаслідок неможливості їх отримання позивачем також не заявлялось. В той час, як надані відповідачем докази свідчать про негативний стан здоров`я відповідача, наявність у нього захворювань. За таких обставин суду не доведено істотних змін в матеріальному становищі платника аліментів, які-б були підставою для зміни їх розміру/порядку. Також суд зазначає, що відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Посилання позивача на збільшення витрат на дітей, пов`язаних з навчанням [PERSON] , розвитком здібностей [PERSON] , через її участь у спортивних змаганнях, не є самі по собі підставами для зміни розміру/способу стягнення аліментів, встановлених рішенням суду, а, за умови підтвердження їх належними та допустимими доказами, є підставою для звернення до іншого з батьків з вимогою про участь батьків у додаткових витратах на дитину. Інших істотних обставини, що могли вплинути на визначення розміру аліментів в позові позивач не вказала, судом самостійно не встановлено. Посилань на те, що внаслідок проведеної індексації розміру аліментів їх розмір є меншим, за мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину в позові не наведено, доказів такого суду не подано, судом не встановлено. Доказів того, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дітей у збільшеному розмірі, порівняно зі встановленим рішенням суду, позивачем не надано. Як не надано і доказів погіршення матеріального становища, сімейного стану чи стану здоров`я одержувача аліментів, покращення матеріального становища, сімейного стану чи стану здоров`я платника аліментів. Враховуючи, що як позивач, так і відповідач мають право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ч. 6 ст. 141 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed