Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-05 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до суду через свого представника адвоката Зварич Н.Т. із указаним позовом, у якому просить змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Буського районного суду Львівської області від 30 серпня 2016 року в справі №440/935/16-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також розмір аліментів, встановлений судовим наказом Буського районного суду Львівської області від 11 квітня 2023 року в справі №943/576/23 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття на стягнення з [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В обґрунтування заявлених позовних вимог адвокат Зварич Н.Т. покликається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 січня 2012 року по 03 квітня 2023 року, від якого у них народилися діти, зокрема: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Буського районного суду Львівської області від 03.04.2023 року шлюб між ними було розірвано. Крім того, рішенням Буського районного суду Львівської області від 30.08.2016 року із позивача стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а згідно судового наказу Буського районного суду Львівської області від 11.04.2023 року із позивача стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, із позивача на користь відповідачки стягуються аліменти сукупно в розмірі всіх його доходів на утримання двох дітей. Крім того, на утриманні позивача перебувають двоє непрацездатних батьків, які хворіють, а також відповідачка перешкоджає позивачу бачитись із дітьми. Відтак, представник позивача вважає, що визначення позивачу розміру аліментів у сукупному розмірі від його дусіх доходів, ураховуючи вищенаведені обставини, ставить його довірителя у скрутне матеріальне становище, а тому просила заявлений позов задовольнити. Крім того, адвокат Зварич Н.Т. просить стягнути із відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 6073,60 грн. (судовий збір у сумі 1073,60 грн. і витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.). Ухвалою судді від 11.05.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з призначенням судового засідання та викликом сторін у справі. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Зварич Н.Т. в судове засідання не з`явилися, направивши заяву від 06.06.2023 (вх. №3124 від 06.06.2023), у якій представник позивача адвокат Зварич Н.Т. просить розгляд справи проводити у їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити шляхом зменшення розміру аліментів з дня подачі заяви до суду (04.05.2023), а також стягнути судові витрати. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направивши до суду заяву про визнання позову від 06.06.2023 (вх. №3123 від 06.06.2023), в якій просить розглянути вказану справу без її участі, заявлені позовні вимоги про зменшення розміру аліментів відповідачка визнає та не заперечує проти їх задоволення. Крім того, відповідачка [PERSON] у поданій заяві покликається на те, що досудове врегулювання спору в цій справі не проводилось, якби позивач звернувся до неї з вимогою про зменшення розміру аліментів через їх надмірність, то вона б пішла йому на зустріч шляхом звернення до суду з вимогою про зменшення розміру аліментів на утримання двох дітей до розміру 1/3 від його доходу, однак вона не понесла би витрат, оскільки звільнена від сплати судового збору через свою інвалідність та отримання нею правової допомоги безкоштовно. Відтак, оскільки даний позов виник через відсутність спору та із неправильних дій позивача, а відповідачка живе виключно за рахунок пенсії по інвалідності та не в змозі сплатити заявлені позивачем судові витрати, а тому просить відмовити позивачу в стягненні з неї вказаних судових витрат. Згідно частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи із таких мотивів. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно положень статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 січня 2012 року. Рішенням Буського районного суду Львівської області від 03 квітня 2023 року шлюб між сторонами розірвано. Від указаного шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Буського районного суду Львівської області від 30 серпня 2016 року в справі №440/935/16-ц із позивача стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22 липня 2016 року до досягнення донькою повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, згідно судового наказу Буського районного суду Львівської області від 11.04.2023 року в справі №943/576/23 із позивача стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі частки від його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 квітня 2023 року до досягнення дитиною повноліття. Отже, судом встановлено, що із позивача на користь відповідачки стягуються аліменти сукупно в розмірі всіх його доходів на утримання двох неповнолітніх дітей, що суперечить частині п`ятій статті 183 СК України та пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України (розмір аліментів на двох дітей становить одну третину заробітку (доходу) платника аліментів). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Нормою статті 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на дитину (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений за рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 СК України). Системний аналіз норм Сімейного кодексу України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України лише вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року в справі №6-143цс13 міститься висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до вимог статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину (ч. 5 ст. 182 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років у розмірі 2272 грн., а для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 2833 грн. Відповідно до частини першої статті 192 СК України розмір аліментів,\~визначений за\~рішенням суду\~або домовленістю\~між батьками,\~може бути\~згодом зменшено\~або збільшено\~за рішенням\~суду за\~позовом платника\~або одержувача\~аліментів у\~разі зміни\~матеріального або\~сімейного стану,\~погіршення або\~поліпшення здоров`я\~когось із\~них та\~в інших\~випадках,\~передбачених цим\~Кодексом. Як убачається із заявлених позовних вимог, позивач [PERSON] через свого представника адвоката Зварич Н.Т. просить суд змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Буського районного суду Львівської області від 30 серпня 2016 року в справі №440/935/16-ц про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також розмір аліментів, встановлений судовим наказом Буського районного суду Львівської області від 11 квітня 2023 року в справі №943/576/23 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття на стягнення з [PERSON] [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з 04 травня 2023 року (з дня подачі заяви до суду) до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Вказані позовні вимоги [PERSON] були визнані відповідачкою у справі [PERSON] , яка не заперечує проти їх задоволення. Згідно поданої заяви про визнання позову від 06.06.2023 (вх. №3123 від 06.06.2023), в якій відповідачка [PERSON] , просить розглянути вказану справу без її участі, заявлені позовні вимоги про зменшення розміру аліментів відповідачка визнає та не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Отже, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає обгрунтованими доводи представника позивача про те, що присудження аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей сторін по справі призвело до стягнення із позивача на користь відповідачки аліментів сукупно в розмірі всіх його доходів, що суперечить частині п`ятій статті 183 СК України та пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України, зважаючи також на визнання заявлених вимог позивача, проти задоволення яких не заперечує відповідачка, яка їх визнала, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про зменшення розміру стягуваних аліментів до 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення позивача із цим позовом до суду (04 травня 2023 року) і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що стягуються із позивача на користь відповідачки згідно рішення Буського районного суду Львівської області від 30.08.2016 року на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також згідно судового наказу Буського районного суду Львівської області від 11.04.2023 року на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною першою статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, ураховуючи наведене положення процесуального закону, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, що мало місце в даному випадку до початку першого судового засідання, сплата позивачем судового збору під час звернення до суду в розмірі 1073,60 грн., що підтверджується квитанцією «Таскомбанк» №32528798800006836500 від 03.05.2023, а тому на підставі частини першої статті 142 ЦПК України, суд приходить до переконання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становитиме 536,80 грн. (50% х 1073,60). Крім того, суд вважає, що у задоволенні вимоги про стягнення із відповідачки на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. слід відмовити, оскільки як убачається із матеріалів справи, що відповідачка [PERSON] є особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання із 10 лютого 2021 року та отримує пенсію у щомісячному розмірі 2760 грн. за останній період (березень травень 2023) та заробітну плату в сумі 7417,50 грн. без відрахувань, самостійно виховує двоє неповнолітніх дітей, а тому з урахуванням принципу справедливості суд вважає недоцільним стягнення із відповідачки на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн., а тому в цій вимозі позивача слід відмовити. Ураховуючи наведене та

Outcome: approved