Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2023 року у цій справі позов задоволено. Ухвалено визнати припиненим зобов`язання за кредитним договором від 17 жовтня 2013 року, укладеним між [PERSON] і АТ КБ «ПриватБанк». Стягнуто з відповідача в користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. Стягнуто з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн. Постановою Волинського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року апеляційну скаргу відповідача АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2023 року у цій справі залишено без змін. 27 квітня 2023 року до апеляційного суду надійшла заява позивача [PERSON] , у якій він просить ухвалити додаткове судове рішення у справі про стягнення з відповідача АТ КБ «ПриватБанк» в його користь 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Заяву позивача про ухвалення додаткового рішення слід задовольнити частково. Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Апеляційний суд не вбачає необхідності у виклику сторін в судове засідання для вирішення питання про постановлення додаткового судового рішення. Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України резолютивна частина постанови суду апеляційної інстанції повинна містити зазначення розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як передбачено частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Постановою Волинського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року у цій справі апеляційну скаргу відповідача АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2023 року залишено без змін. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (частина 1, 2 статті 137 ЦПК України). Частина 4 статті 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Стороною позивача апеляційному суду подано договір № 1/31-03/2023 про надання правової допомоги від 31 березня 2023 року; квитанцію № 1 від 31 березня 2023 року; ордер серії АС № 1057241 на надання правничої (правової) допомоги від 31 березня 2023 року; акт прийому передачі послуг за договором про надання правової допомоги від 27 квітня 2023 року. 24 травня 2023 року до апеляційного суду надійшли письмові пояснення АТ КБ «ПриватБанк», в яких відповідач зазначив, що розмір витрат на правову допомогу є необґрунтованим та не відповідає критеріям співмірності, в зв`язку з чим відповідач просить зменшити розмір витрат на правову допомогу. Відповідно до частин 5, 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19. При визначенні розміру витрат на правову допомогу апеляційний суд враховує складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг і виконаних ним робіт (підготовка відзиву на апеляційну скаргу, участь в одному судовому засіданні), принципи співмірності та розумності, виходячи з конкретних обставин справи. Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи 25 квітня 2023 року судове рішення у цій справі, не вирішив питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, а саме витрат на професійну правничу допомогу адвоката . За таких обставин апеляційний суд доходить висновку про необхідність ухвалення додаткового судового рішення, яким з відповідача АТ КБ «ПриватБанк» в користь позивача [PERSON] слід стягнути 2500 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial