Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-11 00:00:00

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі - Банк) звернулося до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві (а.с. 2 - 3) відображено наступну позицію. На підставі укладеного 19 березня 2010 року договору позивачем надано [PERSON] кредит у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник грошові зобов`язання (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування ним) за договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим виникла заборгованість. За вказаних обставин Банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 35 467,62 грн. (що складається із заборгованості за кредитом в сумі 29 013,90 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 6 453,72 грн.). Відзив на позов не надходив. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, відповідно до змісту якої на задоволенні позову наполягав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте в судове засідання не з`явилася вдруге, про причини неявки, їх поважність суд не оповістила; будь-яких заяв чи клопотань від неї не надходило. Судом ухвалено про заочний розгляд справи за відсутності її учасників. Судом встановлено, що 19 березня 2010 року [PERSON] звернулася до Банку із письмовою анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі Заява; а.с. 95). Згідно зі ст.ст. 634, 638 ЦК України, відповідач, підписавши Заяву, прийняла пропозицію позивача та приєднався до договору, умови якого викладені в Заяві, Тарифах (а.с. 96 - 98) та Умовах та правилах надання банківських послуг (далі - Умови; а.с. 99 - 12). З умовами такого договору відповідач була ознайомлений, на що вказує її підпис в Заяві. Таким чином, 19 березня 2010 року між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом (базова процентна ставка в місяць нараховується на залишок заборгованості і становить 3,5 %) з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строк кредитування закінчується 28 лютого 2024 року із закінченням строку дії кредитної карти, що підтверджується довідкою (а.с. 94). Указаний договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами. Як встановлено ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець), зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач кредитом користувалася (а.с. 27 - 92), проте порушила зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів, внаслідок чого, відповідно до розрахунку (а.с. 6 - 26) станом на 21 березня 2023 року допустила заборгованість в розмірі 35 467,62 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 29 013,90 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 6 453,72 грн. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, в установлений строк (ст. 526 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України. Суд вважає, що Банк виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу платіжну картку із встановленим кредитним лімітом, а відповідач користувалася кредитними коштами, проте неналежним чином виконувала зобов`язання за кредитним договором, допустила заборгованість. Розмір заборгованості за кредитом, процентами за користування ним суд визнає обґрунтованим. Таким чином, стягненню з відповідача на користь товариства підлягають 35 467,62 грн. заборгованості за кредитним договором та, згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог сплачений позивачем судовий збір (а.с. 1).

Outcome: approved