Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: Відділ ДРАЦС у м.Черкаси ЦМ МЮ (м.Київ), Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визнання батьківства, в якому просить визнати [PERSON] баиьком дитини [PERSON] , [INFO] ; виключити відомості з актового запису про народження дитини, відомості про [PERSON] , як батька дитини; внести відомості до актового запису про народження дитини [PERSON] , зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що в 2013 році він познайомився з відповідачкою [PERSON] , спочатку спілкувались як друзі, а потім мали стосунки, хоча і не проживали разом однією сім`єю. Незважаючи на той факт, що позивач і відповідачка не проживали разом, позивач позитивно сприйняв новину про вагітність відповідачки і повідомив, що визнає дитину, буде допомагати фінансова і прийматиме участь у вихованні. Від цих стосунків народився син - [PERSON] , [INFO] . Про те, що відповідачка народила сина, позивача повідомила їхня спільна знайома і те, що відповідачку необхідно забрати з пологового будинку. Позивач придбав необхідні речі для дитини і поїхав до відповідачки додому. Позивача пустили у квартиру, дали потримати сина і вважаючи, що питання реєстрації сина узгоджено, вказане питання позивач не піднімав. На момент народження дитини сторони проживали окремо, позивач у цей час проживав і працював у м.Києві, дитина була зареєстрована в органах РАЦС на підставі ч.1 ст.135 СК України. Вказує, що по-батькові дитини зареєстровано « [PERSON] », що додатково підтверджує факт наявності кровної спорідненості. Після народження дитини, позивач постійно спілкувався з сином та проводив час, цікавився його особистим життям, брав участь у його навчанні та вихованні, надавав матеріальну допомогу. Проте, відповідачка з незрозумілих мотивів почала перешкоджати зустрічам позивача з сином, враховуючи даний факт, а також те, що дитина була новонародженою і потребувала матері, позивач не піднімав питання більш частих зустрічей. Протягом всього часу між позивачем та відповідачкою були нерівні відносини, тому що відповідачка проживає разом з матір`ю та тіткою, і прислухається до їх порад. При черговій спробі досягнути взаємопорозуміння відповідачка переслала на телефон позивача фото свідоцтва про народження дитини, з якого він дізнався, що син записаний на прізвище матері (відповідачки [PERSON] ) і вказано тільки по-батькові позивача, та висловилась, що позивач не має ніяких прав на дитину, тому що вона матір-одиначка. Зазначає, що на даний час відповідачка категорично забороняє позивачу зустрічі з сином, не приймає коштів, які надавав позивач на утримання сина. Зустрічі з сином відбуваються тільки у присутності відповідачки, з дозволу відповідачки дитина спілкувалась по телефону з бабусею, проте вже більше року відповідачка перешкоджає позивачу та його матері у побачення з дитиною, що і стало підставою подачі даного позову. Відповідачка блокує свій телефон та телефон сина, до сина не пускає, всі подарунки та необхідні речі позивач не може віддати сину та залишає їх біля квартири в тамбурі. До школи позивач не має права приходити, оскільки не має дозволу матері дитини. Вказує, що у разі необхідності він не заперечує проти проведення ДНК експертизи, оскільки він ніколи не заперечував проти того, що [PERSON] є його сином, є спільні риси, проте у зв`язку з тим, що він позбавлений можливості приймати участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом, вважає, що його права як батька дитини, відповідачкою порушуються. Намагання мирним шляхом вирішити вказаний спір не призвело до позитивного результату. А тому, позивач просить визнати його - [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] ; виключити відомості з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , відомості про [PERSON] , як батька дитини; внести відомості до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , зазначивши батьком дитини [PERSON] . Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 07.09.2022 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено проводити в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.01.2023 року у даній цивільній справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу та зупинено провадження на час її проведення. 24.05.2023 ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси провадження у справі поновлено. У підготовчому судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Павроз І.А. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Позивач додатково просив стягнути з відповідачки половину сплачених витрат на проведення експертизи та судовий збір. У підготовчому судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Топор І.О. позовні вимоги [PERSON] визнали у повному обсязі, просили не стягувати з відповідача судові витрати. Крім того, зазначили про можливість вирішення спору під час підготовчого провадження, відповідно до ст.ст. 200, 206 ЦПК України. Зважаючи на позицію сторін, суд ухвалив про розгляд справи по суті, відповідно до вимог ст.ст. 200, 206 ЦПК України. У підготовчому судовому засіданні представник третьої особи Служби у справах дітей Черкаської міської ради Яковлєв А.О. не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] . У підготовчомусудове засідання представник третьої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) не з`явився. Між тим, до суду неодноразово надходили клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи, при розгляді справи покладаються на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідачки, представника відповідачки, представника третьої особи дослідивши письмові матеріали справи та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 26.02.2015 виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №237. Батьками [PERSON] записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до висновку експерта №103-25-2023 від 14.02.2023 ., складеного судово-медичним експертом-імунологом Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи Юрченко М.В., молекулярно-генетичним дослідженням встановлено, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, згідно Hummel K at all «Biostatistische Abstammugsbegutachung mit blutgruppen befunden» Stuttgart, 1971., біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено (а.с. 60-63). Оскільки відповідачка самостійно звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації народження дитини, а позивач бажає визнати у встановленому законом порядку своє батьківство, то він змушений звернутись до суду з даним позовом. Таким чином, між сторонами існує спір, який виник з правовідносин з визначення походження дитини, що регулюється положеннями Сімейного кодексу України (далі - СК) та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Ніяких моральних та правових обмежень будь-які діти не знають. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державними органами реєстрації актів цивільного стану в установленому законом порядку. Як визначено статтею 5 СК України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. У даній справі судом встановлено, що на момент народження дитини - [PERSON] позивач та відповідачка у зареєстрованому шлюбі не перебували. Стаття 125 СК України визначає походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері і батька дитини; за рішенням суду. Згідно ст. 128 СК за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до норм Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до частини першої статті 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що «рішення суду щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено)». Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2, з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, суд оцінює відповідно до статті 89 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду заздалегідь встановленої сили. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини зазначено, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення від 7 травня 2009 року у справі «Калачова проти Російської Федерації», заява № 3451/05, § 34). Так, судом встановлено, що реєстрація факту народження малолітнього [PERSON] відбулась на підставі заяви відповідачки у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК, а відтак відомості про батька записані зі слів матері, що свідчить про відсутність згоди відповідачки на реєстрацію батьківства позивача стосовно такої дитини. Натомість, походження такої дитини від позивача за кровним спорідненням підтверджується результатами молекулярно-генетичного дослідження зразків крові позивача та такої дитини, що зазначено у відповідному висновку експерта №103-25-2023 від 14.02.2023. Крім того, позивач визнає своє батьківство по відношенню до [PERSON] , піклується про нього, утримує, виховує, виконує всі обов`язки батька щодо дитини. При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.Суд прийняв визнання відповідачем позову і встановив, що таке визнання не суперечить вимогам законодавства України і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Тому, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про визнання батьківства позивача щодо дитини [PERSON] , оскільки це відповідатиме інтересам дитини. Частинами 1, 2, 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану. Так, підпунктом 2.13.1 Правил встановлено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; У пункті 2.16.7 Правил зазначається, що на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Статтею 134 СК України визначено, що на підставі, зокрема рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачкою не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. За таких обставин суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі. Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. (квитанція №995С-А7ВМ-37А0-0М4С від 17.08.2022). Відповідно до квитанції №ЕА71-А153-ТН3М-РВЕС від 25.04.2023 позивач [PERSON] сплатив Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи кошти в сумі 16302,00 грн. за судово-медичне дослідження сухих зразків крові суперечного батьківства. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує клопотання позивача про необхідність поділу судових витрат порівну між сторонами, а тому на підставі ст. 13, ч. 1 ст. 141 ЦПК позивачу необхідно відшкодувати за рахунок відповідачки половину понесених ним судових витрат з оплати судового збору та витрат за судово-медичне дослідження в загальній сумі 8647,20 грн. (992,40 грн.+ 16302,00 грн.=17294,40 грн.; 17294,40 грн./2=8647,20 грн.). З урахуванням викладеного,

Outcome: approved