Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-12 00:00:00

У липні 2016 року ПАТ «ОТП Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилався на те, що 04 липня 2006 року між АК «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір. Відповідно до кредитного договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 300000 доларів зі сплатою фіксованої процентної ставки, а позичальник зобов`язалась прийняти, належним чином використати та повернути банку зазначені кошти на умовах та у строки, передбачені договором, а також сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами та виконати всі інші зобов`язання. Відповідно до п. 4.1.1. частини № 2 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 1 % від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов`язань за кожний день прострочки. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує. Станом на 06 червня 2016 року відповідачем прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом становить 209618 доларів 59 центів США, з яких: -169499 доларів 15 центів США - залишок заборгованості за кредитом; -40119 доларів 41 цент США - сума відсотків. Забезпеченням виконання [PERSON] своїх зобов`язань по кредитному договору є укладений між АК «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] договір поруки № SR-009/494/2008 від 04 липня 2006 року. Згідно з п. 1.1. договору поруки поручитель зобов`язаний відповідати в повному обсязі по борговим зобов`язанням [PERSON] , що виникають з умов кредитного договору. Просив суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-009/494/2008 від 04 липня 2006 року в розмірі 209618 доларів 59 центів США, що станом на 06 червня 2016 року за офіційним курсом Національного банку України становить 5240883 гривні 20 копійок. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 03 серпня 2016 року відкрито провадження у справі. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 листопада 2017 року до спільного розгляду з первісним позовом прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ «ОТП Банк», третя особа [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 17 квітня 2018 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 червня 2018 року у справі призначена судова економічна експертиза. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідачів за первісним позовом про зупинення провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року у справі призначена додаткова експертиза. Постановою Київського апеляційного суду від 16 липня 2020 року ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року залишено без змін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 вересня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову. Протокольною ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2021 року ТОВ «Діджи Фінанс» залучено до участі у справі в якості правонаступника ПАТ «ОТП Банк». Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити, заперечував проти задоволення зустрічного позову. Зазначив, що банком був виданий кредит [PERSON] , яка протягом 8 років виплачувала кредитні кошти. Разом з тим, потім у відповідача змінились фінансові обставини. У 2014 році між сторонами була укладена додаткова угода, яка фактично є договором про реструктуризацію, де й була зафіксована сума заборгованості по тілу кредиту. [PERSON] сплатила борг лише частково. Сторона відповідача за первісним позовом факт отримання кредиту не заперечує. [PERSON] , підписуючи кредитний договір та графік погашення кредиту, була ознайомлена з усіма його умовами та положеннями, погодилась з ними. Відповідачі за первісним позовом схвалили оспорюваний правочин після укладення договору, що виразилося у замовленні та прийнятті кредитних коштів, особистому вільному волевиявленню щодо отримання кредитних коштів шляхом подання анкети-заяви, укладенні додаткових договорів до кредитного договору, особистому вільному волевиявленню відносно забезпечення виконання зобов`язань та неодноразовому погашенні кредитної заборгованості. Крім того, [PERSON] пропустила строк позовної давності, оскільки виконання кредитного договору від 04 липня 2006 року розпочалося з дати його укладення, а тому вона могла довідатись про порушення свого права саме з цієї дати. Представник [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти задоволення первісного позову, вимоги зустрічної позовної заяви підтримала. Зазначила, що наданий банком розрахунок заборгованості не є належним доказом у справі, оскільки не містить інформації щодо розрахунку заборгованості, що утворилась по тілу кредиту та розрахунку відсотків. У ньому не зазначено дати та розміри погашення кредиту та відсотків із посиланням на відповідні платіжні документи, не зазначені періоди за які нараховані відсотки. Банком не надано суду виписку про рух коштів по рахунку [PERSON] з моменту видачі кредиту та по даний час. Вимогу до поручителя може бути пред`явлено в межах строку дії поруки (6 місяців). З розрахунку заборгованості [PERSON] не виконує зобов`язання щодо сплати процентів з 04 січня 2015 року, отже строк дії договору поруки закінчився 04 липня 2015 року. Таким чином, відсутні підстави для задоволення вимог позивача за первісним позовом. АК «Райффайзен Банк Аваль» перед укладенням та підписанням кредитного договору, а також додаткових договорів [PERSON] не було надано окремий письмовий документ із зазначенням необхідної інформації, вказаної в ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». У кредитному договорі та у графіку платежів не зазначений детальний розпис сукупної вартості кредиту та інші обов`язкові умови. Аналогічні порушення вимог закону допущені і в додаткових договорах. Кредитний договір та додаткові договори містять умови, які є несправедливими в цілому. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Позичальник не мала можливості вносити зміни до змісту кредитного договору та додаткових договорів та при їх укладенні і підписанні змушена була погодитися виключно на ті умови, які були запропоновані банком. Умови кредитного договору містять положення про право банку на передачу будь-яким третім особам персональних даних позичальника, що також є грубим порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним кредитний договір № ML-009/494/2008 від 04 липня 2006 року (з наступними змінами і доповненнями у вигляді додаткових договорів), укладений між АК «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . Відповідач за первісним позовом [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 14 червня 2006 року [PERSON] підписала анкету-заяву фізичної особи на отримання кредиту (т. 1, а.с. 14-15). 04 липня 2006 року між АК «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-009/494/2008. Відповідно до умов цього договору банк надав [PERSON] кредит в сумі 300000 доларів США, а позичальник зобов`язалась повернути наданий кредит у повному обсязі та в строк, визначений договором (т. 1, а.с. 8-11). 04 серпня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено додатковий договір до кредитного договору, відповідно до якого внесено зміни та доповнення до кредитного договору (т. 1, а.с. 16-18). Забезпеченням виконання [PERSON] своїх зобов`язань по кредитному договору є укладений між АК «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] договір поруки № SR-009/494/2008 від 04 липня 2006 року (т. 1, а.с. 19). Згідно з п. 1.1. договору поруки поручитель зобов`язаний відповідати в повному обсязі по борговим зобов`язанням [PERSON] , що виникають з умов кредитного договору. 04 серпня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено додатковий договір до договору поруки (т. 1, а.с. 20-21). З первісного позову вбачається, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконує. Позивачем за первісним позовом наданий розрахунок заборгованості (т. 1, а.с. 22), з якого вбачається, що станом на 06 червня 2016 року [PERSON] прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті відсотків за користування кредитом становить 209618 доларів 59 центів США, з яких: -169499 доларів 15 центів США - залишок заборгованості за кредитом; -40119 доларів 41 цент США - сума відсотків. [PERSON] оспорювала наданий банком розрахунок заборгованості по кредитному договору та 23 листопада 2017 року подала до суду клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 червня 2018 року призначена у справі судова економічна експертиза. На вирішення експертів поставлені наступні запитання: - якими є реальна процентна ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту за кредитним договором № МL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року відповідно до базових умов, викладених на момент укладення кредитного договору? - чи відповідають розраховані реальна процентна ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту даним, наведеним в зазначеному договорі № МL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року та додатках/додаткових договорах до нього? - який розмір складає документально обґрунтований щомісячний платіж (в т.ч. за кредитом, процентами, комісією, страховими та іншими платежами) відповідно до умов, зазначених на момент укладення кредитного договору № МL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року? - чи обґрунтовано нормативно та документально виконано банком оформлення з надання та погашення кредиту за кредитним договором № МL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року? - якими є реальна процентна ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту за додатковим договором № 1 від 27 липня 2012 року до кредитного договору № МL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року відповідно до умов, викладених на момент укладення додаткового договору № 1 від 27 липня 2012 року до кредитного договору № МL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року? - чи відповідають розраховані реальна процентна ставка і абсолютне значення подорожчання кредиту даним, наведеним в зазначеному додатковому договорі № 1 від 27 липня 2012 року до кредитного договору № МL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року і додатках до нього? - який розмір складає документально обґрунтований щомісячний платіж (в т.ч. за кредитом, процентами, комісією, страховими та іншими платежами) відповідно до умов, зазначених на момент укладення додаткового договору № 1 від 27 липня 2012 року до кредитного договору № МL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року? - чи обґрунтовано нормативно та документально виконано банком оформлення з надання та погашення кредиту за додатковим договором № 1 від 27 липня 2012 року до кредитного договору № МL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року? - якими є реальна процентна ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту за додатковим договором від 04 серпня 2014 року до кредитного договору № МL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року відповідно до умов, викладених на момент укладення додаткового договору до кредитного договору № МL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року? - чи відповідають розраховані реальна процентна ставка і абсолютне значення подорожчання кредиту даним, наведеним в зазначеному додатковому договорі до кредитного договору № МL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року і додатках до нього? - який розмір складає документально обґрунтований щомісячний платіж (в т.ч. за кредитом, процентами, комісією, страховими та іншими платежами) відповідно до умов, зазначених на момент укладення додаткового договору від 04 серпня 2014 року до кредитного договору № МL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року? - чи обґрунтовано нормативно та документально виконано банком оформлення з надання та погашення кредиту за додатковим договором від 04 серпня 2014 року до кредитного договору № МL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року? - чи відповідає заявлений Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № МL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року, наведений у розрахунках від 15 червня 2016 року реальній (дійсній) заборгованості станом на 15 червня 2016 року? - у разі, якщо не відповідає, то вказати, який реальний (дійсний) розмір заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» станом на 15 червня 2016 року по кредитному договору № МL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року з окремим відображенням тіла кредиту, процентів та пені. У травні 2019 року до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 20 травня 2019 року № 2812 (т. 3, а.с. 187-221). З висновку вбачається, що експертом надані відповіді на запитання щодо сукупної вартості кредиту у процентному значенні та у грошовому виразі, а також встановлено розмір щомісячного платежу. Разом з тим, відповіді експерта на інші запитання полягають у наступному. У зв`язку з відсутністю первинних документів (в тому числі меморіальних ордерів), повного обсягу документів бухгалтерського обліку банку (в тому числі виписки по рахунку № [NUMBER] ) та суперечливими даними щодо відображення операцій у відомостях щодо руху коштів (виписки) по рахунку № [NUMBER] за період з 04 липня 2006 року по 31 грудня 2010 року з вимогами нормативних актів НБУ щодо ведення документів бухгалтерського обліку в банках у межах наданих матеріалів не видається за можливе в повній мірі дослідити (підтвердити або спростувати) операції надання кредитних коштів за кредитним договором № МL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року. У межах наявних матеріалів, під час укладення (в тому числі перед укладенням) кредитного договору № МL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року не встановлено виконання банком вимоги п. 2 та п. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо викладення в його змісті інформації про умови кредитування, зокрема: орієнтовну сукупну вартість кредиту (перелік усіх витрат за кредитним договором) та детального розпису загальної вартості кредиту для споживача. У зв`язку з відсутністю повного обсягу документів та документальних підтверджень здійснених платежів (фактичних витрат) позичальника у межах наданих матеріалів не можливо встановити якою є реальна процентна ставка та абсолютне значення подорожчання кредиту на момент укладання додаткового договору № 1 від 27 липня 2012 року до кредитного договору. У зв`язку з відсутністю повного обсягу документів та документальних підтверджень здійснених платежів (фактичних витрат) позичальника у межах наданих матеріалів не можливо встановити документально обґрунтований розмір щомісячних платежів (в тому числі за кредитом, проценти за користування кредитом, комісії, страхові та інші платежі) на момент укладення додаткового договору № 1 від 27 липня 2012 року. У зв`язку з відсутністю повного обсягу документів та документальних підтверджень здійснених платежів (фактичних витрат) позичальника (необхідних для проведення розрахунків, згідно вимог Постанови Правління НБУ № 168 від 10 травня 2007 року), в межах наданих матеріалів не можливо дослідити чи обґрунтовано нормативно та документально виконано банком оформлення операції з надання та погашення кредиту за додатковим договором № 1 від 27 липня 2012 року до кредитного договору. У зв`язку із суперечливими даними щодо розмірів супутніх витрат в Додатку № 1 від 04 серпня 2014 року з наявними документами, відсутністю повного обсягу документів та документальних підтверджень здійснених платежів (фактичних витрат) позичальника у межах наданих матеріалів не можливо встановити якою є реальна процентна ставка та абсолютне значення подорожчання на момент укладання додаткового договору б/н від 04 серпня 2014 року. У зв`язку із суперечливими даними щодо розмірів супутніх витрат в Додатку № 1 від 04 серпня 2014 року з наявними документами, відсутністю повного обсягу документів та документальних підтверджень здійснених платежів (фактичних витрат) позичальника у межах наданих матеріалів не можливо встановити документально обґрунтований розмір щомісячних платежів (в тому числі за кредитом, проценти за користування кредитом, комісії, страхові та ін. платежі) на момент укладання додаткового договору б/н від 04 серпня 2014 року. У зв`язку із суперечливими даними щодо розмірів супутніх витрат в Додатку № 1 від 04 серпня 2014 року з наявними документами, відсутністю повного обсягу документів та документальних підтверджень здійснених платежів (фактичних витрат) позичальника у межах наданих матеріалів не можливо дослідити чи обґрунтовано нормативно та документально виконано банком оформлення операції з надання та погашення кредиту за додатковим договором б/н від 04 серпня 2014 року. У межах наданих матеріалів відсутній повний обсяг документів бухгалтерського обліку (відомостей щодо руху коштів (виписок) по рахункам), оформлених відповідно вимог нормативно-правових актів НБУ щодо ведення документів бухгалтерського обліку в банках та інших документів, які відображають повний обсяг здійснених операцій по кредитному договору за весь досліджуваний період (з 04 липня 2006 року по 15 червня 2016 року) та підтверджують заборгованість, зазначену у розрахунку заборгованості станом на 15 червня 2016 року, зокрема: -відомості щодо руху коштів (виписки) по рахунку № [NUMBER] та іншим рахункам з відображенням обліку заборгованості за кредитом (основним боргом); -відсутні відомості щодо руху коштів (виписки) по рахунку № [NUMBER] та іншим рахункам з відображенням обліку заборгованості за відсотками; -відомості щодо руху коштів (виписки) по рахунку № [NUMBER] та іншим рахункам з відображенням обліку простроченої заборгованості за кредитом (основним боргом); -відомості щодо руху коштів (виписки) по рахунку № [NUMBER] та іншим рахункам з відображенням обліку простроченої заборгованості за процентами; -оформлення бухгалтерських документів (відомостей щодо руху коштів (виписок) по рахунку № [NUMBER] , надані у відповідь на клопотання), в повній не узгоджується з вимогами нормативних актів НБУ щодо ведення документів бухгалтерського обліку в банках (а саме вимогами Постанови Правління НБУ № 254 від 18 червня 2003 року), в тому числі: надані виписки по рахункам не містять усіх обов`язкових реквізитів, а призначення платежів (зміст операції) більшості операцій відображене у вигляді нормативно-неузгоджених символів. У зв`язку з відсутністю зазначених документів бухгалтерського обліку ПАТ «ОТП Банк» та інших документів, у межах наявних матеріалів, неможливо встановити дійсний розмір заборгованості за кредитним договором № МL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року станом на 15 червня 2016 року та дослідити його відповідність розміру заборгованості, зазначеному в розрахунку заборгованості станом на 15 червня 2016 року. У судовому засіданні 04 лютого 2020 року представник позивача за первісним позовом подав клопотання про призначення додаткової судової економічної експертизи. Зазначає про те, що експертом були надані відповіді не на всі запитання, що були поставлені судом в ухвалі Солом`янського районного суду м. Києва від 19 червня 2018 року. Зокрема, судовим експертом не було досліджено основне питання, що відноситься до предмету позову - наявного розміру заборгованості. Вказав, що всі наявні документи містяться в матеріалах справи. Таким чином, наданий висновок експерта є неповним. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 04 лютого 2020 року у справі призначена додаткова експертиза. На вирішення експертів поставлені наступні запитання: - чи відповідає заявлений ПАТ «ОТП Банк» розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № МL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року, наведений у розрахунках від 15 червня 2016 року реальній (дійсній) заборгованості станом на 15 червня 2016 року? - у разі, якщо не відповідає, то вказати, який реальний (дійсний) розмір заборгованості [PERSON] перед ПАТ «ОТП Банк» станом на 15 червня 2016 року по кредитному договору № МL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року з окремим відображенням тіла кредиту, процентів та пені. У квітні 2021 року до суду надійшов висновок експертів за результатами проведення додаткової комісійної судової економічної експертизи від 19 березня 2021 року № 21371/20-72/10500/10501/10502/21-72 (т. 4, а.с. 99-112). З висновку вбачається, що встановити чи відповідає заявлений ПАТ «ОТП Банк» розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № МL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року, наведений у розрахунках від 15 червня 2016 року реальній (дійсній) заборгованості станом на 15 червня 2016 року не видається за можливе встановити з причин, наведених у дослідженні. Визначити, який реальний (дійсний) розмір заборгованості [PERSON] перед ПАТ «ОТП Банк» станом на 15 червня 2016 року по кредитному договору № МL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року з окремими відображеннями тіла кредиту, процентів та пені в рамках наданих документів не видається за можливе. З дослідницької частини висновку експертів вбачається, що банківська виписка по рахунку № [NUMBER] не містить номеру кореспондуючого рахунку та призначення платежу по кожній операції. А отже, неможливо встановити в рамках якого договору проводились операції з перерахування коштів та відповідно на який рахунок або з якого рахунку проводилось перерахування. Враховуючи, що у матеріалах справи відсутні оформлені належним чином первинні документи та банківські виписки, що відображають операції з перерахування/надання кредитних коштів позичальнику в рамках кредитного договору № МL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року, не можливо встановити не тільки суми виданих кредитних коштів, а і як наслідок, базу для нарахування процентів, а відповідно й пені, яка така мала бути нарахована відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. За клопотаннями [PERSON] та представника ПАТ «ОТП Банк» у справі двічі призначалась судова економічна експертиза, оскільки для встановлення заявлених обставин необхідні були спеціальні знання. Разом з тим, з висновку експертів вбачається, що визначити, який реальний (дійсний) розмір заборгованості [PERSON] перед ПАТ «ОТП Банк» станом на 15 червня 2016 року по кредитному договору № МL-009/494/2006 від 04 липня 2006 року з окремими відображеннями тіла кредиту, процентів та пені в рамках наданих документів не видається за можливе. Вбачається, що стороною позивача не надано доказів на підтвердження заявлених вимог, а саме не надано точного розрахунку заборгованості відповідача по кредитному договору та документів для перевірки його правильності. Визначити правомірність та розмір коштів, що підлягають стягненню, не змогли й судові експерти при проведенні обох експертиз. З наявних матеріалів встановити розмір заборгованості за кредитним договором не можливо, що підтверджується висновком експерта. З огляду на наведене, у задоволенні первісного позову слід відмовити. [PERSON] подала до суду зустрічний позов до ПАТ «ОТП Банк», третя особа [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним. Посилається на те, що АК «Райффайзен Банк Аваль» перед укладенням та підписанням кредитного договору, а також додаткових договорів [PERSON] не було надано окремий письмовий документ із зазначенням необхідної інформації, вказаної в ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». У кредитному договорі та у графіку платежів не зазначений детальний розпис сукупної вартості кредиту та інші обов`язкові умови. Аналогічні порушення вимог закону допущені і в додаткових договорах. Кредитний договір та додаткові договори містять умови, які є несправедливими в цілому. Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Позичальник не мала можливості вносити зміни до змісту кредитного договору та додаткових договорів та при їх укладенні і підписанні змушена була погодитися виключно на ті умови, які були запропоновані банком. Умови кредитного договору містять положення про право банку на передачу будь-яким третім особам персональних даних позичальника, що також є грубим порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів». Просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним кредитний договір № ML-009/494/2008 від 04 липня 2006 року (з наступними змінами і доповненнями у вигляді додаткових договорів), укладений між АК «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . Статтею 6 ЦК України визначено право сторін на укладення договору та врегулювання в ньому своїх відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Вбачається, що законом визначено право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору за умови дотримання вимог закону при укладенні договору. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що оспорюваний кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено розмір кредиту та умови його надання. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Представник позивача за первісним позовом у судовому засіданні зазначив, що банком був виданий кредит [PERSON] , яка протягом 8 років виплачувала кредитні кошти. Разом з тим, потім у відповідача змінились фінансові обставини. У зв`язку з цим, у 2014 році між сторонами була укладена додаткова угода, яка фактично є договором про реструктуризацію. [PERSON] факт отримання кредиту та часткової сплати боргу не заперечує. Укладаючи кредитний договір будь-яка сторона з`ясовує, на яких умовах він укладається, а тому з власної ініціативи на момент отримання коштів визначає для себе правила подальшої поведінки, які в подальшому не можуть безпідставно змінюватися на вимогу однієї зі сторін договору. Таким чином, вбачається, що [PERSON] ознайомилась та погодилася із усіма істотними умовами кредитного договору та підписала його. Також не ґрунтуються на законі і посилання позивача на Закон України «Про захист прав споживачів». Після укладення договору між сторонами виникли кредитні правовідносини, тому до спору щодо виконання оспорюваного договору цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування. Отже, оспорюваний кредитний договір та додаткові угоди до нього визначені сторонами при їх укладенні, що є їх правом, та не суперечить вимогам закону. Суду не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що діями відповідача за зустрічним позовом порушені права [PERSON] як споживача. За таких обставин, суд вважає, що кредитний договір (з наступними змінами і доповненнями у вигляді додаткових договорів) було укладено та підписано сторонами відповідно до умов, визначених чинним законодавством України. Таким чином, підстав для визнання недійсними оспорюваних договорів не вбачається. З огляду на наведене, у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Outcome: dismissed