Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову. В лютому 2023 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» звернулось до суду з вказаним позовом та посилається на те, що 5 березня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №3773509, за умовами якого відповідачу був наданий кредит в розмірі 8000 гривень 00 копійок строком на 30 днів. Оскільки [PERSON] не виконав свої зобов`язання за умовами договору відбулась автопролонгація кредиту на 90 днів. Також сторони домовились про те, що за користування кредитними коштами нараховується стандартна процентна ставка в розмірі 1,90 % в день в межах строку кредиту, а також у межах нового строку кредиту у разі пролонгації, тобто ще на 90 днів. 18 жовтня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» був укладений договір факторингу №18/10/2021, згідно з яким було відступлено право вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах, в тому числі і до [PERSON] 11 липня 2022 року між ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» був укладений договір факторингу №1, за яким також було відступлено право вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах, в тому числі і до [PERSON] . Про кожне з відступлень права вимоги повідомлявся відповідач. Однак [PERSON] належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 5 березня 2021 року. Так, станом на дату відступлення прав вимоги у відповідача утворився борг в розмірі 26240 гривень 00 копійок, який складається з: заборгованості по тілу кредиту 8000 гривень 00 копійок; заборгованості за процентами 18240 гривень 00 копійок. Тому ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просить стягнути з [PERSON] борг за договором про надання споживчого кредиту №3773509 від 5 березня 2021 року в розмірі 26240 гривень 00 копійок. 2. Процесуальні дії у справі. Ставлення учасників справи до позову. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 лютого 2023 року (а.с.52) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюті О.Ю. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 24 лютого 2023 року (а.с.56) було відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та наполягає на його задоволенні, також просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 гривень 00 копійок. Представник відповідача [PERSON] не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що [PERSON] не отримував одноразовий ідентифікатор та не надсилав електронне повідомлення ТОВ «Авентус Україна» для укладення договору про надання споживчого кредиту в електронній формі, тобто відповідач не вчиняв дій щодо прийняття пропозиції з укладення вказаного договору. Крім того, позивачем не доведено зарахування кредитних коштів на банківську картку [PERSON] та належне повідомлення відповідача про відступлення прав вимоги. Також 22 листопада 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. посвідчив виконавчий напис №11028 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» боргу в розмірі в розмірі 27040 гривень 00 копійок. На підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження, що умисно приховав позивач. Крім того, представник позивача [PERSON] включила до переліку наданих послуг ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», такі послуги, які не передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Також витрати на правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи. Тому представник відповідача Старча А.В. просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 5 березня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №3773509 (а.с.12-15), сума кредиту за яким складає 8000 гривень 00 копійок, строком на 30 днів із датою повернення кредиту 4 квітня 2021 року. Вказаний договір був підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором С777374. Відповідно до п.2.1 договору кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству. Згідно з п.1.5. договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день. Відповідно до п.3.1. договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Згідно з п.3.3 договору розмір процентної ставки, встановлений в п.1.5 договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії договору та не може бути збільшений товариством в односторонньому порядку. За положеннями п.4.1 договору строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п.1.4. договору, якщо між сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному п. 4.2. (п. 4.2.1.-4.2.4.) договору; або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов, визначених в п. 4.3 (п.4.3.1. 4.3.4.) договору. Відповідно до п.4.3.1 договору сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п.4.2.2-4.2.4 договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Згідно з п.4.3.2 споживач дає згоду на автопролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в п.4.3.1 договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду автопролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку, передбаченому п. 4.2 договору. Вказаний в цьому розділі порядок внесення змін до договору щодо продовження строку кредиту сторони вважають таким, що вчинений в письмовій формі, оскільки воля сторін передбачена в п. 4.2 договору виражена за допомогою технічного засобу зв`язку, а в п. 4.3 договору - письмово цим договором, що відповідає вимогам, встановленим статтею 207 ЦК України до письмової форми правочину. TOB «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало [PERSON] кредит в сумі 8000 гривень 00 копійок. Так, з листа ТОВ «ФК «Контрактовий дім» №2346 від 18 січня 2023 року (а.с.18) вбачається, що 5 березня 2021 року була успішна проведена операція щодо здійснення платежу на платіжну картку № [NUMBER] в розмірі 8000 гривень 00 копійок (транзакція №1250798, дата прийняття 05.03.2021 о 15:40, номер замовлення 15522875). Відповідно до п.5.1 договору ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором споживчого кредиту або договори факторингу з будь-якою особою без окремої згоди [PERSON] 18 жовтня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено Договір факторингу №18/10/2021 (а.с.20-22), предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах, а також складено акт прийому-передачі реєстру боржників (а.с.23). Згідно з витягом з Реєстру (боржників) від 18 жовтня 2021 року до вказаного договору (а.с.24), право грошової вимоги за договором, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна», в розмірі 26240 гривень 00 копійок перейшло до ТОВ «Українські фінансові операції». 11 липня 2022 року між ТОВ «Українські фінансові операції» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу №1 (а.с.32-33), предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах, а також складено акт прийому-передачі реєстру боржників від 26 січня 2023 року (а.с.34). Згідно з витягом з Реєстру (боржників) від 26 січня 2023 року до вказаного договору (а.с.35), до позивача перейшло право грошової вимоги до [PERSON] в розмірі 26240 гривень 00 копійок за договором, укладеним між відповідачем та ТОВ «Авентус Україна». Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються Законом України «Про електронну комерцію», главою 48 «Виконання зобов`язання» та главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України. 4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.4, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до цього Закону, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що [PERSON] уклав договір про надання споживчого кредиту №3773509 з ТОВ «Авентус Україна» та отримав на банківську картку кредитні кошти в розмірі 8000 гривень. Як вбачається з розділу 5.11 Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна» (а.с.8-11) саме споживач обирає бажані умови кредитування, в тому числі суму та строк кредитування, а також реєструє банківський рахунок / платіжну картку для перерахування коштів. Споживач має право відмовитись від укладання договору, однак у разі готовності прийняти пропозицію ТОВ «Авентус Україна» натискає відповідну клавішу, що висловлює його згоду, після чого споживач вводить одноразовий ідентифікатор у вигляді коду, направлений йому товариством. Договір про надання про надання споживчого кредиту №3773509 підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір між сторонами не був би укладений. Отже, кредитний договір було укладено в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Авентус Україна» в електронній формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 9 вересня 2020 року у справі №732/670/19. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України позивач та його представник [PERSON] не надали жодних доказів на спростування того, що [PERSON] не укладав означений договір, не отримував та не вводив одноразовий ідентифікатор і не надавав ТОВ «Авентус Україна» дані банківської картки, на яку були зараховані кошти, або що платіжна картка № [NUMBER] йому не належить. Оскільки відповідач не повернув у передбачений п.1.4. кредитного договору строк, означений договір був пролонгований на 90 днів. За весь час строку кредиту та нового строку на суму кредиту нараховувалась стандартна процентна ставка, а тому у [PERSON] виникла заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №3773509 в загальному розмірі 26240 гривень 00 копійок, що складається з: заборгованості по основному боргу 8000 гривень 00 копійок, заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом 18240 гривень 00 копійок. В матеріалах цивільної справи є докази повідомлення на електронну пошту боржника [PERSON] про перехід права вимоги від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «Українські фінансові операції» (а.с.28) та від ТОВ «Українські фінансові операції» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (а.с.36). Тому позивач має право вимагати від [PERSON] сплати боргу за договором про надання споживчого кредиту в розмірі 26240 гривень 00 копійок. Дійсно, 22 листопада 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. посвідчив виконавчий напис №11028 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Українські фінансові операції» боргу в розмірі в розмірі 27040 гривень 00 копійок (а.с.86). На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем Канцедалом О.О. 26 листопада 2021 року було відкрито виконавче провадження №7665263 з виконання означеного виконавчого напису (а.с.88-89). Однак заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 20 лютого 2023 року (а.с.158-164) виконавчий напис №11028 від 22 листопада 2021 року був визнаний таким, що не підлягає виконанню. Крім того, позивач та його представник [PERSON] не надали суду доказів примусового стягнення з відповідача грошових коштів у виконавчому провадженні №7665263 або добровільної сплати ним грошових коштів в рахунок боргу. З огляду на це суд висновує, що з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» належить стягнути борг за договором про надання споживчого кредиту №3773509 від 5 березня 2021 року в розмірі 26240 гривень 00 копійок. 6. Розподіл судових витрат. а) щодо відшкодування судового збору. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплатило судовий збір в розмірі 2684 гривень 00 копійок,\~що підтверджуються\~платіжною інструкцією\~від 10\~лютого 2023\~року (а.с.50).\~Пред`явлений позов\~задоволений в\~повному обсязі,\~тому з\~ [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» належить стягнути витрати на оплату судового збору в означеному розмірі. б) щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 року у справі № 927/237/20). Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18. В іншій постанові від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19 Верховний Суд наголосив на тому, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved