Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-13 00:00:00

08 березня 2023 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються на користь відповідача на утримання дитини, у зв`язку зі зміною його сімейного стану. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що за судовим наказом від 21 грудня 2022 року на користь відповідача з нього стягуються аліменти на утримання їх доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 грудня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням суду від 26 квітня 2016 року шлюб між ним та відповідачем розірвано. З 09 березня 2019 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , у яких [INFO] народився син [PERSON] . Так, його дружина [PERSON] знаходить у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому фактично перебуває на його утриманні. У зв`язку з тим, що на даний час його сімейний стан змінився, просить змінити розмір аліментів, що стягуються на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , зменшивши розмір з 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) на 1/6 частину. Ухвалою суду від 21 березня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. У судовому засіданні, призначене на 20.04.2023 року, підготовче засідання відкладено з причини неявки відповідача до суду. Ухвалою суду від 18 травня 2022 року підготовче провадження у даній цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив зменшити розмір аліментів, які стягуються відповідно до судового наказу. Проти проведення розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Відповідач у\~судове засідання\~не з`явилася,\~про час\~і місце\~розгляду справи\~повідомлялася належним\~чином,\~відзив на\~позов не\~надала,\~клопотань про\~відкладення розгляду\~справи чи\~про розгляд\~справи у\~її відсутність\~від неї\~не надходило,\~у зв`язку\~з чим,\~відповідно до\~положень ч.\~8\~ст.\~178,\~ч.\~4\~ст.\~223,\~ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України\~на підставі\~наявних у\~справі доказів,\~зі згоди\~позивача,\~судом прийнято\~рішення про\~заочний розгляд\~справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності, з точки зору достатності та достовірності, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач є батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. (а. с. 9) Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу від 26 квітня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а. с. 10) Судовим наказом Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетроської області № 212/6924/22 від 21 грудня 2022 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13 грудня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. (а. с. 19) Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] 09 березня 2019 року [PERSON] одружився з [PERSON] . Після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини [PERSON] .(а. с. 11) [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . (а. с. 16) Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки народився син від іншого шлюбу з [PERSON] , яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Суду надана копія довідки про доходи [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , який працює у Виробничому підрозділі «Криворізька дирекця залізничних перевезень» Регіональної філії «Придніпроська залізниця» АТ «Укрзалізниця», ст. Грекувата, за посадою складач поїздів 5 розряду, № 19 від 09 лютого 2023 р., відповідно до якої загальна сума доходу за період з лютого 2022 р. по січень 2023 р. без урахування аліментів становить 134021,58 гривень. (а. с. 8) За копією довідки про отримання (неотримання) допомоги № 117 від 14.02.2023, виданої [PERSON] Управлінням праці та соціального захисту населення Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради, остання перебуває на обліку у відділі грошових виплат і компенсацій та їй з 01.04.2022 р. до 01.05.2025 р. призначено допомогу при народженні дитини [PERSON] , [INFO] , та нараховано у розмірі 860,00 гривень. Станом на 14.02.2023 р. інші види допомоги не призначались. (а. с. 14) Отже, судом встановлено, що у позивача на утриманні перебувають двоє дітей, а також дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що сімейне становище позивача змінилося у зв`язку з народженням у другому шлюбі сина [PERSON] , у зв`язку з чим змінилося і матеріальне становище, також на його утриманні знаходиться дружина [PERSON] , яка перебуває у відпустці по догляду за [PERSON] до досягнення ним трирічного віку, тому зазначена обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат. Зазначена обставина відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вищезазначене свідчить про те, що у даній справі встановлено наявність двох самостійних підстав для зміни розміру аліментів: зміна сімейного стану та як наслідок матеріального, що повністю відповідає правовим висновкам викладеним у постанові Верховного Суду у справі № 727/1599/22 від 14 грудня 2022 року. Щодо зменшення розміру аліментів, суд приходить до наступного. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною першою статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено необхідність зменшення розміру аліментів на утримання дитини саме до розміру 1/6 частки від його доходів. Відтак, суд, враховуючи інтереси двох дітей позивача, які мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, вважає, що вимоги [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] , а саме зменшенню з 1/4 частки всіх видів його доходів до 1/6 частки його доходів підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved