Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

17 жовтня 2022 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що їй на підставі рішення виконкому Кривобалківської сільської Ради народних депутатів № 50 від 31 травня 1994 року, належить будинок [ADDRESS] . У вказаному житловому будинку, у тому числі, зареєстрована, при цьому понад один рік не проживає відповідач [PERSON] , яка є її онукою. Позивач [PERSON] у позовній заяві вказувала на те, що відповідач у належному позивачеві будинку не проживає без поважних причин; участі в утриманні будинку не приймає, комунальні послуги не сплачує. Посилаючись на вищевикладене, а саме на те, що відповідач до цього часу залишається зареєстрованим у будинку позивача, що перешкоджає позивачу у повній мірі розпоряджатися своєю власністю, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 19 жовтня 2022 року вказаний позов [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Постановлено разглядати справу за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14 грудня 2022 року постановлено закрити підготовче провадження у цивільній справі № 945/1040/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та призначити справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, при цьому 04 квітня 2023 року подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила розглядати справу за її відсутності; проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин; відзив не подала. Відповідно до положень ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд постановив ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідив матеріали справи і встановив таке: Згідно з копією Свідоцтва про право приватної власності на жилий будинок позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] (а. с. 6). Тобто, вказаний вище будинок є особистою приватною власністю позивача [PERSON] . У вказаному будинку, який належить позивачу [PERSON] , у тому числі, зареєстрована онука позивача, відповідач у справі - [PERSON] , 1985 року народження, що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 12 вересня 2022 року (а. с. 7). З Акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 13 вересня 2022 року, складеним та підписаним жителями с. Крива Балка, Миколаївського району Миколаївської області: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] , слідує, що відповідач [PERSON] , 1985 року народження, зареєстрована, але з вересня 2018 року фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтями 150, 156 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України (дружина (чоловік), їх діти і батьки). Членами сім`ї може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником житла і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування житловим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені ст. 162 ЖК України. З огляду на те, що наявність реєстрації відповідача у будинку, який на праві приватної власності належить позивачу, створює позивачеві перешкоду у повній мірі розпоряджатися своєю власністю, суд вважає, що право власності позивача підлягає захисту, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . За таких обставин, позовні вимоги позивача є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved