Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-18 00:00:00

У серпні 2021 року [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Довбах Н. П., про визнання заповіту недійсним. Зазначений позов [PERSON] обґрунтувала тим, що з 2000 року проживала з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, побут, сімейний бюджет, проводили разом сімейні свята та дні народження друзів. 04.03.2013 вони зареєстрували шлюб. З 2008 року [PERSON] був у поганих стосунках із своїм батьком [PERSON] , [INFO] , який навіть не повідомив його про смерть матері, тому [PERSON] не прийняв спадщину після смерті матері та втратив право на спадкування за законом. [PERSON] та [PERSON] , яка була доглядальницею [PERSON] , брали безпосередню участь в ініціюванні судових справ про визнання його недієздатним, де намагалися призначити йому опікуна задля, в майбутньому, розпорядження його майном. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30.03.2016 у справі № 755/8896/15 заяви про визнання [PERSON] недієздатним залишено без розгляду, а апеляційним судом ухвали залишено без змін. У подальшому знову було подано заяви про визнання [PERSON] недієздатним, встановлення опіки та призначення опікуна, що підтверджується ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05.07.2016 у справі № 755/10065/16-ц, однак [INFO] [PERSON] помер, у зв`язку з чим ухвалою суду від 21.09.2016 провадження у справі № 755/10065/16-ц закрито. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його дружина та батько. Після невдалих спроб щодо розпорядження майном [PERSON] , на користь [PERSON] та інших осіб, які не були родичами [PERSON] , складено 8 заповітів за якими [PERSON] передав все своє майно чужим особам, а саме: 30.03.2018 заповіт на ім`я [PERSON] (щодо гаража та транспортного засобу), посвідчений приватним нотаріусом Довбах Н. П. та зареєстрований в реєстрі за № 113; 06.04.2018 (за чотири до дня смерті) заповіт на ім`я [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом та зареєстрований в реєстрі за № 118. [INFO] [PERSON] помер не оформивши права власності. У спадщину після смерті [PERSON] вступила, в тому числі, і [PERSON] як спадкоємець за заповітом та 27.03.2019 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на гараж і транспортний засіб. 27.03.2019 [PERSON] отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у матеріалах справи відсутні видані на ім`я [PERSON] свідоцтва про право на спадщину. 19.04.2019 [PERSON] склала заповіт на дочку [PERSON] , яким на випадок своєї смерті заповіла їй все майно де б воно не було, і з чого б воно не складалося. [INFO] [PERSON] померла. 22.06.2020 [PERSON] отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, обґрунтовану підпунктом 4.15 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 22.02.2012 за № 282/20595 та затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5. Для того щоб спадкоємцю перейшло майна у власність потрібно щоб на час відкриття спадщини спадкодавець був власником майна, тобто мав право власності, яке в належному порядку було зареєстрованим, а не володів цим майном у розумінні як видом речового права. Враховуючи, що заповіт, складений 06.04.2018 [PERSON] на користь [PERSON] суперечить вимогам ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, оскільки у [PERSON] на час його смерті не було права розпорядження щодо квартири, тому наявні підстави вважати зазначений заповіт недійсним. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця не часу прийняття спадщини із зворотною юридичною силою на час її відкриття, а з моменту реєстрації права спадкування нерухомого майна у відповідних органах. Оскільки [PERSON] не здійснив державну реєстрацію права на квартиру, тому не був наділений правами власника на розпорядження нею, як в цілому, так і її 1/2 часткою. Враховуючи викладене, [PERSON] просила визнати недійсним заповіт, складений [PERSON] 06.04.2018, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Довбах Н. П. та зареєстрований в реєстрі за № 118, та здійснити розподіл судових витрат відповідно до чинного законодавства України. Разом з позовною заявою [PERSON] подала клопотання про витребування доказів, в якому просила витребувати у [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу (свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 7125, адреса здійснення нотаріальної діяльності: [ADDRESS] ), належним чином засвідчені копії підтверджуючих документів, а саме: заповіту [PERSON] , складеного 06.04.2018 року, посвідченого Довбах Н. П., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу (щодо квартири за адресою: [ADDRESS] ) та всіх документів на підставі яких здійснювалось його посвідчення. Витребувати від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солом`яної Л. В._(свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю №965, адреса здійснення нотаріальної діяльності: [ADDRESS] ) належним чином засвідчену копію спадкової справи № 5-2016, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] . Витребувати від Київського державного нотаріального архіву (адреса місцезнаходження: 03151, м. Київ, просп. Повітрофлотський, 76-Г) належним чином засвідчену копію спадкової справи № 4/2018, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юрченком В. В. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.08.2021 відкрито провадження у цій справі та призначено підготовче судове засідання на 12.10.2021 на 12-10 год. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.10.2021 клопотання про витребування доказів задоволено. Розгляд справи призначено на 12.11.2021 на 11-20 год. 12.11.2021 представник [PERSON] адвокат Дичка А. Р. подала заяву про забезпечення доказів, в якій просила вжити заходи забезпечення позову та накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру [ADDRESS] . 12.11.2021 в судовому засіданні оголошено перерву на 04.02.2022 на 11-00 год. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.11.2021 заяву представника позивача [PERSON] адвоката Дички А. Р. про забезпечення позову у цій справі задоволено. Накладено арешт на об`єкт нерухомого майна, а саме квартиру [ADDRESS] . 11.01.2022 на адресу суду від представника [PERSON] адвоката Кузьмичова С. Г. надійшов відзив на позов, в якому заявник просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що [PERSON] не була спадкоємцем майна [PERSON] , оскільки її чоловік [PERSON] помер раніше свого батька, окрім того, позивач не відноситься до кола спадкоємців майна батька [PERSON] за законом будь-якої черги та ніколи не була призначена спадкоємцем останнього за заповітом. Відсутні правові підстави для визнання заповіту недійсним. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини [PERSON] за життя не змогла оформити своїх спадкових прав та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки в межах спадкової справи № 5-2016, заведеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солом`яною Л. В., після померлого [INFO] [PERSON] , відбувалося два судових провадження, а також заповідач [PERSON] за життя не оформив своїх спадкових прав. Однак, спадкоємцями майна за законом після смерті [PERSON] були [PERSON] , як батько померлого, та [PERSON] , як дружина померлого. Судом першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, під час розгляду справи № 755/13736/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання права власності в порядку спадкування, встановлено, що [PERSON] у встановленому законом порядку та строк прийняв спадщину після померлого сина [PERSON] , яка складається із 1/2 частки квартири, а [PERSON] у свою чергу прийняла спадщину після смерті [PERSON] , згідно з складеним на її ім`я заповітом, до складу якої увійшло вказане нерухоме майно, тому [PERSON] також набула права на вказану спадщину за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] . Відсутність у спадкоємця, який прийняв спадщину, свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно не свідчить про відсутність у нього права на спадкове майно, оскільки відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позивачем не спростовано презумпцію правомірності правочину, а саме заповіту, складеного 06.04.2018 року та посвідченого приватним нотаріусом Довбах Н. П. за реєстровим № 118, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню. Висновок науково-правової експертизи щодо доктрильного тлумачення та застосування окремих норм і положень спадкового права в конкретних правовідносинах від 04.08.2021 не може бути залучений до матеріалів справи та врахований судом через невідповідність особи, яка його виклала, а також вказаний висновок не може бути застосований до відносин, виниклих у межах спору у вказаній справі. 04.02.2022 справа знята з розгляду на підставі Розпорядження голови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.02.2022 про посилення введених карантинних обмежень в роботі суду. Розгляд справи призначено на 18.03.2022 на 11-40 год. 18.03.2022 справа знята з розгляду на підставі Розпорядження в.о. голови Києво-Святошинського районного суду Київської області № 5 від 24.02.2022 та опублікованих рекомендацій Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану від 02.03.2022. Розгляд справи призначено на 12.07.2022 на 11-00 год. 07.07.2022 від представника [PERSON] адвоката Кузьмичова С. Г. надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, в якому заявник просить провести судове засідання, призначене на 12.07.2022 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів через сайт підсистеми відеоконференцзв`язку vkz.court.gov.ua. Ухвалою Києво-Святошинського\~районного суду\~Київської області\~ від\~08.07.2022\~клопотання представника відповідача адвоката Кузьмичова С. Г. про здійснення судового провадження в режимі відеоконференції у справі залишено без задоволення. 12.07.2022 від представника [PERSON] адвоката Кузьмичова С. Г. надійшла заява про відкладення розгляду справи. 12.07.2022 в судовому засіданні оголошено перерву на 16.08.2022 на 14-30 год. 29.07.2022 від представника [PERSON] адвоката Дички А. Р. надійшла відповідь на відзив, в якому заявник просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що [PERSON] не є стороною оспорюваного правочину, однак є спадкоємицею за законом після смерті свого чоловіка [PERSON] в спадкову масу якого входила квартира [ADDRESS] . Остаточне рішення у цій справі має виняткове значення для позивача, оскільки відповідно до ст. 47 Конституції України дозволить не позбавити її єдиного та фактичного житла, яке належало її чоловіку. Заповіт викладений всупереч чинному законодавству України, не зрозуміло та викликає суперечки. Для того, щоб спадкоємцю перейшло майно у власність потрібно щоб на час відкриття спадщини спадкодавець був власником майна, тобто мав право власності, яке в належному порядку було зареєстрованим, а не володів цим майном у розумінні як видом речового права на чуже майно. Оскільки у [PERSON] станом на час смерті (час відкриття спадщини) не було права розпорядження (права власності) щодо квартири, заповіт є нечинним, а отже до [PERSON] не відбувся перехід прав та обов`язків за спадкоємцем [PERSON] , тому [PERSON] не є спадкоємцем квартири. 24.05.2017 ухвала суду у справі № 755/18353/16-ц про повернення позовної заяви [PERSON] про визнання шлюбу недійсним набрала законної сили. Проте, незважаючи на те, що ухвала набрала законної сили, [PERSON] не звертався до нотаріуса про поновлення нотаріальної дії, для того щоб він міг виконати свій обов`язок, встановлений ст. 1297 ЦК України та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири. Предметом спору у справі № 755/457/17 за позовною заявою [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності була квартира [ADDRESS] , тобто відповідно до п. 4 ст. 42 Закону України «Про нотаріат» зупинилась тільки така нотаріальна дія, як видача свідоцтва про право на спадщину на зазначену квартиру. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23.08.2021, залишене без змін постановою Київського апеляційного суду від 07.12.2021, скасовано постановою Верховного Суду від 22.06.2022 та відмовлено у задоволенні позову. Представник відповідача самостійно всупереч чинного законодавства ототожнює наданий висновок науково-правової експертизи щодо доктрильного тлумачення та застосування окремих норм і положень спадкового права в конкретних правовідносинах, виконаний відповідно до звернення адвоката на підставі Законів України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та «Про наукову і науково-технічну експертизу» з висновком експерта у галузі права, зазначеним у ст. 114 ЦПК України. 09.08.2022 від представника [PERSON] адвоката Кузьмичова С. Г. надійшли заперечення, в яких заявник просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач не є заінтересованою особою, яка має право на звернення до суду із позовом, відсутні правові підстави для задоволення позову. Позивач не була спадкоємицею майна [PERSON] , оскільки її чоловік [PERSON] помер раніше свого батька, вона не відносить до кола спадкоємців майна батька [PERSON] за законом будь-якої черги та ніколи не була призначена спадкоємицею майна останнього за заповітом. Складаний [PERSON] заповіт 06.04.2018 не порушує прав та інтересів позивача. У матеріалах справи відсутнє свідоцтво про право на спадщину на ім`я [PERSON] , як і відсутні докази реєстрації права власності за позивачем на майно, яке було заповідане згідно з оскаржуваним заповітом, позивачем не спростовано презумпцію правомірності правочину, а саме заповіту. 09.08.2022 від представника [PERSON] адвоката Кузьмичова С. Г. надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, в якому заявник просить забезпечити проведення судового засідання, призначеного на 16.08.2022 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів через сайт підсистеми відеоконференцзв`язку vkz.court.gov.ua. Ухвалою Києво-Святошинського\~районного суду\~Київської області\~ \~ від\~09.08.2022\~клопотання представника відповідача адвоката Кузьмичова С. Г. про здійснення судового провадження в режимі відеоконференції у справі залишено без задоволення. 12.08.2022 від представника [PERSON] адвоката Кузьмичова С. Г. надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції, в якому заявник просить забезпечити проведення судового засідання, призначеного на 16.08.2022 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів через сайт підсистеми відеоконференцзв`язку vkz.court.gov.ua. Ухвалою Києво-Святошинського\~районного суду\~Київської області\~ \~від 12.08.2022\~клопотання представника відповідача адвоката Кузьмичова С. Г. про здійснення судового провадження в режимі відеоконференції у справі залишено без задоволення. 16.08.2022 від представника [PERSON] адвоката Дички А. Р. надійшла заява про залучення до участі у справі третьої особи [PERSON] 16.08.2022 у зв`язку з неможливістю фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Справу відкладено на 13.10.2022 на 10-45 год. Ухвалою Києво-Святошинського\~районного суду\~Київської області\~ \~від 13.10.2022\~клопотання представника позивача адвоката Дички А. Р. про залучення третьої особи задоволено. Залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] . Розгляд справи відкладено на 08.11.2022 на 12-20 год. 08.11.2022 у зв`язку з відсутністю електропостачання у приміщенні суду справу знято з розгляду. Розгляд справи призначено на 24.01.2023 на 12-00 год. 23.01.2023 від представника позивача адвоката Дички А. Р. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку проведення підготовчого провадження. 24.01.2023 справа знята з розгляду у зв`язку з онлайн-навчанням судді Дубас Тетяни у Львівському регіональному відділенні Національної школи суддів України. Розгляд справи призначено на 13.03.2023 на 14-10 год. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.03.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.04.2023 на 11-00 год. У судове засідання 15.06.2023 представник позивача з`явилася. Позовні вимоги підтримала та просила суд позов задовольнити. Інші учасники в судове засідання 15.06.2023 не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі. У судовому засіданні 15.06.2023 було оголошено перерву до 17 год. 00 хв. У подальшому учасники справи у судове засідання не з`явилися. В матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи у її відсутності. У поданій заяві зазначила, що вимоги позову підтримує та просила суд позов задовольнити. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності та співставленні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] 04.10.2013 зареєстрували шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис за № 1417. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, сформованою 04.03.2016, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 18.07.2012, виданого Головним управлінням житлового забезпечення м. Києва (наказ № 1063-С від 12.07.2012), що також підтверджується Інформаційною довідкою від 03.01.2017, виданою Комунальним підприємством Київської міської ради Київське міське бюро технічної інвентаризації. Також згідно з Інформаційною довідкою Комунального підприємства Київської міської ради Київське міське бюро технічної інвентаризації від 28.09.2016 [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 13.10.2003 Державним управлінням справами Президента України (розпорядження У№ 570 від 10.10.2003). [PERSON] помер [INFO] . Із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у липні 2016 року звернулися дружина [PERSON] та батько [PERSON] 04.01.2017, 20.01.2017 та 03.02.2017 [PERSON] звертався до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солом`яної Л. В. із заявами про зупинення вчинення нотаріальних дій у спадковій справі, заведеній після смерті [PERSON] , оскільки у провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває справа № 755/18353/16-ц за його позовом до [PERSON] про визнання шлюбу, укладеного з його сином, недійсним, та справа № 755/457/17-ц за позовом [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності. 10.02.2017 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солом`яної Л. В. із заявою про зупинення вчинення нотаріальних дій у спадковій справі, заведеній після смерті [PERSON] , оскільки у провадженні Дніпровського районного суду м. Києва на розгляді перебуває справа № 755/457/17-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] без шлюбу, визнання за нею права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] та виключення 1/2 частки зазначеної квартири із спадкової маси [PERSON] . За життя 10.06.2016 [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Довбах Н. П. та зареєстрований в реєстрі за № 187, яким на випадок своєї смерті заповів [PERSON] належну йому квартиру [ADDRESS] . 28.03.2017 [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черповицьким М. Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 5504, яким на випадок своєї смерті заповів [PERSON] належну йому квартиру або її частку, яка буде належати йому на день смерті, [ADDRESS] , належну йому квартиру або її частку, яка буде належати йому на день смерті, [ADDRESS] та належну йому частку, яка буде належати йому на день смерті, у статутному капіталі Малого наукового підприємства «АРТЕКС». За життя 28.03.2017 [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черповицьким М. Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 5508, яким на випадок своєї смерті заповів [PERSON] належну йому квартиру або її частку, яка буде належати йому на день смерті, [ADDRESS] . 31.07.2017 [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черповицьким М. Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 16254, яким на випадок своєї смерті заповів [PERSON] належний йому гараж або його частку, яка буде належати йому на день смерті, № [NUMBER] в ГБК «Русанівський-1» по вул. Марини Раскової, 52 у м. Києві, а також належний йому транспортний засіб або його частку, яка буде належати йому на день смерті, синього кольору, 1995 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , марка PEUGEOT 605. 31.07.2017 [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черповицьким М. Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 16255, яким на випадок своєї смерті заповів [PERSON] належну йому квартиру або її частку, яка буде належати йому на день смерті, [ADDRESS] . 15.01.2018 [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черповицьким М. Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 631, яким на випадок своєї смерті заповів [PERSON] належний йому гараж або його частку, яка буде належати йому на день смерті, № [NUMBER] на другому поверсі в ГБК «Русанівський-1» по вул. Марини Раскової, 52 у м. Києві, а також належний йому транспортний засіб або його частку, яка буде належати йому на день смерті, синього кольору, 1995 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , марка PEUGEOT 605. За життя [PERSON] 30.03.2018 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Довбах Н. П. та зареєстрований в реєстрі за № 113, яким на випадок своєї смерті заповів [PERSON] належний йому на праві власності гараж № [NUMBER] на другому поверсі в ГБК «Русанівський-1» по вул. Сверстюка Євгена, 52 у м. Києві, а також автомобіль синього кольору, 1995 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , марка PEUGEOT 605. 06.04.2018 [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Довбах Н. П. та зареєстрований в реєстрі за 118, яким на випадок своєї смерті заповів [PERSON] належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] . 18.04.2018 [PERSON] звернулася із заявою до приватного нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . 25.04.2018 [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . 04.06.2018 [PERSON] звернулася із заявою до приватного нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . 09.10.2018 [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . 27.03.2019 [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на гараж № [NUMBER] в ГБК «Русанівський-1» на вул. Сверстюка Євгена, 52 у м. Києві та автомобіль синього кольору, 1995 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , марка PEUGEOT 605, які належали померлому [PERSON] . Листом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бродського В. В. від 27.03.2019 № 49/02-14, адресованим [PERSON] , повідомлено, що до винесення судових рішень у справах видати свідоцтво про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] не вбачається можливим, оскільки винесення рішення може вплинути на склад спадкоємців, спадкового майна та на розмір часток спадкоємців в спадковому майні. За життя [PERSON] 19.04.2019 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Плахотньою О. Г. та зареєстрований в реєстрі за № 346, яким на випадок своєї смерті заповіла [PERSON] все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право. [PERSON] померла [INFO] . Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Федоренко О. В. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої [INFO] її матері [PERSON] , у зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно з висновком науково-правової експертизи щодо доктриального тлумачення та застосування окремих норм і положень спадкового права в конкретних правовідносинах, виконаної відповідно до звернення адвоката Секелика Л. В. на підставі Законів України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та «Про наукову і науково-технічну експертизу», складеним 04.08.2021 Інститутом Держави і права імені В. М. Корецького Національної академії наук України, заповіт [PERSON] слід вважати недійсним (нікчемним), оскільки на час відкриття спадщини за [PERSON] квартири [ADDRESS] залишилась не зареєстрованою (не було оформлено право власності), а тому він не мав правомочності здійснювати розпорядження щодо цієї квартири ні частково, ні загалом. Нерухоме майно (квартира [ADDRESS] ) не увійшло до спадкової маси після смерті [PERSON] , оскільки право спадкування як право очікування, припинилось з моментом їх смерті, а відтак, квартира [ADDRESS] також не увійшла до спадкової маси після смерті [PERSON] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.06.2021 у справі № 755/457/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 08.12.2021, у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солом`яна Л. В., [PERSON] , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу її та [PERSON] у період з 2001 року до 04.10.2013 та визнання спільною сумісною власністю її та [PERSON] квартири [ADDRESS] , визнання за нею права власності на 1/2 частку зазначеної квартири та виключення 1/2 частки квартири із спадкової маси [PERSON] відмовлено. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.06.2021 у справі № 755/13736/20, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 07.12.2021, позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання права власності в порядку спадкування задоволено. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Постановою Верховного Суду від 22.06.2022 касаційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23.06.2021 та постанову Київського апеляційного суду від 07.12.2021 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Право на заповіт здійснюється особисто фізичною особою з повною цивільною дієздатністю. Заповіт є правочином і безпосередньо пов`язаний з особою заповідача, повинен бути здійснений ним особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Зміст заповіту складають розпорядження заповідача відносно його майна, майнових прав та обов`язків. Ці розпорядження можуть бути зроблені заповідачем у будь-який час. Статтею 1247 ЦК України встановлено загальні вимоги до форми заповіту, за якими заповіт повинен складатися у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, має бути особисто підписаний заповідачем (якщо особа не може підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу). Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у ч. 3 ст. 203 ЦК України. Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо). Із змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] посилалася на те, що оспорюваний заповіт є недійсним, оскільки [PERSON] не оформив право власності на спадкове майно після смерті сина [PERSON] , тому не міг ним розпоряджатися. Однак, вказані доводи є помилковими та такими, що не заслуговують на увагу з огляду на таке. Відповідно до положень ст. ст. 1218, 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України встановлено, що\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Зокрема, такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України). Право власності спадкоємця на нерухоме майно, що входить до складу спадщини, виникає з моменту державної реєстрації такого права. До моменту ж такої реєстрації спадкоємець правомірно очікує на набуття у власність відповідного спадкового майна (володіє ним). Такі правомірні очікування підлягають захисту національними судами у відповідності до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення спадкоємця майнових прав щодо нерухомого спадкового майна. Враховуючи те, що [PERSON] у передбачені чинним законодавством строки прийняв спадщину, тому не позбавлений був права на складання оспорюваного заповіту. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено, що оспорюваний заповіт не відповідає вимогам закону, складений з порушенням його форми та посвідчення, чи волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його волі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на зазначене, та враховуючи, що в задоволенні позову [PERSON] відмовлено, понесені нею судові витрати у справі, які складаються з судового збору покладаються судом на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed