Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований у Тростянецькому відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницької області 23. 03. 1979 року, про що складений відповідний актовий запис №19 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . За час перебування у шлюбі у сторін народились донька [PERSON] , [INFO] . Вказує, що підставою для розірвання шлюбу є те, що однією сім`єю не проживають з 1988 року. Враховуючи вищевикладене, просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова Дзеньдзюрою С. М. від 19.01.2021 року відкрито спрощене провадження у справі. 22.02.2023 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, розпорядження керівника апарату Франківського районного суду м. Львова №245/Р від 22.02.2023 року, вказану цивільну справу передано судді Марків Ю.С. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова Марків Ю. С. від 27.02.2023 року прийнято справу до провадження, розгляд справи постановлено проводити у спрощеному порядку. В судове засідання позивачка не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, щодо винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином, повідомлявся про час та місце проведення розгляду справи, шляхом надсилання судової повістки засобами поштового зв`язку на останнє відоме його місце проживання та через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. З урахуванням наведеного та беручи до уваги положення ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач [PERSON] вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Тому суд вважає, що слід згідно ст. 280 ЦПК України проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів про права та обов`язки сторін, достатньо для її розгляду у відсутності відповідачки. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 березня 1979 року у Тростянецькому відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницької області, про що складений відповідний актовий запис №19, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Згідно з ч. 2 ст. 140 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно статті 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частин 3 та 4 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до частини 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з приписами частини 3 статті 105 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, оскільки шлюб існує лише формально, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до положень статей 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 840.80 грн. гривень за подання позовної заяви.

Outcome: approved