Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-06 00:00:00

15.03.2023 року позивач звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, у якій просить суд: зменшити розмір стягнутих аліментів, що стягуються на підставі заочного рішення Малиновського районного суду у справі №521/16024/22 від 14.01.2023 з [PERSON] , на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] , з 4000,00 грн. (чотирьох тисяч гривень) на 2000,00 грн.(дві тисячі гривень) щомісячно до його повноліття, починаючи з дня набрання рішення законної сили. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 31.03.2023 року відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.05.2023 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, в своїй позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила, представник відповідачки подала до суду пояснення, у яких просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] , в якому у сторін народився син [PERSON] [INFO] , про, що зроблено відповідний актовий запис № 11239 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 15.12.2012 року. 19.10.2022 заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у справі № 521/10238/22 шлюб між Позивачем та Відповідачкою було розірвано. 14.01.2023 заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у справі № 521/16024/22 з позивача на користь відповідачки стягуються щомісячно аліменти на утримання їх спільного сина у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. (чотири тисячі гривень). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства"). У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~ст.141\~\~СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. В силу ч. 2\~ст. 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Положеннями ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно ч. 1\~ст. 182 СК України\~при призначенні аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо. У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3, визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставою зміни розміру аліментів є зміна матеріального стану, яка само по собі є самостійною та достатньою підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Погіршення матеріального становища платника аліментів, дає суду підстави прийняти рішення про зменшення розміру аліментів. Судом встановлено, що відповідно до Висновку медико-соціальної експертної комісії серії 2-18 АД № 130099 від 05.04.1995 (безстроково), позивач є особою з інвалідністю з дитинства третьої групи. Відповідно до Довідки про доходи №9534 5953 7439 15 73 від 22.02.2023 року, що видана Головним управлінням ПФУ в Одеській області Позивач отримує пенсію по втраті годувальника у розмірі 5180,60 грн. Відповідно до довідки виданої Управлінням соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради №452 від 22.02.2023 року, позивач отримує 2100,00 грн. державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства III групи. До того ж, судом встановлено, що під час ухвалення заочного рішення суду від 14.01.2023 року у справі № 521/16024/22, судом не досліджувалася та обставина, що відповідач є особою з інвалідністю з дитинства III групи. Судом встановлено, що оскільки позивач не має можливості працювати, а сукупний щомісячний дохід його складає 7280,60 грн., та інших джерел доходу немає, позивачу складно сплачувати щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі 4000 грн. Також, судом встановлено, що позивачу необхідно постійне медикаментозне лікування через наявну хворобу дитячий церебральний параліч, що підтверджується висновком лікаря-невропатолога [PERSON] від 01.03.2023 року, а примірна загальна вартість лікарських засобів з розрахунку на 3 місяці складає 4 127,00 грн. (чотири тисячі сто двадцять сім гривень). Суд зазначає, що з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184\~цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Згідно ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2023 рік», прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років встановлено 2833,00 гривні. З огляду на вищезазначене, оцінюючи суттєве погіршення стану здоров`я позивача та його матеріальний стан як платника аліментів, для об`єктивної можливості стабільно виконувати свій обов`язок з утримання своєї дитини, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача на підставі заочного рішення від 14.01.2023 року справа №521/16024/23 на утримання дитини - сина з твердої грошової суми 4000,00 частини усіх видів заробітку (доходу) на тверду грошову суму у розмірі 3000 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Суд роз`яснює відповідачці стосовно її пояснень, що батьки мають рівні обов`язки з надання утримання дітей, прожитковий мінімум на дитину відповідного віку батьки забезпечують порівну, та враховуючи те, що відповідачкою не було надано суду ніяких доказів того, що батько дитини має дохід, який дозволить йому сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн. дитину, суд приходить до висновку про необхідність у частковому задоволенні позову, а саме про призначення суми аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень 00 копійок щомісячно. Зменшення розміру аліментів з частини від доходів (заробітку) на тверду грошову суму у розмірі 3000,00 гривень на сина позивача щомісячно до досягнення ним повноліття, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, відповідає встановленому прожитковому мінімуму на дітей віком\~від 6\~до 18\~років, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітньої дитини. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від представника позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі викладеного,

Outcome: partial