Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-08 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідно до рішення Сняинського районного суду від 16.06.2021р. шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвано. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства на праві власності подружжю належав житловий будинок по [ADDRESS] . Вказаний будинок відповідно до договору купівлі-продажу від 28.12.2010р. придбано відповідачем у [PERSON] .. Відповідно до Витягу про державну реєстрацію прав власності власником будинку являється [PERSON] .. Ринкова вартість даного житлового будинку з господарськими будявлями і спорудами становить 90 295 грн. Також, на праві власності відповідачу належать дві земельні ділянки: земельна ділянка загальною площею 0,0656 га для ведення особистого селянського господарства та земельна ділянка загальною площею 0,2499 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На час перебування у шлюбі відпловідачу на праві власності належав автомобіль марки "ВАЗ-2107", 2004 року випуску, д.н.з [NUMBER] . Просить поділити спільне майно подружжя, яке знаходиться у спільній сумісній власності, шляхом визнання права власності за [PERSON] на 1/2 частину вказаного житлового будинку, 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,0656 га для ведення особистого селянського господарства, 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,2499 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, а також, 1/2 частину автомобіля марки "ВАЗ-2107", 2004 року випуску, д.н.з [NUMBER] . Просила стягнути х відповідача судові витрати в сумі 16332,19 грн.: судового збору - 1401,19 грн.; оплати за надання консультаційних послуг та оцінки майна - 3431,00 грн.; попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу - 11500,00 грн. 02.09.2022р. представник позивача подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила визнати право сіпльної сумісної власності на 1/2 частину грошових коштів, які розміщені на рахунку [NUMBER] в Євро, офіс 1884, IBAN [NUMBER] . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просила позов задоволити. Заяву про збільшення позовних вимог просила залишити без розгляду. Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечили. Вислухавши представника позивачки, представника відповідача та відповідача, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Згідно рішення Снятинського районного суду від 16.06.2021р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 03.03.1980 р. виконавчим комітетом Корницької сільської ради Коломийського району, Івано-Франківської області, а/з №2, розірвано. Відповідно до договору купівлі-продажу від 28.12.2010 року [PERSON] придбав у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 17.01.2011р. житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 28.12.2010р. належить [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру правочинів від 28.12.2010р. договір купівлі -продажу нотаріально посвідчений 28.12.2010р., номер у Реєстрі нотаріальних дій: 2043. Згідно державних\~актів на\~право власності\~на земельну\~ділянку серії\~ПК №\~976765,\~ПК №\~976764\~ [PERSON] є\~власником земельної\~ділянки площею\~0,0656\~га дляведення особистого селянського господарства, що розташована в [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 0,2499 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташована в [ADDRESS] . Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України). Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СКУкраїни встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. При цьому суд враховує правові позиції ВС з аналогічних спорів, в яких ВС роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставіст.60 СК України. Встановивши наведені обставини, суд дійшов висновків про те, що спірні будинок, земельні ділянки та транспортний засіб є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя та кожному із подружжя належить по 1/2 його частині. Отже, суд вважає що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved