Jurisdiction: civil
Date: 2023-06-15 00:00:00

У травні 2023 року позивач звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 28 січня 1982 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя малолітніх або неповнолітніх дітей не має, однак сімейне життя з відповідачем перестало складатись через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на спільне життя та обов`язки, у зв`язку з чим шлюбні відносини між сторонами припинені та шлюб між сторонами існує формально, спільне господарство сторони не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 травня 2023 року прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, визнавши фактичні обставини позову. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст.13 ЦПК України, приходить до висновку про ухвалення у судовому засіданні рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) з 28 січня 1982 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом РАЦС Жовтневого району м. Дніпропетровська, актовий запис № 115, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 28 січня 1982 року, залученим до матеріалів справи в копії (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають повнолітню дитину. Сімейне життя між сторонами перестало складатися через втрату взаєморозуміння, різні погляди на спільне життя та обов`язки, у зв`язку з чим шлюбні відносини між сторонами припинені та шлюб між сторонами існує формально, спільне господарство сторони не ведуть протягом останніх трьох років, щонайменше з 2020 року, хоч і проживають в одній квартирі. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України\~ дружина\~ та\~ чоловік\~ зобов`язані\~ спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими\~ членами\~ сім`ї\~ на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин,\~примушування до їх збереження,\~в тому числі примушування до статевого\~зв`язку за\~допомогою фізичного\~або психічного насильства,\~є порушенням права\~дружини,\~чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. В ході розгляду справи, судом перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу і суд переконався у дійсному волевиявленні сторін. Вирішуючи справу,\~суд зважає\~на особливий\~характер сімейних\~відносин та\~їх об`єктивну\~недоступність для\~оточуючих та\~ зауважує,\~що зазначені\~вище та\~дійсні причини\~позову про\~розірвання шлюбу,\~категоричне заперечення\~як позивача\~так і\~відповідача проти\~збереження шлюбу, вочевидь свідчать про те, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, що мають істотне значення, тому відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу. Про розподіл судових витрат на свою користь позивач не клопотала, тому судові витрати з відповідача не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved